Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач КП «Водоканал» 04.07.2018 року звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.05.2013 року по 01.04.2018 року в сумі 39072,81 гривень. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 23.10.2018 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя постановлено заочне рішення, яким задоволено позов КП «Водоканал». Згідно з ухвалою суду від 17.12.2020 р., на підставі заяви [PERSON] , заочне рішення від 23.10.2018 р. скасовано, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2022 року справу призначено до судового розгляду на 17.05.2022 року на 09 год. 00 хв. В судовому засіданні представник позивача КП «Водоканал» позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, пояснили суду, що відповідачка з 1998 року фактично не мешкає за адресою: [ADDRESS] , а тому, не отримувала з цього часу послугу з централізованого водопостачання і водовідведення. Просили суд застосувати строк позовної давності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з*явилися, відзив на позов не надали, в зв`язку з чим, на підставі ч. 3\~ст. 223 ЦПК України\~справу розглянуто у їх відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. За змістом ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" "споживач-фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги"; "житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках, спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів,норм, стандартів, порядків і правил"; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням ,газо та електропостачанням,опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку , встановленому законодавством". Учасниками відносин у сфері житлово-комунальні послуги є : власник, споживач, виконавець, виробник, відповідно до\~ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Споживач згідно ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст.\~66,\~67,\~68 ЖК України, та визначено, що наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше до 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і каналізації. Згідно до\~ст. 64 ЖК УРСР\~члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язанням з договору найму житлового приміщення. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.10.2007 року, що підтверджується копією паспорта та інформацією від 19.07.2018 р. № 01-17/02/4697 з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР (а.с.15, 40). Крім цього, відповідно до інформації Департаменту, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , також, зареєстровані за вищевказаною адресою. Згідно з розрахунком КП «Водоканал», здійсненого на підставі відомостей особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , відповідачі мають заборгованість за надані послуги з водопостачання холодної води та послуги каналізації за період з 01.05.2013 року по 01.04.2018 року в сумі 39072,81 гривень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та наявність заборгованості. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. За вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умовне допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28 жовтня 1999 р. збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал» (а.с.8 зворот). Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. В судовому засіданні [PERSON] та її представник, не визнаючи позов, наполягали на тому, що відповідачка з 1998 року фактично не мешкає за адресою: [ADDRESS] , а тому, не отримувала з цього часу послугу з централізованого водопостачання і водовідведення. Аналогічні за своїм змістом покази надав суду свідок [PERSON] . Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Згідно з п. 6 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. N 630 передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Таким чином, кожен споживач (фізична особа) має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї за місцем проживання, що призводить до збільшення розміру плати за місцем перебування особи (за умови відсутності індивідуальних засобів обліку) відповідно до вищезазначених норм законодавства. Документом, який підтверджує місце проживання/перебування особи, є довідка з місця проживання, яка видається на вимогу фізичної особи, органом реєстрації. Відповідачка [PERSON] , відповідно до встановленого законодавством порядку, мала змогу відмовитись від отримання певних послуг по даній квартирі, або зменшити розмір плати за водопостачання та водовідведення, однак, не скористалась цією можливістю. Тому, суд відхиляє її твердження про фактичне не отримання послуги КП «Водоканал». Що стосується застосування строку позовної давності до заявлених вимог, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з ч. 1 ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦПК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки, КП «Водоканал» звернулось до суду з позовом 04.07.2018 року, суд задовольняє позовні вимоги з 04.07.2015 р. на суму 25952,41 грн. У позовних вимогах з 05.2013 р. по 07.2015 р. слід відмовити у зв`язку зі спливом трирічного строку позовної давності.

Outcome: partial