Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

[PERSON] у своєму позові посилається на те, що з відповідачем [PERSON] 02.10.1994 року було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Вашковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №20. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом із позивачкою і перебуває на її повному утриманні. Відповідно до рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області №722/742/14-ц (номер провадження 2/722/256/14) від 27.05.2014 року шлюб між сторонами був розірваний. На сьогоднішній день син позивачки та відповідача є повнолітнім та продовжує навчатись на першому курсі Інституту фізико-технічних та комп`ютерних наук Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича денної форми навчання на бюджетній основі. Позивачка не в змозі самостійно утримувати їхнього сина, оскільки вона є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання та її пенсія становить 2200 грн. на місяць. Інших доходів не має. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина, добровільно не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою, працює керівником ТОВ «Олексіївка - Благоустрій» та ФГ «Райська долина», що здійснюють господарську діяльність у сфері сільського господарства. Інших дітей у нього не має, а тому він має можливість надавати грошову допомогу на утримання їхнього сина. Просила стягувати з відповідача [PERSON] на її користь, аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечив щодо їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав, передбачених ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши письмові докази по даній цивільній справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. З наведених у позовній заяві обставин, які згідно ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 01.06.2004 року виконавчим комітетом Вашковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. Довідкою №70/4/22 від 10.06.2022 року, виданою Інститутом фізико-технічних та комп`ютерних наук Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, підтверджується, що [PERSON] є студентом першого курсу Інституту фізико-технічних та комп`ютерних наук Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, денної форми навчання. Довідкою №102/4/22 від 29.08.2022 року, виданою Інститутом фізико-технічних та комп`ютерних наук Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, підтверджується, що [PERSON] , студент першого курсу Інституту фізико-технічних та комп`ютерних наук Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, денної форми навчання, з 01.09.2022 року переведений на другий курс. Термін навчання по 30.06.2025 року. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, сторонами не досягнуто в добровільному порядку домовленості щодо надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, що навчається. Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, однією із обов`язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання ними дітям матеріальної допомоги. При цьому, при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд, з урахуванням положень ст.200 СК України, визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №440566, [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи, довічно. Згідно довідки про доходи №9776037628019710, [PERSON] , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернівецькій області і отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період з 01.08.2021 року по 31.07.2022 року складає 26900,00 грн. Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні податкової декларації одержаної 11.01.2022 року, [PERSON] , як керівник ФГ «Райська долина» задекларував загальну суму доходу в звітному періоді за 2021 рік у розмірі 97200,00 грн. За І квартал 2022 року та півріччя 2022 року у ФГ «Райська долина» дохід відсутній. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що з вказаними позовними вимогами до суду позивачка звернулася 04.08.2022 року, а отже, від цієї дати і мають бути стягнуті аліменти на утримання [PERSON] , як дитини, що продовжує навчатися. За таких обставин, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому його слід прийняти, а позовні вимоги задовольнити. Оскільки, позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подані позову, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. На підставі ст.198-200 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved