Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

02 серпня 2022 року, поштовим зв`язком, від позивача [PERSON] до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшов даний позов, відповідно до вимог якого, останній просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 01 серпня 2022 року до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що на даний час він є повнолітнім та навчається на контрактних умовах у Полтавському державному медичному університеті. Стягнення аліментів з відповідача, які здійснювалося на його утримання на період навчання, у розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку, припинилося 30 червня 2022 року. При цьому, зважаючи на продовження ним навчання потреба у матеріальній допомозі зі сторони батьків не відпала. Спільної домовленості з відповідачем щодо добровільного утримання досягнуто не було. В свою чергу, батько [PERSON] має постійне місце роботи і отримує заробітну плату, має додатковий дохід від передачі земельної ділянки в оренду, інші утриманці у нього відсутні, що є твердженням можливості сплати ним відповідних аліментів. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання позивача в добровільному порядку, останній просить суд стягнути з відповідача аліменти в примусовому порядку. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2022 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 19 вересня 2022 року. Крім того, зазначеною ухвалою суду залучено до участі по справі матір позивача - [PERSON] , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача, адвоката Дуденок О.О., про її участь у судовому засіданні, яке призначене на 19 вересня 2022 року, в режимі відеоконференції. 15 вересня 2022 року засобами поштового зв`язку від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого заявлені до нього позивачем вимоги він визнає частково, зазначивши, що згодний на стягнення з нього аліментів в частині трьох місячного терміну очної частини навчання позивача в розмірі 1/8 частини від заробітної плати. Обґрунтовує свою позицію тим, що у позивача, відповідно до поданих ним доказів по справі, визначено навчання у виді трьох місяців очної частини та восьми місяців - заочної. У зв`язку з цим, на думку відповідача, потреба у наданні позивачу фінансової допомоги в період його заочного навчання відсутня, оскільки в останнього наявна можливість працевлаштуватися, адже докази, які б спростовували вказане матеріали справи не містять. Крім того, позивач стверджує, що має ряд захворювань та потребує амбулаторного і періодичного стаціонарного лікування. 17 лютого 2018 року він одружився, його дружина [PERSON] , має третю групу інвалідності та навчається, що також потребує додаткових матеріальних витрат. Також вказує, що з метою погашення заборгованості за споживчим кредитом на авто від 17 вересня 2020 року, ним 01 серпня 2022 року було отримано в борг кошти, які необхідно повернути позикодавцю [PERSON] до 01 серпня 2023 року (а.с. 30-31). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 15 вересня 2022 року, шляхом використання поштового зв`язку, звернувся до суду з заявою про здійснення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Додатково наголосив, що відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує про факт фінансування ним навчання своє дружини [PERSON] , яка працює, при цьому надати йому матеріальну допомогу на оплату навчання він не бажає, намагаючись мінімізувати розмір аліментів, зважаючи на те, що він не працює (а.с. 51). Представник відповідача, адвокат Дуденок О.О., в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності та врахування під час вирішення справи довідки про розмір заробітної плати відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 15 вересня 2022 року, шляхом використання поштового зв`язку, звернулася до суду з заявою про здійснення розгляду справи без її участі, щодо задоволення вимог позову не заперечує. Додатково зазначила, що на її утриманні окрім сина [PERSON] , - позивача по справі, знаходиться неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , а тому у неї відсутня можливість належним чином матеріально утримувати обох дітей одночасно (а.с. 56). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. З метою з`ясування всіх обставин по справі з канцелярії суду було витребувано матеріали цивільної справи № 731/452/18. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (теперішнє прізвище - [PERSON] ), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 3). Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково та стягнено із відповідача, на користь позивача, аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 вересня 2018 року до 30 червня 2022 року. Вказане рішення суду оскаржувалося, проте на підставі постанови Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 2019 року було залишено без змін. (справа №731/452/18 а.с. ). Таким чином, на момент вирішення судом даної цивільної справи примусове стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, який продовжує навчання, за вказаним рішенням суду припинено, у зв`язку з настанням 30 червня 2022 року, що вказано у рішенні суду, як крайній термін такого стягнення. При цьому, суд бере до уваги, що позивач по справі [PERSON] зарахований з 01 серпня 2022 до 30 червня 2023 року для продовження навчання на інтернатуру з фаху «Стоматологія» на контрактній основі до Полтавського державного медичного університету. Визначивши очну частину навчання (3 міс.) - кафедра післядипломної освіти лікарів стоматологів. Відпустка - 1 міс. Заочна частина навчання (8 міс.) - КНП «Чернігівська обласна стоматологічна поліклініка» Чернігівської обласної ради, що доводиться копією відповідного наказу від 13 липня 2022 року (а.с. 5). Аналогічні відомості щодо строку проходження [PERSON] навчання у вказаному навчальному закладі та проходження в інтернатури в закладах охорони здоров`я містяться у змісті копії довідки №815 від 20 червня 2022 року (а.с. 4) та копіях відповідних Договорів (а.с. 6, 7). Зокрема, відповідно до копії Договору про надання освітніх послуг №181-2022і від 12 липня 2022 року, укладеного з Полтавським державним медичним університетом, в особі ректора Ждан В. (виконавець) з однієї сторони та [PERSON] (замовник) та [PERSON] (інтерн) з іншої сторони, виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання освітніх послуг в інтернатурі (очний цикл) за спеціальністю стоматологія за затвердженим навчальним планом та програмою спеціальністю на строк 3 місяці. Загальна вартість освітньої послуги становить 15 900 грн (а.с. 7). Згідно з копії Договору про навчання в інтернатурі №145 від 01 липня 2022 року, укладеного з КНП «Чернігівська обласна стоматологічна поліклініка» Чернігівської обласної ради, в особі генерального директора Горбаня С.П. (виконавець) з однієї сторони та [PERSON] (замовник) з другої сторони та [PERSON] (інтерн) з третьої сторони, виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити в заочній формі стажування в інтернатурі за спеціальністю «Стоматологія» за навчальним планом та програмою, затвердженими для даної спеціальності на протязі 8 місяців, термін навчання 01 серпня 2022 року по 31 березня 2023 року. Загальна вартість освітньої послуги становить 24 280 грн (а.с. 6). Таким чином, з наведеного вбачається, що повнолітній син сторін по справі - [PERSON] , якому ще не виповнилося 23 роки, продовжує навчання за контрактом у Полтавському державному медичному університеті та буде проходити інтернатуру, також за контрактом, у КНП «Чернігівська обласна стоматологічна поліклініка» Чернігівської обласної ради, у зв`язку з цим, заробітну платню під час такого навчання не отримує. При цьому, суд звертає увагу, що факт проходження позивачем частини навчання у заочній формі не може бути обґрунтуванням зняття обов`язку з його батьків в участі у його матеріальному забезпеченні, адже чинне Сімейне законодавство України не ставить в залежність право на отримання аліментів повнолітньою дитини, яка продовжує навчатися, від форми навчання (денна/заочна), що в свою чергу підтверджено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, а тому суд критично ставиться до посилань сторони відповідача щодо недоцільності стягнення з нього аліментів на повнолітнього сина, який має можливість навчатись на заочній формі навчання та поєднувати її з роботою. На переконання суду, вищезазначене є належним підтвердженням того, що позивач по справі, - повнолітній син сторін [PERSON] , якому ще не виповнилося 23 року, потребує матеріальної допомоги у зв`язку з його навчанням. Згідно з ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. d ст. 16 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року), суд зобов`язаний забезпечувати права чоловіка та жінки на основі їх рівності та враховувати однакові права і обов`язки чоловіків і жінок, як батьків незалежно від їхнього сімейного стану в питаннях, що стосуються їхніх дітей. В усіх випадках інтереси дітей мають перевагу. У зв`язку з цим, суд зобов`язаний враховувати фактичну рівність батьків, зважаючи на обставини справи та встановивши для обох батьків дійсно рівні обов`язки з утримання дитини. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є батьком позивача [PERSON] , який набув повноліття та не досяг віку 23 років. Повнолітній [PERSON] продовжує навчання за контрактом у Полтавському державному медичному університеті та буде проходити інтернатуру, також за контрактом, у КНП «Чернігівська обласна стоматологічна поліклініка» Чернігівської обласної ради та потребує відповідної матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Відповідно до ст. 200 СК України, визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, суд ураховує матеріальне становище дитини, яке потребує поліпшення у зв`язку з її навчанням; наявність у платника аліментів місця роботи та можливості сплачувати аліменти, задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, наявність у відповідача інших утриманців - дружини та другої неповнолітньої доньки; а також ту обставину, що положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний гарантований розмір аліментів, не поширюється на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підтвердження свого матеріального стану відповідач надав суду наступні документи. Копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , відповідно до якого 17 лютого 2018 року відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) (а.с. 32), якій, на підставі копії довідки до акту МСЕК серії 12 ААВ №560132, присвоєно третю групу інвалідності до 01 березня 2024 року (а.с. 34). Також, на підтвердження факту проходження дружиною відповідача [PERSON] у Національній академії статистики, обліку та аудиту навчання за контрактом з 2022 року, надано копії відповідних Договорів про навчання у закладі вищої освіти та про надання платної освітньої послуги, датованих 16 серпня 2022 року (а.с. 35, 36). При цьому, суд бере до уваги, що доказів щодо її зарахування до вказаного навчального закладу матеріали справи не містять, як і докази щодо відсутності у неї місця роботи чи її непрацездатність. Довідку №439 від 02 вересня 2022 року, видану КНП «Варвинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, згідно змісту якої [PERSON] має проблеми зі здоров`ям, спостерігається у сімейного лікаря, потребує амбулаторного і періодично стаціонарного лікування (а.с.33). Крім того, позивачем надано копію Договору про споживчий кредит №44/148-2020 укладений ним 17 вересня 2020 року з АТ «Державний ощадний банк», відповідно до якого позивачу надано кошти в розмірі 440 760 грн в рахунок оплати за Договором купівлі-продажу №А2-0000085 від 08 вересня 2020 року транспортного засобу марки «SKODA KAROQ» 2020 року випуску (а.с. 37-43). При цьому, позивач вказує, що на даний час, зобов`язання за вказаним Договором споживчого кредиту ним погашені (а.с. 45, 46, 47), проте така оплата була ним здійснена за рахунок отриманих в борг коштів у сумі 161 000 грн, які до 01 серпня 2023 року позивач повинен повернути на користь [PERSON] , на підтвердження чого надав копію відповідної розписки від 01 серпня 2022 року (а.с. 44). У відповідності до довідки про доходи відповідач працює в Управлінні транспорту ПАТ «Укрнафта» на посаді машиніста автомобільного крана та з березня по серпень 2022 року отримав 168 148,58 грн. Проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про наявність у відповідача можливості надання позивачу, який продовжує навчання, матеріальної допомоги на його утримання. Відповідно до ст. 200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається судом у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У зв`язку з цим, вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача виключно за рахунок його заробітної плати не заслуговують на увагу, адже не відповідають положенням чинного законодавства. При цьому, під час визначення розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, в якої, як встановлено судом, на утриманні перебуває неповнолітній син - [PERSON] (а.с. 57). Таким чином, судом встановлено, що відповідач працездатний, має постійне місце роботи та отримує дохід, має легковий автомобіль, аліменти нікому не сплачує, має боргові зобов`язання. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів. Крім того, судом також не встановлено наявності у нього інших утриманців. Проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, беручи до уваги факт часткового визнання відповідачем заявлених до нього вимог, матеріальне становище дитини, яке потребує поліпшення у зв`язку з його навчанням; наявність у платника аліментів місця роботи та можливості сплачувати аліменти, задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, оскільки відомості щодо їх інвалідності чи наявності тяжких хронічних захворювань у суду відсутні, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, у розмірі однієї п`ятої частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, розмір якого буде достатнім для його належного забезпечення на період навчання. Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на користь держави (75%). На підставі наведеного,

Outcome: partial