Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Васяновича В.В. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Степанецька сільська рада об`єднаної територіальної громади Черкаської області про визнання договору оренди землі недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права оренди. В обґрунтування позову зазначено, що позивач власник земельної ділянки площею 2,1000 га, кадастровий номер 7122084700:01:001:0424, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована: Черкаська область, Канівський район, Мартинівська сільська рада, є власником земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка належала останньому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯА №-216317, виданого на підставі рішення Канівського районного суду від 23.01.2004 № 2-40, зареєстрованого 22.12.2004 за № 010478600005 у книзі записів державних актів право приватної власності на землю. У листопаді 2021 року, на звернення до відповідача, позивачу стало відомо, що 05 вересня 2008 року між [PERSON] та відповідачем укладено договір оренди землі б/н, терміном дії на 49 років. Проте, вивчивши договір, позивачем встановлено, що даний договір підписано не [PERSON] , тому позивач вважає, що даний договір спадкодавець (батько) не укладав. Наявність оспорюваного правочину порушує законні права позивача на володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою. Оскільки договір оренди землі зареєстрований, то просить суд: визнати недійсним договір оренди землі б/н, укладений 05.09.2008 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай», відносно земельної ділянки площею 2,1000 га, кадастровий номер 7122084700:01:001:0424, цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована: Черкаська область, Канівський район, Мартинівська сільська рада, скасувати державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки згідно договору оренди землі від 05.09.2008, судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Урожай» в особі представника у відзиві на позов просив у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що твердження про те, що підпис орендодавця на договорі оренди землі «сфальсифікований» - безпідставне. Договір оренди землі укладений 05.09.2008. При цьому, орендодавець при житті ніколи не заявляв, що підпис на договорі - не його. Орендодавець весь час отримував орендну плату. Отримуючи орендну плату, орендодавець своїми діями підтверджував існування договірних відносин з відповідачем та був згідний з умовами договору. Відповідач стверджує, що договір оренди землі був підписаний [PERSON] особисто, про що свідчить те, що останній тривалий час виконував умови договору та не заперечував проти використання його земельної ділянки. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Таким чином, предметом позову є правовідносини, які виникли більше ніж три роки тому, у зв`язку з цим, строк позовної давності сплинув. Щодо вимоги про скасування державної реєстрації права оренди, то ця вимога розглядається в порядку адміністративного судочинства. Ухвалою суду від 28.12.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.03.2022 задоволено клопотання представника позивача, призначено у справі судову почеркознавчу експертизу. 04.07.2022 ухвалою суду поновлено провадження у справі. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Вказали, що строк позовної давності не сплинув, оскільки рахується від дня, коли позивач дізнався про порушене його право, а дізнався він після того як звернувся до відповідача та отримав копію договору оренди землі. У разі спливу позовної давності, просили суд поновити цей строк та захистити порушене право позивача. Представник відповідача заперечив проти позову повністю, до висновку експерта поставився критично, вважав, що підпис на договорі виконаний [PERSON] . Просив застосувати строк позовної давності, оскільки вважає, що позивач міг дізнатися про своє право, яке він вважає порушеним, коли набув та зареєстрував право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Представник третьої особи у справі - Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області Чупилка С. у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без неї. Дослідивши письмові докази у справі, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне. [PERSON] (позивач у справі) є власником земельної ділянки площею 2,1000 га, яка розташована: Черкаська область, Канівський район, Мартинівська сільська рада, кадастровий номер 7122084700:01:001:0424, цільове призначення (використання) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті батька [PERSON] , яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯА № -216317, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.12.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 2810, та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно номер інформаційної довідки 288652204 від 06.12.2021, згідно якої право власності за [PERSON] зареєстровано 06.12.2008 (а.с. 21-23, а.с. 24). 23.12.2008 у Канівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДЗК зареєстрований договір оренди землі від 05.09.2008 (оспорюваний договір), про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.12.2008 за № 04087860000. Відповідно до умов договору оренди землі від 05.09.2008, орендодавець [PERSON] надає, а орендар - ТОВ «НВФ «Урожай» приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 2,10 га згідно Державного акта № 216317, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Мартинівської сільської ради Канівського району (п. 1, п. 2 договору). Відповідно до п. 37 цього договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно з п. 41 договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна номер інформаційної довідки 288652204 від 06.12.2021 щодо об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки кадастровий номер 7122084700:01:001:0424, запис про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки згідно договору оренди від 05.09.2008 відсутній, що не заперечується обома сторонами. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 07.06.2022 № 430/22-23, підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» в договорі оренди землі від 05 вересня 2008 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Урожай», предметом якого є оренда земельної ділянки площею 2,10 га згідно державного акта ЯА № 216317, виконаний не [PERSON] (а.с. 122-125). \~ \~ \~ \~Суд, оцінивши докази у всіх їх сукупності, приходить до таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 203 ЦК України визначено, що, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові колегії суддів другої судової палати КЦС від 22.01.2020 у справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається в письмовій формі. «Встановивши,\~що\~ сторона \~договору оренди землі не підписувала, відповідно, істотних умов цього договору не погоджувала, суди зробили обґрунтований висновок, що в\~особи\~було відсутнє волевиявлення на укладення спірного договору». Разом з тим у постанові від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц Велика Палата ВС зазначила: «Якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує ч. ч. 2, 3 ст. 215 ЦК, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом з тим ВП ВС констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення». Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і по захист яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Враховуючи наведене, спірний договір оренди землі від 05.09.2008 є неукладеним, тому у задоволенні позову в частині визнання договору недійсним слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, оскільки неможливо визнати неукладений правочин недійсним. При цьому за наявності для того підстав позивач не позбавлений права заявити вимогу про усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом пред`явлення вимоги про повернення земельної ділянки (постанова ВП ВС від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц) . Щодо іншої позовної вимоги - про скасування запису про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за спірним договором оренди, то запис про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки згідно цього договору відсутній, тому не можна скасувати те, чого немає. Доказів зворотнього позивач не надав. Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З огляду на те, що правові підстави для задоволення позову відсутні, то позовна давність застосуванню не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, не підлягають відшкодуванню судові витрати позивача.

Outcome: dismissed