Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 04 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду № С16.195.73154 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки. Відповідно до п.2 Договору № С16.195.73154 від 04.05.2017 року, Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно- кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну карту MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску. Як йдеться в п. 3 Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відповідної Кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн (п.п.3.1. Договору). Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладення Угоди, становить 2500,00 грн (п.п.3.2. Договору), процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48,00 % річних (п.п.3.3. Договору). Банк на виконання умов Договору надав Позичальнику грошові кошти у сумі 2500,00 грн. строком до 04.05.2021 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до тарифів Банку, які розміщені на сайті Банку за адресою: www.ideabank.ua ) згідно з умовами цього Договору. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , що зазначено та надавши кредитні кошти в розмірі 2500,00 в межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.1. Договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Таким чином [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 03.12.2020 р. заборгованість становить 7229,33 грн. (сім тисяч двісті двадцять дев`ять гривень 33 копійок), яка складається з: заборгованості за основним боргом - 2500,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 4729,33 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн. 03.12.2020 року між акціонерне товариство «Ідея Банк та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі - ТОВ ФК «Профіт Капітал» / Фактор укладено договір факторингу № 12/90. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу права Вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків (п.4.1.). Так, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за Договором № С16.195.73154 від 04.05.2017 року, що укладено між АТ «Ідея Банком» та [PERSON] . У зв`язку з не виконанням [PERSON] зобов`язань за договором № С16.195.73154 від 04.05.2017 року, що станом на 03.12.2020 року становить 7229,33 грн. (сім тисяч двісті двадцять дев`ять гривень 33 копійок), позивач вправі здійснити нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, що складають: заборгованість за 3% річних за користування кредитом - 234,06 грн.; заборгованість за інфляційними витратами - 730,15 грн. Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просить суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором № С16.195.73154 від 04.05.2017 року у розмірі 8193,53 грн. станом на 10.01.2022 року, стягнути судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду та витрати на правничу допомогу. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 26 липня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідач про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про призначення до розгляду справи, яке було опубліковане на офіційному веб-порталі судової влади України: https://il.vn.court.gov.ua/sud0207, але в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, у визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надала. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити у справі заочне рішення, яким позов задовольнити із наступних підстав. 04 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду № С16.195.73154 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної Картки, за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит, у розмірі 2500,00 грн. Станом на 03.12.2020 року у Відповідача утворилась заборгованість за вищенаведеним договором у розмірі 7229,33 грн. (сім тисяч двісті двадцять дев`ять гривень 33 копійок), яка складається з: заборгованості за основним боргом - 2500,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 4729,33 грн.; заборгованість за 3% річних за користування кредитом - 234,06 грн.; заборгованість за інфляційними витратами - 730,15 грн., а в загальній сумі 8193,53 грн. 03.12.2020 року між акціонерне товариство «Ідея Банк та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі - ТОВ ФК «Профіт Капітал» / Фактор укладено договір факторингу № 12/90, у відповідності до п. 2.1 Договору факторингу до позивача перейшло права вимоги, в тому рахунку і до відповідача на загальну суму 7229,33 (сім тисяч двісті двадцять дев`ять гривень 33 копійок) грн., як заборгованості що виникла за кредитним договором № С16.195.73154 від 04.05.2017 р. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Змістом статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). При цьому, пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно частини 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій саме формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передано новому кредиторові. Положеннями частини 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другій стороні (клієнту) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи те, що до позивача на підставі договору Факторингу №12/90 від 03.12.2020 р. перейшло право вимоги по стягненню із відповідача заборгованості на загальну суму 7229,33 (сім тисяч двісті двадцять дев`ять гривень 33 копійок) грн., а також заборгованість за 3% річних за користування кредитом - 234,06 грн.; заборгованість за інфляційними витратами - 730,15 грн., що в загальній сумі становить 8193,53 грн., яка виникла із кредитного договору № С16.195.73154 від 04.05.2017 р., при цьому належних та допустимих доказів виконання останнім свого грошового зобов`язання зі сплати даного боргу суду не надано, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № С16.195.73154 від 04.05.2017 р. у розмірі 7229,33 (сім тисяч двісті двадцять дев`ять гривень 33 копійок) грн., яких: заборгованості за основним боргом - 2500,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 4729,33 грн.; заборгованість за 3% річних за користування кредитом - 234,06 грн.; заборгованість за інфляційними витратами - 730,15 грн., а в загальній сумі 8193,53 грн. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Тому, суд визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу сторони позивача, враховує, що позивач скористався допомогою адвоката, про що свідчить договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28 вересня 2021 року та сплатив за його послуги кошти в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується актом №1 прийому-передачі надання правової допомоги від 01 червня 2022 року та платіжним дорученням №9641 від 05 липня 2022 року. Суд враховує, що дані витрати пов`язані з розглядом цієї справи, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, докази про їх неспівмірність відсутні, а тому, зважаючи на те, що позовні вимоги були задоволені повністю, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі гривень 00 коп) грн. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. У відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені за подання до суду позовної заяви витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят однієї гривні 00 коп.) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved