Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Ткач Денис Миколайович звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод «Перетворювач» про припинення трудових відносин та виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про керівника підприємства. В обґрунтування позову зазначено, що 22 грудня 2015 року позивача\~ призначено на посаду голови правління \~ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» шляхом укладання Контракту з головою правління ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» строком на п`ять років. На підставі вказаного Контракту позивача прийнято на роботу і до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про керівника підприємства - [PERSON] . 23 грудня 2020 року у зв`язку із закінченням дії Контракту, укладеного з [PERSON] , фактичним продовженням трудових відносин та відсутністю рішення Наглядової ради чи Загальних зборів про припинення повноважень голови правління, на підставі пункту 2.3 Контракту, ст. 58\~Закону України «Про господарські товариства», дію Контракту та виконання обов`язків голови правління продовжено до прийняття рішення Наглядовою ради чи Загальними зборами про припинення повноважень та дії контракту голови правління. Таким чином, трудові відносини сторін в силу положень ст.39-1 Кодексу Закон про працю України (далі КЗпП) продовжені на невизначений строк. 17 червня 2022 року позивач подав до ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» заяву про розірвання трудового договору на підставі ст.38 КЗпП, яка зареєстрована 17 червня 2022 року за № 40, у якій позивач, окрім звільнення за власним бажанням з 01.07.2022 року, також звернувся із пропозицією про забезпечення проведення зборів наглядової ради для обрання нового голови правління. З 01 липня 2022 року позивач фактично припинив роботу в\~ ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач». Подана позивачем 17 червня 2022 року заява про звільнення проігнорована керівництвом Наглядової ради, яка у встановлений законом строк, в порушення ст.61 Закону України\~«Про господарські\~товариства» і статті 51 Статуту товариства, протягом двох тижнів після повідомлення про звільнення не скликала засідання наглядової ради для прийнятті рішення про припинення повноважень голови Правління і вирішення питання про призначення нового голови правління, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні позивача з посади голови правління за власним бажанням та є причиною звернення до суду. Уповноважений на звільнення голови правління орган ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» проігнорував повідомлення позивача про його звільнення і не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством і Статутом строків, не виконав покладених на нього Статутом обов`язків\~ по створенню нового виконавчого органу. З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася в не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності Товариства, ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» були порушені трудові права позивача, як працівника. Отже, позивач не має можливості реалізувати своє право на припинення трудового договору у визначеному законодавством порядку, що порушує його право на працю, зокрема його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд, яке підлягає захисту в судовому порядку. Окрім цього, невнесення відповідачем відповідних змін про звільнення з посади голови правління [PERSON] до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДРПОУ) свідчить про те, що відповідач не визнає припинення трудових відносин з позивачем та продовжує вважати його керівником Товариства. З урахуванням викладеного, позивач просить визнати припиненими трудові відносини з ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» з 01 липня 2022 року, у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади голови правління, за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу Законів про працю України та виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про [PERSON] ,\~ як керівника ПАТ «Запорізький завод» Перетворювач, у зв`язку із припиненням повноважень голови правління. 06.09.2022 року від представника відповідача надійшла зава про визнання позову в повному обсязі. Представник позивача - адвокат Ткач Д.М. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - адвокат Кузнєцова С.В. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Судом встановлено,\~що 22\~грудня 2015\~року позивача\~ [PERSON] \~призначено на\~посаду голови\~правління \~Публічного\~акціонерного товариства\~«Завод «Перетворювач»\~шляхом укладання\~Контракту з\~головою правління\~ПАТ «Запорізький\~завод «Перетворювач»\~строком на\~п`ять років,\~підписаного сторонами,\~який на\~підставі Кодексу\~законів про\~працю України,\~Закону України\~«Про акціонерні\~товариства»,\~Статуту підприємства,\~Положення про\~управління,\~регулює відносини\~між ПАТ «Завод «Перетворювач» і головою правління Товариства і є особливою формою трудового договору. На підставі вказаного Контракту позивача прийнято на роботу і до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про керівника підприємства - [PERSON] . 23 грудня 2020 року у зв`язку із закінченням дії Контракту, укладеного з [PERSON] , фактичним продовженням трудових відносин та відсутністю рішення Наглядової ради чи Загальних зборів про припинення повноважень голови правління, на підставі пункту 2.3 Контракту, ст. 58\~Закону України «Про господарські товариства», дію Контракту та виконання обов`язків голови правління продовжено до прийняття рішення Наглядовою ради чи Загальними зборами про припинення повноважень та дії контракту голови правління. Таким чином, трудові відносини сторін в силу положень ст.39-1 Кодексу Закон про працю України (далі КЗпП) продовжені на невизначений строк. 17 червня 2022 року позивач подав до ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» заяву про розірвання трудового договору на підставі ст.38 КЗпП, яка зареєстрована 17 червня 2022 року за № 40, у якій [PERSON] окрім звільнення за власним бажанням з 01.07.2022 року, також на виконання положень Статуту, Контракту і діючого законодавства України, звернувся із пропозицією про забезпечення проведення зборів наглядової ради для обрання нового голови правління. Відповідно до ст.ст. 58, 59\~Закону України «Про акціонерні товариства»\~виконавчий орган\~акціонерного товариства\~здійснює управління\~поточною діяльністю\~товариства.\~ Виконавчий орган акціонерного товариства підзвітний загальним зборам і наглядовій раді, організовує виконання їх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом. Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор). Права та обов`язки членів виконавчого органу акціонерного товариства визначаються цим Законом, іншими актами законодавства, статутом товариства та/або положенням про виконавчий орган товариства, а також контрактом, що укладається з кожним членом виконавчого органу. Від імені товариства контракт підписує голова наглядової ради чи особа, уповноважена на таке підписання наглядовою радою. Голова колегіального виконавчого органу обирається наглядовою радою товариства, якщо інше не передбачено статутом товариства, в порядку, передбаченому статутом акціонерного товариства. Згідно зі ст.61 Закону України «Про акціонерні товариства»\~ повноваження голови колегіального виконавчого органу (особи, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу) припиняються за рішенням наглядової ради з одночасним прийняттям рішення про призначення голови колегіального виконавчого органу (особи, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу) або особи, яка тимчасово здійснюватиме його повноваження, якщо статутом акціонерного товариства це питання не віднесено до компетенції загальних зборів. Підстави припинення повноважень голови та/або члена виконавчого органу встановлюються законом, статутом товариства, а також контрактом, укладеним з головою та/або членом виконавчого органу. Відповідно до статті 45 Статуту ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» до компетенції наглядової ради віднесено, зокрема обрання, припинення повноважень та відкликання голови та членів правління; затвердження умов трудового договору, який буде укладатись з головою та членами правління, встановлення розміру їх винагороди. Порядок обрання та припинення повноважень голови та членів правління встановлений статтею 51 Статуту. Так, голова правління та члени правління обираються наглядовою радою строком на п`ять років. Кількість членів правління разом з головою правління складає шість осіб. Наглядова рада може передати питання щодо обрання голови та членів правління на розгляд загальних зборів. При цьому голова та члени правління обираються простим голосуванням. Наглядова рада вправі достроково припинити повноваження будь-кого (або всіх) із членів правління. Підстави припинення повноважень членів правління встановлюються трудовим законодавством, статутом та контрактами, що укладаються з ними. Права та обов`язки, строк повноважень, відповідальність і умови оплата праці голови правління визначаються Законом України «Про акціонерні товариства», іншими актами законодавства, цим статутом, а також контрактом, що укладається з головою правління. Від імені товариства контракт підписує голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою. Наглядова рада вправі достроково припинити повноваження голови правління. Підстави припинення повноважень голови правління встановлюються трудовим законодавством та контрактом, укладеним з ним. Голова правління та члени правління мають право з власної ініціативи скласти свої повноваження, письмово попередивши про це наглядову раду за два тижні. В цьому випадку голова наглядової ради повинен протягом вказаного строку скликати засідання наглядової ради для вирішення питання про призначення нового голови правління та/або членів правління та укладання з ними контракту. При припиненні повноважень голови правління та/або членів правління застосовуються норми КЗпП України та інших нормативних актів, що регулюють трудові відносини. Пунктом 7.3 Контракту Голови правління встановлено, що при розірванні цього контракту з ініціативи Голови правління він зобов`язаний у письмовій формі повідомити Товариство не пізніше ніж за два тижні до дати вивільнення. За цей період Голова Правління повинен передати керівництво справами Товариства виконуючому обов`язки голови Правління, чи новому Голові Правління, обраному Наглядовою радою. Тобто, діючим законодавством, Статутом і умовами Контракту встановлені виключні повноваження наглядової ради щодо здійснення керівництва товариством і нагляду за роботою правління товариства шляхом контролю і регулювання його діяльності, а також встановлений порядок припинення повноважень голови правління. До того ж, при звільненні голови правління з власної ініціативи, дотримання всієї процедури звільнення покладається безпосередньо на голову наглядової ради товариства, зокрема проведення скликання засідання наглядової ради для вирішення питання про призначення нового голови правління та укладання з ним контракту. Виконуючи роботу по контракту протягом тривалого часу, позивач втратив зацікавленість у перебуванні на посаді голови правління в\~ ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач». Позивач бажає змінити місце роботи й\~ сферу діяльності, переїхати в іншу місцевість. З 01 липня 2022 року позивач фактично припинив роботу в\~ ПАТ «Завод «Перетворювач». Подана позивачем 17 червня 2022 року заява про звільнення проігнорована керівництвом Наглядової ради, яка у встановлений законом строк, в порушення ст.61 Закону України\~«Про господарські\~товариства» і статті 51 Статуту товариства, протягом двох тижнів після повідомлення про звільнення не скликала засідання наглядової ради для прийнятті рішення про припинення повноважень Голови Правління і вирішення питання про призначення нового голови правління, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні Позивача з посади Голови правління за власним бажанням (відповідно до ст. 38 КЗпП), та є причиною звернення до суду. Дане право позивача, як найманого працівника закріплене Кодексом законів про працю України. Згідно із\~ст. 5-1 КЗпП, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, вільний вибір виду діяльності. Відповідно до статті 21\~КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно із\~ст. 22 КЗпП, відповідно до\~Конституції України\~будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Статтею 23\~КЗпП визначено, що трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк (пункт 1), на визначений строк, встановлений за погодженням сторін (пункт 2), або на виконання певної роботи (пункт 3). Відповідно до ч.1 ст. 39-1 КЗпП якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2\~і\~3\~статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. Відповідно\~ст. 36 КЗпП, однією з підстав для припинення трудового договору є розірвання трудового договору за ініціативою працівника (статті 38, 39). За приписами статті 38 КЗпП, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Власник зобов`язаний звільнити також працівника за власним бажанням у строки, які вказав сам працівник, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю або умови колективного чи трудового договору з цих питань. Право Позивача на припинення трудових відносин також встановлено положеннями Статуту і умовами Контракту. Кодекс законів про працю встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника акціонерного товариства. По суті, Голова Правління об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу акціонерного товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору,\~ ні положення Статуту не повинні погіршувати становище голови правління порівняно з тим\~ обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, голова правління завжди може скористатися ст. 38 КЗпП й ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням. За змістом положень ст. 38 КЗпП, ст. 160-161 Цивільного кодексу України, статей: 58, 59, 61 Закону України «Про акціонерні товариства» праву Голови правління на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок керівних органів Товариства розглянути заяву про звільнення, створити новий виконавчим орган (обрати нового голову правління) та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр. Позивач, користуючись своїм правом, в установленому законом порядку, попередив відповідача (уповноважений ним орган) письмово за два тижні, про свій намір припинити трудові відносини, натомість відповідач не виконав свій обов`язок оформити розірвання трудового договору укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника. За правилами, встановленими частинами третьою та шостою статті 13\~ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ст. 48 КЗпП, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу. Статтею 49\~КЗпП передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. З урахуванням викладеного, при звільненні працівника власник або уповноважений ним орган зобов`язані внести відповідні записи до трудової книжки працівника про звільнення його з роботи і видати йому належно оформлену трудову книжку тощо (ст. 47 КЗпП). Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даною норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 р. № 14-рп/2004, від 16.10.2007 р. № 8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.\~ Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Уповноважений на звільнення голови правління орган ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач» проігнорував повідомлення позивача про його звільнення і не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством і Статутом строків, не виконав покладених на нього Статутом обов`язків\~ по створенню нового виконавчого органу. З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася в не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності Товариства, ПАТ «Завод «Перетворювач» були порушені трудові права позивача, як працівника, отже [PERSON] не має можливості реалізувати своє право на припинення трудового договору у визначеному законодавством порядку, що порушує його право на працю, зокрема його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд, яке підлягає захисту в судовому порядку. Окрім цього, невнесення відповідачем відповідних змін про звільнення з посади голови правління [PERSON] до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань свідчить про те, що відповідач не визнає припинення трудових відносин з позивачем та продовжує вважати його керівником Товариства. Таким чином, право на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч.1 ст. 38 КЗпП,\~ також право щодо вільного вибору праці було порушеним. Порядок державної реєстрації змін до відомостей та інших реєстраційних дій про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань проводиться в порядку встановленому ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», зокрема пунктом 2 частини 1 передбачено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Пунктом 3 частини 5 зазначеної вище статті передбачено, що суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини 1 цієї статті проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру. Суд приходить до переконання що на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, суб`єкт державної реєстрації вносить зміни\~до відомостей в Єдиному реєстрі щодо виключення запису керівника відповідного товариства. Системний аналіз зазначених положень Закону дає суду підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved