Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] , Ѕ частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, від 13.09.1980 року, виданого державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Лузіною Р.П., зареєстрованого в реєстрі за №4356, після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , а інша Ѕ частина зазначеного будинку, на підставі Свідоцтва про право власності від 13.09.1980 року, виданого державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Лузіною Р.П., зареєстрованого в реєстрі за №4355, як частка в спільному майні подружжя. Обидва свідоцтва були зареєстровані в КП ДОР Криворізьке БТІ , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 21.10.1980 року. 18.07.2005 року вказані відомості за реєстраційним номером 11423832 були внесені в Реєстр прав власності на нерухоме майно ( копії документів надаю суду). ' [INFO] померла [PERSON] . За життя вона заповіт не складала, а тому спадщина приймається за законом. До складу спадщини входив зазначений житловий будинок, речі побуту та домашня техніка. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємцями першої черги були: вона, як онука спадкодавця, з наступних правових підстав та її батько [PERSON] , який помер [INFO] , до смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , а тому у відповідності до ч.2 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) вона в порядку представництва є спадкоємцем першої черги за законом; [PERSON] , як донька спадкодавця, відповідно є її тіткою. Вона вважає, що її тітка [PERSON] , прийняли спадщину з наступних підстав: Відповідно до домової книги моя тітка [PERSON] , була зареєстрована в спадковому майні - будинку по [ADDRESS] , 15.12.1987 року по момент смерті по [INFO] . Тобіж [PERSON] як до смерті спадкодавця так і після смерті спадкодавця проживала, користувалася спадковим майном, а тому вона вважається такою, що прийняла спадщину; Вона також прийняла спадщину, оскільки в неї знаходяться оригінали право установчих документів на спадкове майно - на будинок, домова книга. Окрім того після смерті бабусі, вони з тіткою добровільно поділили між собою побутову техніку, килими, які належали спадкодавцю, а тому вона управляла та розпоряджалася спадковим майном. За таких підстав вона також вважаюся такою що прийняла спадщину. Спору з тіткою, що до спадщини - не було. Однак вони до нотаріуса не ходили, спадкова справа заведена не була та свідоцтв про право на спадщину за законом вони не отримували. [INFO] померла її тітка [PERSON] , за життя вона заповіт не складала. На час смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємцем першої черги за законом був лише її чоловік [PERSON] . В шлюбі тітка також народила сина [PERSON] , однак останній помер до її смерті - [INFO] . Таким чином, після смерті тітки, єдиним спадкоємцем першої черги за законом є її чоловік [PERSON] . Оскільки тітка [PERSON] померла [INFO] , то встановлений законом шестимісячний термін закінчується 17 березня 2022 року. Однак у зв`язку з війною, яка почалася 24.02.2022 року, з часу початку війни строки подачі заяв про прийняття спадщини - призупинені. Таким чином, час дії воєнного стану фактично не враховується у встановлені 6 місяців на прийняття спадщини. Тобто спадкоємець може прийняти спадщину протягом дії воєнного стану, незалежно від його тривалості, та додатково, після його відміни, у строк, що залишався станом на 24 лютого 2022 року із встановлених 6 місяців. З метою прийняття спадщини, після смерті бабусі [PERSON] вона звернулась до нотаріуса, однак нотаріус своєю постановою відмовила їй у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, мотивуючи тим, відсутній факт прийняття спадщини. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує. Представник виконкому Довгинцівської районної в місті ради Таборовець Н.В. до суду надала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Заперечень до вимог позивача про встановлення факту прийняття спадщини не мають. Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних мотивів. Як встановлено судом, [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] , Ѕ частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, від 13.09.1980 року, виданого державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Лузіною Р.П., зареєстрованого в реєстрі за №4356, після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , а інша Ѕ частина зазначеного будинку, на підставі Свідоцтва про право власності від 13.09.1980 року, виданого державним нотаріусом Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори Лузіною Р.П., зареєстрованого в реєстрі за №4355, як частка в спільному майні подружжя. Обидва свідоцтва були зареєстровані в КП ДОР Криворізьке БТІ , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 21.10.1980 року. 18.07.2005 року вказані відомості за реєстраційним номером 11423832 були внесені в Реєстр прав власності на нерухоме майно ( а.с. 9-13). [INFO] померла [PERSON] ( а.с. 14). За життя вона заповіт не складала, а тому спадщина приймається за законом. Теперішній Цивільний кодекс України вступив в силу 01.01.2004 року, а так як [PERSON] померла [INFO] то вважаю, що правовідносини потрібно вирішувати згідно до ЦК України, який діяв на той час в редакції 1993 року. Про вказану обставину зазначено і в Перехідних положеннях ЦК України в редакції 2004 року. Так в п.4 Перехідних положень ЦК України (в редакції 2004 року) зазначено: Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. В п.5 Перехідних положень ЦК України (в редакції 2004 року) зазначено: Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 524 ЦК України, Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Оскільки заповіту не було та спадщина приймається за законом. У відповідності до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємцями першої черги були: [PERSON] , як онука спадкодавця, з наступних правових підстав. ЇЇ батьком був [PERSON] , що підтверджується моїм свідоцтвом про народження [NUMBER] від 02.10.1982 року видане Довгинцівським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 815. Згідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану 00034834409, мій батько [PERSON] народився [INFO] , реєстрація народження була здійснена в Центрально-Міському РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №1787 від 14.11. 1952 року. Його батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Таким чином вбачається, що її батько був сином спадкодавця ( а.с. 15,16). Факт мого зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] підтверджується: Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану 00034833759 від 01.02.2022 року, відповідно до якого я, [PERSON] 20 серпня 2005 року уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований в Довгинцівському відділі РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №419, після укладання шлюбу я змінила прізвище на [PERSON] . Шлюб розірваний 13 березня 2007 року, актовий запис 96. Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 06 червня 2014 року виданого Саксаганським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис 213, відповідно до якого я, на той час [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] ( а.с. 17-18). [PERSON] помер [INFO] ( а.с. 19), до смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , а тому у відповідності до ч.2 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) [PERSON] в порядку представництва є спадкоємцем першої черги за законом. [PERSON] , як донька спадкодавця. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 10.01.1960 року, видане Дзержинським відділом РАЦС, актовий запис 480, в якому матір`ю зазначена [PERSON] . Факт зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , видане 16.08.1986 року Довгинцівським відділом РАЦС, актовий запис №480 ( а.с. 20). [PERSON] , прийняли спадщину з наступних підстав: Відповідно до домової книги тітка [PERSON] , була зареєстрована в спадковому майні - будинку по [ADDRESS] , 15.12.1987 року по момент смерті по [INFO] . Тобіж [PERSON] як до смерті спадкодавця так і після смерті спадкодавця проживала, користувалася спадковим майном, а тому вона вважається такою, що прийняла спадщину; [PERSON] також прийняла спадщину, оскільки в неї знаходяться оригінали право установчих документів на спадкове майно - на будинок, домова книга. [INFO] померла [PERSON] , за життя вона заповіт не складала ( а.с. 25). На час смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємцем першої черги за законом був лише її чоловік [PERSON] . В шлюбі тітка також народила сина [PERSON] , однак останній помер до її смерті - [INFO] ( а.с. 26). Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Січкар Б.В. постановою від 10.06.2022 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку майна, яке належало померлій 2003 року [PERSON] , яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , з зв`язку з тим, що відсутній факт прийняття спадкового майна ( спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини, не надала документів. Які підтверджують факт вступу в управління або володіння спадковим майном ( а.с. 78). Відповідно до ст. 548 ЦК України ( в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно до ч.1 та 2 ст. 549 ЦК України (в редакцій 1963 року), Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.113 Наказу МЮ України №18/5 від 14.06.1994 року (з подальшими змінами) « Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу ( 1540-06 ). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ч.1 та ст. 1268 ЦК України: Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України, передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За таких підстав доказом того що [PERSON] прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] є фактичне управляння та розпорядження майном, проживання в будинку, який входить до складу спадщини, та яка підтверджується відповідним записом в домовій книзі, а також наявності у спадкоємця оригіналів документів виданих відповідним органом на майно спадкодавця.

Outcome: approved