Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.06.2021 року звернулася до суду з позовною заявою до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою в зв`язку зі смертю. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається із недоотриманої пенсії у розмірі 49 163 грн. 98 коп. 02.02.2021 року державним нотаріусом П`ятої Донецької державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом на отримання належної померлій матері пенсію в розмірі 49163 грн. 98 коп. На розрахунковий рахунок позивача надійшли кошти у розмірі 43610,75 грн. Таким чином різниця у недоотриманій спадщині згідно свідоцтва про право на спадщину за законом складає 5553,23 грн. З пояснень Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області стало відомо, що вказана сума не буде сплачена позивачу, у зв`язку із тим, що суми пенсії, які не були отримані за межами трирічного терміну. Таким чином відповідачем проігноровано період з 20.10.2017 року по 31.01.2018 року щодо виплати заборгованості у виплаті померлому та застосовано трирічний строк звернення та переклав вину на померлого пенсіонера, який не отримав пенсію у цей період, незважаючи на наявність свідоцтва про права власності. З урахуванням зазначеного, просить суд стягнути Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом, недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] у розмірі 5553 грн. 23 коп. та судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18.06.2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.08.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20.01.2022 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. 02.02.2018 позивач звернулась до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про виплату недоотриманої пенсії матері [PERSON] . На підставі зазначеної заяви територіальним управлінням ПФУ було перераховано недоотриману суму пенсії на підставі п. 1 ст. 46 ЗУ № 1058 та виплачено позивачу у квітні 2018 року в розмірі 43610,75 грн. за період з 01.02.2018 року по 31.01.2020, тобто за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Просив відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, врахувавши висновки Верховного Суду викладені у постанові від 16.12.2020 року у справі № 428/1273/19. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 27 серпня 2020 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 517. Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 02.02.2021 року державним нотаріусом П`ятої донецької державної нотаріальної контори Сафроновою Н.Л. зареєстрованого в реєстрі за № 1-103, [PERSON] отримала в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії в сумі 49163,98 грн., які належали померлій на підставі довідки, виданої 19.10.2020 року за № 0572-04-8/6842 Селидівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області. Згідно з виписки по картковому рахунку № [NUMBER] вбачається зарахування коштів 23.04.2021 року у розмірі 43610,75 грн. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зі змісту ст. 1227 ЦК України вбачається, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Судом встановлено, що позивачу частково виплачено недоотриману пенсію, яка належала померлій [PERSON] за останні три роки до дня звернення. Залишок несплаченої суми, відповідно до досліджених в судовому засіданні доказів складає 5553 грн. 23 коп. Таким чином, суд не приймає до уваги послання представника відповідача на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 16.12.2020 року у справі № 428/1273/19, оскільки у вказаній постанові чітко зазначено, що спадкоємець не має права на отримання сум, які не були нараховані спадкодавцеві за життя. Тоді як, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача недоотриману суму пенсії, що була нарахована за життя [PERSON] , яка померла [INFO] . За змістом ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Згідно зі ст.\~392\~ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. За змістом листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та слід стягнути ГУ ПФУ в Донецькій області, як правонаступника Селидовського ОУПФУ Донецької області, на користь позивача частину нарахованої, але невиплаченої пенсії в порядку спадкування за законом у розмірі 5553 грн. 23 коп. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.. та враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved