Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на початку серпня поточного року позивачка отримала постанову про відкриття виконавчого провадження №69491695 від 25.07.2022 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитром Юрійовичем щодо стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором у розмірі 32\~173,40 гривень. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, було встановлено, що вказана заборгованість стягується на підставі виконавчого напису № 72640, вчиненого 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. за кредитним договором №2349714 від 17.12.2019 року, який було укладено між позивачкою та ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого на підставі Договору факторингу №3 від 20.09.2021 року є ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС». Дійсно, 17.12.2019 року між позичальником [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №2349714, шляхом підписання заяви-приєднання до Кредитного договору, за умовами якого позичальнику було надано споживчий кредит у розмірі 10\~000 гривень. Однак, даний кредит позичальником було сплачено у повному обсязі ще у 2020 році та у період з 2019 року і по теперішній час банком не заявлялося жодних претензій до Позивача стосовно невиконання умов договору. Враховуючи розмір суми кредиту, яка повинна була зменшуватися кожного разу після сплати позичальником щомісячного платежу протягом строку дії кредитного договору, заборгованість за сумою кредиту у розмірі 25\~698,72 гривень є безпідставною, не зрозуміло з якого розрахунку з`явилася. Також не зрозуміло яким чином та за якою відсотковою ставкою були нараховані проценти та комісія у розмірі 6\~424,68 гривень. Крім того, вказаний кредитний договір нотаріально не засвідчувався та жодних повідомлень про відступлення права вимоги за цим договором позивач не отримувала. З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Тому позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 22.12.2021 року за реєстровим №72640, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 2349714 від 17.12.2019 року у розмірі 32\~173,40 гривень. Ухвалою суду від 17.08.2022 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усуненні недоліків позовної заяви, який становить 5 днів з дня отримання копії вказаної ухвали. 31.08.2022 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 31.08.2022 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін та відзиву на позовну заяву; витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Дмитра Юрійовича належним чином засвідчених копій документів, на підставі яких приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. винесено 25.07.2022 постанову ВП № 69491695 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 72640, виданого 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з боржника, яким є [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 32\~173,40 гривні. 12.09.2022 року представник відповідача - директор ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», Наваренко В.Г. направив на електронну пошту суду заяву про визнання позову та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якому зазначає, що покладення судових витрат на відповідача в розмірі, заявленому позивачем є неправильним і несправедливим, вважає, що відшкодування відповідачем витрат можливе в обсязі 1 000,00 грн\~. 15.09.2022 року на виконання ухвали суду від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. надійшла належним чином завірена копія виконавчого провадження №69491695 від 25.07.2022 року. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. А тому, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис №72640 щодо стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», якому Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК», на підставі Договору факторингу №3 від 20.09.2021 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 500825277 від 17 грудня 2019 року, укладеного між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] , за період з 20.09.2021 року по 20.12.2021 року включно, суму у розмірі: 25\~698,72 гривень заборгованість за тілом кредиту; 6\~424,68 гривень заборгованість за відсотками та комісією; 50,00 гривень плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 32\~173,40 гривень. На підставі виконавчого напису № 72640 від 22.12.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. від 29.08.2022 року відкрито виконавче провадження № 69491695 про стягення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» суми заборгованості розмірі 32\~173,40 гривень. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5, у якому Главою 16 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1 глави 16 цього Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 глави 16 Порядку передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наведена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 01.04.2020 року у справі № 201/15282/16-ц (провадження № 61-40796св18). За змістом оскаржуваного виконавчого напису, приватним нотаріусом констатовано про наявність заборгованості за кредитним договором № 500825277 від 17 грудня 2019 року, період стягнення заборгованості з 20.09.2021 року по 20.12.2021 року. Як встановлено судом, кредитний договір № 500825277 від 17 грудня 2019 року, на підставі якого вчинено оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса, нотаріально не посвідчений. Однак, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не врахував, що постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в судовому порядку визнана незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, для одержання виконавчого напису нотаріусу повинні подаватися саме нотаріально посвідчені кредитні угоди, що передбачають сплату грошових сум, в оригіналі разом з документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Наведене підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а також постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17. У пункті 83 постанови від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду зробила наступний висновок: «Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». Отже, нотаріус при вчиненні виконавчого напису та відповідач, звертаючись із заявою про вчинення виконавчого напису, наведені вище обставини не з`ясували. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої\~статті 206 ЦПК України\~вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. та 496,20 грн., а всього 1 488,60 гривень та враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи, відповідно до ст.ст.141,142 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 50 відсотків судового збору, тобто в розмірі 744, 30 грн. Відповідно до ч.1ст. 142 ЦПК України\~- передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Щодо решти 50 відсотків судового збору, за вимогами ч.1ст. 142 ЦПК України, суд вважає, що їх слід повернути позивачу з державного бюджету. Суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Так, суд приймає до уваги положення ч.3\~ст.141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню. При цьомузвертає увагу,що 12.09.2022 року до суду надійшло клопотання директора ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Дослідивши долучені до позову Договір про надання правничої допомоги від 16.08.2022 року, Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних Адвокатом та затверджених Клієнтом від 16.08.2022 року та Акт №1 приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги від 16.08.2022 року, відповідно до якої [PERSON] було сплачено в повному обсязі вартість послуг правничої допомоги у сумі 3 100 гривень, суд приходить до наступних висновків. Вимога частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17. Щодо оплати вартості вчинених адвокатом дій, необхідних для представництва інтересів клієнта, суд приходить до висновку, що при вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката Петрова Г.М. враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною. Суд приймає до уваги той факт, що адвокатом було здійснено та виконано наступні пункти вищевказаного Акту: 1) усна консультація щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тривалістю 0,5 годин, вартістю 100 гривень; 2) ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, тривалістю 0,5 годин, вартістю 500 гривень; 3) складання позовної заяви, тривалістю 2 години, вартістю 2000 гривень; 4) складання заяви про забезпечення позову, тривалістю 0,5 годин, вартістю 500 гривень. Із матеріалів справи вбачається, що такі дії відповідають умовам договору про надання правової допомоги і час, витрачений на складання та подання цих документів, є обґрунтованим. За таких обставин, суд приходить до висновку, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню, а саме у сумі 3 100 гривень, оскільки такі витрати на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Outcome: approved