Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Української сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, з позовом про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 30 жовтня 2016 року, в неї та її співмешканця [PERSON] , [INFO] , з яким вони проживали в цивільному шлюбі, народився син [PERSON] , про що виконавчим комітетом Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 17 та видано свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] (копія свідоцтва про народження додається). Спільне життя з [PERSON] не склалося, з 2018 року вони не проживають спільно та не ведуть спільне господарство. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Кожний візит батька, супроводжується агресивною поведінкою, образами, погрозами розправи з Позивачем та викраденням дитини . Такими своїми діями Відповідач завдає моральної шкоди дитині, вчинки Відповідача провокують почуття небезпеки, страху та переживання . Неодноразово, такі зустрічі закінчувалися викликом поліції та складанням адміністративних протоколів. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку батька сина. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Позивачка, на підставі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» , ст..ст. 164-166 Сімейного кодексу України, ст..ст. 175 - 177 ЦПК України звернулась до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав та прав малолітньої дитини. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов та надала суду письмові докази щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач двічі не з`явився в судове засідання. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги також підтримала та надала пояснення на підтвердження того, що відповідач ніколи не приймав участі у вихованні його сина [PERSON] . Дитина перебуває на утриманні позивачки, яка працює і виховує сина належним чином, має побутові умови щодо його проживання. Вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити. Відповідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Але в порушення цього, батько взагалі усунувся від своїх обов`язків, проявляє байдужість до долі своєї дитини, не піклуються про здоров`я своєї дитини участі у вихованні не приймає. Статтею 11 Закону України " Про охорону дитинства " передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини ", але за весь цей час батько проявляє байдужість до долі своє дитини, участі у вихованні не приймає. Статтею 25 Закону України " Про охорону дитинства " передбачено, що діти, які залишились без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави ", але відсутність статусу у неповнолітньої не дає можливості на реалізацію права дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Ефективним способом захисту інтересів неповнолітньої особи, буде позбавлення батьківських прав батька, підставі ст. 164, 165, 166 ст. ст.180-185 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] , є батьком малолітнього [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 листопада 2016 року, виданого виконкомом Української сільської ради Дніпропетровської області за актовим записом № 17 ( а.с. 10 ). З 2018 року відповідач з родиною не проживає, дитина проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Української сільської ради ( а.с. 12). Відповідач у вихованні дитини участі ніякої не приймає. 16 грудня 2021 року виконавчий комітет Української сільської ради Петропавлівського району як орган опіки та піклування розглянув питання позбавлення батьківських прав [PERSON] , та надав висновок про доцільність його позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON] ( а.с. 11). Задовольняючі позовні вимоги суд враховує, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Так 07.12.2021 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП за вчинення домашнього насильства по відношенню до позивачки - [PERSON] що підтверджується копією постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області. Також притягувався до адміністративної відповідальності 18.10.2021 року за ст.. 178 ч.1 КУпАП та 01.11.2021 року за ч.2 ст.. 44-3 КУпАП, що підтверджується довідкою від 10.12.2021 року Начальника ВП №4; Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області О. Дулінова . Відповідно до характеристики директора Українського дитячого садка «Малятко» на вихованця [PERSON] , [INFO] , дитина розвивається відповідно до свого віку, навчальну програму засвоює добре. Мати приймає участь у його вихованні та у всіх заходах, що проводяться в дитячому садку, приділяє велику увагу вихованню сина. Також директор Директора Українського дитячого садка «Малятко» надав позитивну характеристику на матір дитини яка працює у даному закладі медичною сестрою. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Української сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] зазначено, що з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування виконавчого комітету Української сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд приходить до переконання, що нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни ним свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Як встановлено вище, відповідач по справі не займається вихованням дитини, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до сина будь-якої батьківської уваги та турботи. Одночасно з позбавленням батьківських прав та у відповідності до ч.2 ст.166 СК України, суд повинен вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, але позивачка в судовому засіданні відмовилась від такої вимоги і вказала, що вона не бажає отримання допомоги від відповідача, вона має змогу самостійно утримувати сина. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне : Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Позивачка при зверненні до суду з даним позовом сплатила 992,40 гривень, що підтверджується квитанцією від 20.07.2022 року і постільки позовні вимоги суд задовольняє у повному обсязі то судовий збір у розмірі 992,40 гривень повинен бути стягнутий з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved