Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Служба миттєвого кредитування» з позовом про визнання договору позики недійсним. В обґрунтування позову зазначив, що у березні 2021 р. з сайту «Українське бюро кредитних історій» в мережі інтернет дізнався, що він начебто 18.02.2021 уклав кредитний договір з відповідачем на суму 3 000,00 грн. Станом на 09.03.2021 розмір заборгованості за кредитом склала 3 420,00 грн. 04.03.2021 позивач звернувся до Голосіївського управління поліції ГУНПУ у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення невідомими особами, які отримали кредит у розмірі 3 000,00 грн., вказавши персональні дані позивача. Листом від 26.03.2021 вказаний Відділ повідомив про невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 11.03.2021 та 13.05.2021 представник позивача звернулась до відповідача із адвокатськими запитами щодо надання інформації по кредитному договору, проте запитувана інформація надана не була. Детально вивчивши типовий кредитний договір, що розміщений в мережі Інтернет, позивач дізнався, що він укладається в електронній формі. Однак, позивач ніколи не звертався до відповідача з приводу отримання позики, не реєструвався на офіційному сайті, не робив заявок на отримання коштів і не укладав ніяких договорів, не отримував грошових коштів, а вищезазначений договір укладений без його волевиявлення. Номер телефону, за яким відбулась реєстрація на сайті, не належить позивачу, адже ніяких СМС на підтвердження реєстрації він не отримував. Також позивач не вів переписки щодо отримання позики. Позивач вважає, що шахраї отримали його дані і використали з метою отримання коштів на сайті відповідача. На підставі викладеного позивач просив визнати недійсним укладений між ним та відповідачем кредитний договір, стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 2-6). Відповідач ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в особі директора Новікової О.В. із позовом не погодився, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що між ним та позивачем було укладено кредитний договір № 2104943147130 від 18.02.2021. Позивач стверджує, що він не підписував кредитний договір, що не відповідає дійсності. Крім того, відповідачем було надано відповідь на адвокатські запити. Зазначив, що позивач фактично обґрунтовує позов обставинами, які є підставами для визнання договору неукладеним, а не недійсним. У той же час, сторонами було дотримано порядок укладання спірного договору, оскільки позивач заповнив свої дані на сайті відповідача, ознайомився з умовами та правилами позики, підтвердив свою згоду, проставивши відповідну галочку, подав заявку, отримав унікальний код підтвердження оформлення позики через СМС на свій мобільний номер телефону, якій ввів на сайті відповідача. Зазначена послідовність дій узгоджується із приписами чинного законодавства. Крім того, позивачеві було надано кредитні кошти шляхом перерахування платіжною системою на картку, вказану позивачем. Вказані дії свідчать про укладення договору, наявність в позивача відповідного волевиявлення на його укладання. З наведених підстав просив в задоволенні позову відмовити (а.с. 40-43). Судом проведено такі процесуальні дій у справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2021 цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя (а.с. 32). 21.12.2021 справа надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в спрощеному порядку, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, призначено перше судове засідання на 01.02.2022 на 11:00 год. із повідомленням сторін (а.с. 37). 24.01.2022 до суду надійшов відзив відповідача на позов з доданими до нього матеріалами (а.с. 40-50). 28.01.2022 від представника позивача надійшла заява про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції (а.с. 54-55). 01.02.2022 судове засідання не відбулось, наступне судове засідання призначене на 04.03.2022 на 10:30 год. Ухвалою суду від 11.02.2022 задоволено заяву представника позивача на судове засідання, призначене на 04.03.2022 на 10:30 год., визначено провести у режимі відеоконференції за участі позивача та його представника із використанням програми Easycon (а.с. 60). 04.03.2022 у зв`язку із неявкою учасників справи судове засідання відкладене до 04.04.2022 до 14:30 год. 04.04.2022 у зв`язку із неявкою учасників справи судове засідання відкладене до 27.05.2022 до 13:00 год. Ухвалою від 27.05.2022 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, внаслідок чого у відповідача витребувано відомості про банківську картку, на яку були перераховані грошові кошти за спірним кредитним договором, копію платіжного доручення про перерахування кредиту [PERSON] , інформацію про номер телефону, на який було відправлено числово-буквенний код підтвердження заявки по отриманню кредиту [PERSON] (а.с. 70-71). Судове засідання відкладене до 27.06.2022 до 10:30 год. 27.06.2022 у зв`язку із неявкою учасників справи судове засідання відкладене до 25.07.2022 до 10:30 год. Витребувані матеріали надійшли до суду 13.07.2022. 25.07.2022 у зв`язку із неявкою учасників справи судове засідання відкладене до 12.09.2022 до 13:30 год. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заяв про відкладення розгляду справи не надсилали. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у відзиві на позов просив розглянути справу за його відсутності. Зважаючи на те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. 18.02.2021 між [PERSON] та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено кредитний договір № 2104943147130 (а.с. 44-49). Відповідно до додатку №1 до кредитного договору № 2104943147130 від 18.02.2021 (заява-анкета для отримання кредиту), позивач, ознайомившись з примірником (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що розміщені на офіційному сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua, та погодившись з ними, просив вказане Товариство надати йому кредит на особисті потреби у розмірі 3 000 грн. строком на 365 днів з правом повернення достроково. Позивач зобов`язався повернути кредит у розмірі 3 000 грн. та сплатити проценти у розмірі 960 грн. (а.с. 49). Відповідно до умов кредитного договору, розмір процентів становить 2% за кожен день користування кредитом за умови повернення кредиту (сплати суми заборгованості) не пізніше 16 днів з дня отримання кредитних коштів, із подальшим збільшенням процентної ставки в залежності від строку повернення кредиту. Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 18.02.2021. При виникненні заборгованості позивач зобов`язався сплатити неустойку у вигляді пені у розмірі 1% від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості, з урахуванням умов п. 3.3 Кредитного договору. Позивач просив надавати йому кредити у подальшому на вказаний картковий рахунок на підставі Заяв-Анкет, наданих ним особисто на сайті або у відділенні Товариства та на підставі замовлення кредитних коштів з його особистого номеру телефону, а також надав згоду на списання суми заборгованості за кредитом з вказаного карткового рахунку. Відповідно до Правил Товариство зобов`язується надати клієнту кредит, що підтверджується підписанням видаткового касового ордеру або перерахуванням на картковий рахунок клієнту суми кредиту. Клієнту пропонується фінансова послуга, а саме - короткостроковий кредит. Клієнт має право достроково припинити договір без сплати додаткових комісій або зборів. Позивач підтвердив, що доступ до заповнення від його імені Заяви-Анкети на сайті належить лише йому, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від його імені можливістю оформлення електронного кредитного договору з Товариством. Всі Заяви-Анкети, що надходять від його імені на сайт належать лише йому, ніякі особи не мають можливості скористатися від його імені можливістю оформлення електронного кредитного договору з товариством. Всі Заяви-Анкети, що надходять від його імені на сайт, є дійсними та надані особисто ним. Всі заявки на видачу кредитних коштів на його картковий рахунок надані з його особистого мобільного телефону є дійсними та надані особисто ним. Також зазначено, що клієнт має право, протягом 14 календарних днів з моменту укладення договору відкликати свою згоду на укладення договору без пояснення причин в порядку та у випадках, передбачених діючим законодавством України. Вказано, що у разі укладення електронного Договору він підписується із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с. 49). Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір є консенсуальним та він вважається укладеним з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов. За ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності спірного договору у позові позивач визначив те, що він не підписував ані фізично, ані накладанням електронного цифрового підпису договір та заяву про прийняття пропозиції на його укладання в електронній формі, а також не направляв відповіді про прийняття такої пропозиції, що свідчить про відсутність у нього волевиявлення на укладання цього договору. Судом встановлено, що за умовами спірного кредитного договору позивачу надано грошові кошти в сумі 3 000 грн. строком на 365 днів, на умовах строковості, зворотності, платності, та позивач зобов`язався повернути вказані грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Переказ грошових коштів позивачеві здійснено на карту [NUMBER] в сумі 3 000 грн. 18.02.2021 через ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», що підтверджується листом цього товариства від 07.07.2022, наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів від 27.05.2022. Спірний договір укладено в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, і з огляду на ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» до нього мають бути застосовані приписи цього Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6. ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідачем було надано інформацію щодо порядку (процедури) отримання кредиту та підписання електронних договорів, згідно якої під час реєстрації обов`язково визначаються наступні дані - назва, стать, дата народження, телефон, електронна пошта, пароль до доступу до особового рахунку, реєстрація можлива лише, коли клієнт погоджується з умовою на обробку його персональних даних. Після реєстрації клієнта він заповнює свої дані, а також поля про код та паспорт. Потім клієнт заповнює дані про адресу проживання, про працевлаштування, місячний прибуток, сімейний стан, про сферу діяльності, напрямок діяльності підприємства, назву підприємства, дату початку роботи. Потім заповнюються дані про контактну особу. Далі клієнт в особистому кабінеті верифікує і додає дані своєї банківської картки, на яку будуть переказуватись кошти, що здійснюється за допомогою сторонньої платіжної системи WayForPay. Після чого клієнт в особистому кабінеті на калькуляторі вибирає бажану суму і термін. Там же відображається інформація про термін повернення і суми повернення. Перш ніж отримати позику клієнт зобов`язаний ознайомитись з правилами та умовами позики, переглянувши їх по посиланню і підтвердити свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті «З правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних». Після подачі заявки клієнт отримує унікальний код підтвердження оформлення позики через СМС на свій мобільний номер, вказаний при реєстрації на сайті, після чого вносить його на сайті і таким чином підтверджує подачу заявки. Якщо сума позики перевищує розмір мінімальної заробітної плати, клієнту на електронну пошту надсилається лист з паспортом споживчого кредиту. Створена заявка проходить внутрішній алгоритм прийняття рішення про можливість видачі, аналізуючи дані про клієнта. В разі позитивного рішення про видачу позики система генерує унікальний код, який використовується уповноваженою особою відповідача для підтвердження підписання кредитного договору в порядку, визначеному ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», після чого система переводить клієнту на картку суму, зазначену в заявці через платіжну системи за допомогою ТОВ ФК «ВейФорПей». Спірний договір підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Так, відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронний документ та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу. За статтею 6 вказаного Закону електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документу, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документу. Відносини, пов`язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Відповідно до ст. 8 вказаного Закону юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Пунктом 12 частини 1 статті 3 вказаного Закону зазначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З матеріалів справи встановлено, що після подачі заявки, позивач отримав на свій телефон, вказаний у заявці, СМС-повідомлення з унікальним кодом, який ввів на сайті bistrozaim.ua, що підтверджується наданою відповідачем інформацією щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладання електронного договору, вчинених Товариством та Заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею із зазначенням часу та дати таких дій. Крім того, позивач ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, надавши про себе відповідні данні для заповнення формуляра заяви, зокрема, П.І.Б, РНОКПП, місце проживання, телефон, е-mail, дані паспорту, банківського (карткового) рахунку та банківської установи, та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписав зазначену заяву-анкету. На підтвердження факту укладення даного договору саме позивачем свідчить також зазначення в договорі його особистих даних, таких як номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання, а також надання номеру мобільного телефону, за допомогою якого можливо «підписати» договір шляхом надсилання відповідного коду. Позивач у позовній заяві наводить заперечення щодо належності йому номеру телефону [NUMBER] , за яким відбулась вищезазначена ідентифікація, станом на день укладання договору. Однак, доказів вказаної обставини до позову не долучив, а також не скористався правом заявити клопотання про витребування таких доказів. Отже, суд доходить висновку, що позивачем не спростовано здійснення відповідних дій, необхідних для ідентифікації себе в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача, самостійного введення всіх своїх даних та підписання спірного кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Доводи позивача щодо не підписання договору суд не бере до уваги, оскільки кредитний договір укладено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Також суд вважає безпідставними доводи позивача про не направлення йому пропозиції укласти договір, оскільки Правила та умови надання грошових коштів у кредит перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Отже, позивач мав змогу ознайомитись із даною пропозицією. Крім того, як встановлено судом вище, позивач акцептував дану пропозицію шляхом заповнення і підписання її за допомогою одноразового ідентифікатора. Також суд звертає увагу, що договір був виконаний з боку відповідача, оскільки 18.02.2021 були перераховані грошові кошти в сумі 3 000 грн. на визначену позивачем банківську картку, емітентом якої є КБ «Правекс-Банк», що підтверджується довідкою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 07.07.2022. Позивачем у встановленому законом порядку на засадах змагальності не спростовано факту отримання вказаних грошових коштів. Також позивачем не заявлялось клопотань про витребування доказів, а саме даних про володільця банківської картки, на яку були зараховані вищезазначені грошові кошти. Додана до позовної заяви копія листа Голосіївського управління поліції ГУНП у місті Києві від 26.03.2021 № ЄО-11363 про невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не містить даних щодо підтвердження чи спростування вищезазначених обставин. З вказаного листа вбачається, що він наданий позивачеві за наслідком розгляду звернення з приводу неправомірних дій з боку кредитних установ за адресою: м. Київ, вул. Деміївська, 51. Проте, у даній справі відповідач знаходиться у місті Запоріжжі. Також суду не надано копії вказаного звернення позивача, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості встановити, чи стосується дане звернення саме укладання спірного кредитного договору. Будь-яких інших доказів на спростування презумпції правомірності укладеного між сторонами правочину матеріали справи не містять. Зокрема, позивачем на засадах змагальності не спростовано, що під час укладення кредитного договору він діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодився з його умовами, визначивши при цьому характер правочину і всі його істотні умови. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. У даному випадку позивачем на засадах змагальності не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилався в обґрунтування свого позову. Натомість суд сприяв учасникам справи у реалізації процесуальних прав, зокрема, ухвалою від 27.05.2022 витребував докази у відповідача, розглянувши відповідне клопотання представника позивача. Водночас, позивач не скористався своїм процесуальним правом та не заявив клопотання про витребування додаткових доказів. Відтак, за відсутності належних та допустимих доказів того, що вищезазначений телефонний номер, за яким позивача було ідентифіковано та підписано кредитний договір шляхом отримання на вказаний номер телефону одноразового ідентифікатора, а також що картка, на яку здійснено перерахування коштів, не належить позивачу або іншій особі, на користь якої позивач вважав за необхідне здійснити перерахування коштів, обставини, якими обґрунтовано позов, носять характер припущення. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed