Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» про захист прав споживачів та визнання Кредитного договору недійсним. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 16.04.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено Кредитний договір № 4008892, відповідно до якого вона отримала позику. Однак, позивач вважає що вказаний договір є недійсним з огляду на наступні обставини. ТОВ «Авентус Україна» було надано фінансову послугу шляхом укладення договору за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи, який вона не підписувала. Позивач вбачає в діях відповідача порушення вимог норм Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України « Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист персональних даних». Порушення своїх споживчих прав позивач вбачає у наступному. У порушення вимог ст. 13 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування», відповідачем було проігноровано вимоги вказаних законів та не повідомлено [PERSON] письмово про всю необхідну інформацію щодо умов договору. ТОВ «Авентус Україна» скористалося тим, що позивачу, як позичальнику, об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і вона була введена в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, не надав їй відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Також, відповідачем не було дотримано письмової форми укладення кредитного договору. Окрім того, в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. У зв`язку з цим, просила суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким визнати недійсним Договір № 4008892 від 16.04.2021 року про надання споживчого кредиту, укладений між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна». Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження від 18.08.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.06.2022 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд констатує, що представником відповідача [PERSON] було надано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні даного позову. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідача вказує на те, що оспорюваний [PERSON] . Договір № 4008892 споживчого кредиту від 16.03.2021 року року укладено з дотриманням вимог законодавства на умовах строковості, зворотності, платності в електронній формі на суму 8000 грн. 00 коп. на строк п`ятнадцять днів. Договір укладено у відповідності до вимог ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Авкнтус Україна» шляхом розміщення на власному Веб-сайті надає доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, інформація містить серед іншого дані про тарифи, ціни, умови надання фінансових послуг, порядок їх надання та примірний договір, що планується укласти. Крім того міститься інформація про акційну/знижену процентну ставку, стандартну процентну ставку, максимальний строк кредиту, максимальну суму кредиту, умови пролонгації, способи отримання кредиту, тощо. На сторінці Веб-сайту містяться посилання на вкладки: «Обов`язкова інформація для клієнта», «Документи». Необхідна для укладення договору, для прийняття обґрунтованого та усвідомленого рішення інформація розміщена на власному Веб-сайті товариства і ця інформація є повною, актуальною, безоплатною та доступною для самостійного ознайомлення, без ознайомлення з якими технічно не можливо перейти на іншу сторінку/вкладку інформаційно реєструючої електронної системи товариства для подальшого оформлення кредитного договору. Крім того, час ознайомлення з вищезазначеною інформацією для прийняття обґрунтованого та усвідомленого рішення для отримання кредиту не обмеженому часі. Переказ коштів шляхом перерахування на банківську картку клієнта № [NUMBER] , вказану клієнтом, здійснено 16.04.2021 року. Позивач не скористався правом відмовитися від договору про споживчий кредит протягом чотирнадцяти календарних днів з дня його укладення, визначеним у статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі, кожний примірник з накладеним на нього підписом є оригіналом такого документу. З моменту підтвердження електронним підписом одноразовим ідентифікатором в особистому кабінеті, доступ до якого здійснено з використанням унікального логіна та пароля особистого кабінету, заявник підтверджує ознайомлення та згоду з усіма істотними умовами договору позики та додатками до нього, у тому числі, з інформацією, наведеною у паспорті споживчого кредиту. Своїм електронним підписом одноразовим ідентифікатором заявник приймає пропозицію (оферту) укласти електронний договір з товариством. Одноразовий ідентифікатор є особистим ключем заявника, вводиться заявником після ознайомлення з усіма істотними умовами договору позики, прирівнюється до власноручного підпису. Згідно з положеннями статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до укладеного кредитного договору «стандартна» процентна ставка становить 1.90 % в день та знижена процентна ставка 1,425 % в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 10280 грн.; за зниженою ставкою 9710,00 грн. Позивачка була обізнана із умовами кредитного договору та порядком його укладення. За умовами пункту 9.5 спірного кредитного договору підписаного позивачем кредитного договору прямо зазначено що позичальник надає свою однозначну згоду на обробку персональних даних, у тому числі на їх збір, систематизацію, накопичення, зберігання, уточнення, використання, розповсюдження. Будь яких порушень вимог діючого законодавства при укладенні оскаржуваного правочину допущено не було. А тому, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні даного позову з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій просила суд даний позов задовольнити та провести розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Однак, у поданому до суду відзиві на позовну заяву просила суд провести розгляд справи за відсутності представника відповідача. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. По справі встановлено, що 16.04.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 4008892 про надання споживчого кредиту від 16.04.2021 року (надалі Договір), відповідно до умов якого позивачка отримала у кредит грошові кошти в розмірі 8000,00 грн., із сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 1,90 % та зниженої процентної ставки у розмірі 1,425 % відповідно до умов договору, строком на 15 днів, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного Договору. У пункті 10 Договору «Реквізити та Підписи Сторін» зазначено електронний підпис фізичної особи [PERSON] «підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С141258 16.04.2021 21:41:51 / [PERSON] /. Того ж\~дня,\~16.04.2021\~року позивачкою\~ [PERSON] було підписано Паспорт споживчого кредиту «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма)» за допомогою Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (С141258), у якому зазначена сума кредиту, строк кредитування, загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою, загальні витрати за кредитом за зниженою процентною ставкою, орієнтовна загальна вартість кредиту та інші умови, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Паспорту споживчого кредиту. Окрім того, 16.04.2021 року позивачкою [PERSON] було підписано Графік платежів до Договору про надання споживчого кредиту № 4008892 від 16.04.2021 року, який є Додатком № 1 до вказаного Договору, за допомогою Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (С141258). Так, у вказаному Графіку платежів зазначено чітко дата повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків 01.05.2021 року; сума кредиту 8000,00 грн.; сума нарахованих процентів 1710,00 грн.; загальна вартість кредиту 9710,00 грн.; реквізити для оплати. Згідно п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . За інформацією ТОВ ФК «Контрактовий Дім», викладеною у листі від 18.05.2021 року за № 2001, ТОВ ФК «Контрактовий Дім» за дорученням ТОВ «Авентус Україна» 16.04.2021 року здійснило перерахування на картку [NUMBER] коштів у сумі 8000,00 грн., статус «прийнято». [PERSON] як на правові підстави заявлених позовних вимог посилалася, зокрема на статті 229, 230 ЦК України, статті 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та вказувала, що ТОВ «Авентус Україна» її було введено у оману при отриманні кредитних послуг. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно приписів ч. 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Згідно зі статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». До договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів», в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції, встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Проте суд констатує, що позивачкою [PERSON] не зазначені обставини, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору, вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи позивачки про введення в оману при укладенні договору спростовуються самим змістом договору, в якому чітко зазначено всі умови (що грошові кошти надавалися позичальнику в кредит на п`ятнадцять днів і її було повідомлено про орієнтовну загальну вартість кредиту на дату укладення договору, процентну ставку), у зв`язку з чим суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 229, 230 ЦК України та ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів». Крім того, на обґрунтування заявленого позову позивач зазначала і про порушення відповідачем при укладенні оспорюваного правочину Закону України «Про електронну комерцію», а саме про відсутність електронного підпису на договорі. Згідно з ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Примірник договору, укладеного у вигляді електронного документа, та додатків до нього (за наявності) вважається отриманим клієнтом, якщо договір за домовленістю особи, яка надає фінансові послуги, і клієнта або за вибором клієнта направлений на електронну адресу клієнта чи направлений йому в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Договір, укладений у вигляді електронного документа, та додатки до нього (за наявності) повинні містити відомості про клієнта, у тому числі зазначені ним контактні дані. Положення цього абзацу не застосовується до договорів, зазначених у пункті 4 цієї частини. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Тобто, електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту, яка здійснюється за допомогою складання документу, який втілюється в електронному документі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»\~визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що будь який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Таким чином, судом встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом надання відповіді відповідачу електронним повідомленням про ознайомлення та повне і безумовне прийняття оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді смс-коду, який позивач і використала для підтвердження підписання кредитного договору. А тому, встановивши, що без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аргументи позовної заяви щодо відсутності доказів виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин суд не бере до уваги, оскільки позивач не надала доказів і судом не встановлено факту здійснення відповідачем дій, які сприяли б укладенню договору не нею. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Окрім того, суд не може погодитися із твердженнями позивачки [PERSON] про те, що вона не була належним чином ознайомлена із умовами кредитування, у договорі не була зазначена ціна кредиту та сукупна вартість кредиту, оскільки вказані твердження спростовуються дослідженими судом Договором № 4008892 про надання споживчого кредиту, Графіком погашення платежів, Паспортом споживчого кредиту, що підписанні позивачкою шляхом накладення Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. З огляду на вище викладене, суд констатує, що скріпивши Договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у позивачки виникло зобов`язання перед ТОВ «Авентус Україна» повернення отриманих у кредит коштів та відсотків за його користування у визначений договором строк. Згідно приписів ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи докази суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12.06.2014 року у справі № 6-32цс13). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що наявні матеріалах справи докази не підтверджуються порушеного права позивача, у зв`язку з чим, в задоволенні даного позову слід відмовити. Згідно вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що в задоволенні даного позову відмолено, позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору в силу приписів ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», а тому суд констатує, що судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed