Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Голосіївської в місті Києві державної адміністрації, треті особи Перша київська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко Олена Іванівна про усунення перешкод у здійсненні права власності та просить скасувати арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 1420377, який накладено на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі повідомлення Держадміністрації Московського району 099/1538 від 11.12.2000р., який зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою 28.10.2004р. В обгрунтування позову зазначає, що є спадкоємцем майна за заповітом, що належало померлій матері [PERSON] . При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - ѕ частини домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , встановлено наявність заборон (арешту) на вказаний будинок, з огляду на що Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. відмовив у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За вказаних обставин, позивач звернувся до суду задля поновлення своїх порушених прав. Ухвалою від 18.03.2021 року відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання. Відповідач надав відзив, за яким вважає позовні вимоги необґрунтованими. Вказує на відсутність порушень під час звернення до суду прав та інтересів позивача з боку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. Позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначає, що визначення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в якості відповідача зумовлене тим, що на неї покладені обов`язки по представленню і захисту інтересів громадян, які проживають у Голосіївському районі столиці. За розпорядженням керівника апарату суду від 26.10.2021р. №1552 «Про призначення повторного розподілу судових справ» справу №752/6644/21 передано на повторний розподіл, з огляду на те, що відповідно до наказу т.в.о. голови суду №321-В від 20.10.2021р. судді Кирильчук І.А. надано відпустку у зв`язку з вагітністю та пологами. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021р. справу №752/6644/21 передано на розгляд судді Ольшевській І.О. Ухвалою суд 29.10.2021р. суддя Ольшевська І.О. прийняла до свого провадження справу за позовом [PERSON] , призначила підготовче засідання на 16.03.2022р. 16.03.2022р. справа не розглядалася у зв`язку із збройною агресією росії проти України. Ухвалою від 14.09.2022р. підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті. Від третіх осіб письмових пояснень щодо предмета спору та заявлених вимог до суду не надходило. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем за заповітом померлої [INFO] [PERSON] . Спадкове майно складається із ѕ частини домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Він прийняв спадкове майно відповідно до заяви, яка подана нотаріусу 15.10.2020р. За постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.02.2021р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. відмовила [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ѕ частини домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , оскільки було встановлено, що 28.10.2004р. за №1420377 зареєстрований арешт реєстратором Перша київська державна нотаріальна контора, який станом на 17.02.2021р. не знятий. Так, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформація сформована 17.02.2021р.) вбачається, що на будинок [ADDRESS] накладено арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 1420377, зареєстровано 28.10.2004р. за №1420377 реєстратором Перша київська державна нотаріальна контора на підставі повідомлення №099/1538 від 11.12.2000р. Держадміністрації Московського району. У матеріалах справи наявне повідомлення №099/1538 від 11.12.2000р. Московської районної державної адміністрації міста Києва, в якому йдеться, у тому числі, про те, що, згідно з рішенням міськвиконкому від 22.10.1985р. №842 «Про встановлення санітарно-захисної зони міського крематорію» мають відселятися приватні будинки, перелік яких зазначений в п. 2.1. вищевказаного рішення у відповідності до ст.ст. 171, 174 Житлового кодексу України. Так, у розпорядженні виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 22.10.1985 №842 «Про встановлення санітарно-захисної зони міського крематорію» вирішено встановити санітарно-захисну зону міського крематорію на Байковій горі в Московському районі в радіусі 300 метрів, за пунктом 2.1. розпорядження зобов`язано виконком Московської районної Ради народних депутатів відселити громадян з належних їм на праві особистої власності житлових будинків, які розташовані в санітарно-захисній зоні, в тому числі, і по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином спадкуванню підлягає майно, яке належало спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач є спадкоємцем після смерті померлої матері за заповітом, що прийняв спадщину. Разом з тим отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може через існування арешту на спадкове майно. Виходячи з вищевикладеного, оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не має змоги, на час звернення із позовною заявою до суду за наявності арешту, накладеного на майно, порушується право власності позивача на спадкове майно, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, порушене право позивача підлягає судовому захисту в заявлений спосіб шляхом припинення дії відповідних обтяжень. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved