Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про скасування арешту майна, вказуючи, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13.02.2020 було затверджено мирову угоду між нею та відповідачем [PERSON] і позивач стала власницею 2/8 (двох восьмих) частини домоволодіння [ADDRESS] , за що виплатила співвласнику даної частини будинку грошову компенсацію. Затверджена судом мирова угода була виконана [PERSON] та відповідачем, оскільки відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 15.06.2020 відповідач [PERSON] отримав внесені позивачем на депозит суду грошові кошти за 2/8 частини домоволодіння. Однак, коли позивач звернулася до Реєстраційної служби для реєстрації права власності на 2/8 частини домоволодіння [ADDRESS] , то їй було відмовлено в реєстрації права власності з посиланням на те, що багато років тому Ірпінський відділ ДВС у Київській області в рамках виконання виконавчого провадження про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] наклав арешт на 2/8 частини спірного домоволодіння і до цього часу арешт не був знятий. Позивач зазначає, що оскільки вона не була стороною виконавчого провадження під час накладення арешту на 2/8 частини будинку [ADDRESS] по боргам відповідача [PERSON] , а в даний час виконавче провадження вже давно закрите, відповідач за спірну частину будинку отримав від позивача грошову компенсацію, а позивач стала власницею 2/8 частини будинку на законних підставах, то зняття решту з майна боржника повинно бути проведене хоча і державним виконавцем, але на підставі відповідного рішення суду. У зв`язку з чим, позивач просить постановити рішення про зняття арешту з 2/8 (двох восьмих) частини будинку [ADDRESS] , який був накладений державним виконавцем Ірпінського міського відділу ДВС Київської області у зв`язку з виконанням рішення про стягнення боргу з [PERSON] , стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представника позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в тому числі і через оголошення на сайті «Судова Влада України», в матеріалах справи містяться пояснення відповідача, в яких він зазначає, що позовну заяву позивача визнає повністю та просить її задовольнити. Представник Ірпінського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином,. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження [PERSON] від 03.05.2001, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції [PERSON], при примусовому виконанні виконавчого листа № АЕ 159, виданого 30 грудня 1991 року Ірпінським м/с про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку, постановлено накласти арешт на все майно, що належить [PERSON] , приватизований будинок за адресою: [ADDRESS] та заборонити відчуження такого майна. Відповідно до інформаційної довідки № 155687802 від 09.02.2019 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 01.07.2004 Ірпінською міською державною нотаріальною конторою за номером 47898 було внесено обтяження у вигляді арешту на належний [PERSON] будинок за адресою: [ADDRESS] . Підстава для внесення обтяження - постанова, ВХ. 246, 03.05.2001, Виконавча служба. Відповідно до копії ували Ірпінського міського суду Київської області від 13.02.2020 по справі 367/5210/19, затверджено мирову угоду,згідно якої: 1. [PERSON] , згоден на отримання від позивачки [PERSON] грошової компенсації за належну йому на праві власності ідеальну частку в праві власності на 2/8 (дві восьмих) частини будинку [ADDRESS] , яка після капітального ремонту даного будинку не може бути йому реально виділена. 2. [PERSON] , згодна сплатити громадянину [PERSON] грошову компенсацію за належні йому на праві власності 2/8 (дві восьмих) частини будинку [ADDRESS] , які внесені нею на депозит Ірпінського міського суду Київської області. 3. [PERSON] та [PERSON] , підтверджують, що розмір грошової компенсації ними визначений спільно в розмірі 48 725 ( сорок вісім тисяч сімсот двадцять п`ять) гривень з урахуванням ідеальної частки в праві власності [PERSON] та технічного стану будинку. 4.У зв`язку з отриманням [PERSON] від [PERSON] грошової компенсації в розмірі 48 725 гривень за 2/8 (дві восьмих) частини будинку [ADDRESS] за ним припиняється право власності на дану частину будинку. 5.У зв`язку з отриманням [PERSON] від [PERSON] грошової компенсації за 2/8 (дві восьмих) частини будинку [ADDRESS] , за [PERSON] визнається право особистої власності на 2/8 (дві восьмих) частини домоволодіння [ADDRESS] . 6.У зв`язку із виплатою [PERSON] грошової компенсації відповідачу [PERSON] за частину будинку, вона стає єдиним власником всього домоволодіння [ADDRESS] . 7.У зв`язку з отриманням [PERSON] грошової компенсації за належну йому частку в праві власності на 2/8 частини будинку та припиненням за ним права власності на 2/8 (дві восьмих) частини домоволодіння [ADDRESS] , [PERSON] в десятиденний строк зобов`язується знятися з реєстраційного обліку в даному будинку. 8.Дана мирова угода являється підставою для перереєстрації права власності на будинок [ADDRESS] за [PERSON] . Провадження по справі закрито. Із копії ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 15.06.2020 по справі 367/5210/19, вбачається, що задоволено заяву [PERSON] про повернення коштів внесених на депозитний рахунок та зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області (м. Київ, вул. Жилянська, 58-Б) повернути [PERSON] ( [ADDRESS] ), внесені кошти на депозитний рахунок Ірпінського міського суду Київської області у розмірі 48 725 (сорок вісім тисяч сімсот двадцять п`ять) грн., на р/р [NUMBER] , банк отримувача: АТ КБ «ПриватБанк», Київ, Україна, отримувач: [PERSON] , рахунок: [NUMBER] , РНОКПП одержувача: [NUMBER] . Нормою статті 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України, визначається виключно законами України. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016, у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. З огляду на викладене, враховуючи також те, що наявні у справі докази свідчать про відсутність будь-яких законних підстав для обтяження в теперішній час 2/8 частин будинку [ADDRESS] , суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про скасування арешту з майна є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати На підставі викладеного,

Outcome: approved