Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] та просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням домоволодінням [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що вона\~є одноосібною\~власницею житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами\~за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрована дочка [PERSON] , яка понад 4(чотири) роки не проживає. Відповідачка жодних дій по утриманню квартири не здійснює, не приймає участі у витратах по утриманню будинку, не сплачує комунальні платежі. Позивачка не в змозі вільно розпоряджатись своїм майном, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилася. Скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка в судове засідання призначене 05 вересня 2022 року не з`явилася. В силу\~пункту 4\~частини 8,\~частини 11\~статті 128\~ЦПК України\~така належним чином повідомлена про розгляд справи в спосіб розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України та скеровування судових повісток по місцю реєстрації. Відзиву на позовну заяву не подала. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] є головою домоволодіння за адресою: [ADDRESS] згідно погосподарської книги №0123-1, що стверджується довідкою Демешківської сільської ради 350 від 01 квітня 2022 року(а.с.14). [PERSON] \~на праві\~приватної власності\~належить житловий\~будинок з\~господарськими будівлями\~та спорудами\~за адресою: [ADDRESS] , що стверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.16). [PERSON] \~зареєстрована за\~адресою: [ADDRESS] , в її склад сім`ї входить дочка [PERSON] (а.с.5). [PERSON] \~не проживає\~у будинку\~за адресою: [ADDRESS] , в якій вона зареєстрована більше року, доказів протилежного судом не здобуто. Відповідачка не приймає участі у витратах по утриманню будинку, не сплачує комунальні та інші платежі, не допомагає позивачці в проведенні поточних ремонтів. Поважності причин не проживання чи фактів вчинення перешкод відповідачці у проживанні судом не встановлено. Позивачкою сплачено судовий збір за подачу позову до суду в розмірі 992 грн., 40 коп., що підтверджується квитанцією від 02 серпня 2022 року (а.с.4). 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частини 1 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання 05 вересня 2022 року, не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259\~ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до статтей 41,47 Конституції України, статті 391 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно\~статті 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до статті 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 319 Цивільного кодексу України\~передбачає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Згідно частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні. Таким чином суд вважає, що відповідачка добровільно покинула житло, у якому зареєстрована, а оскільки вона не проживає без поважних причин більше одного року у вказаному житлі, то в силу цього втратила право на користування житлом, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, слід зазначити, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Такими є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено). Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, то судові витрати у виді сплаченого позивачкою витрат зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Outcome: approved