Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом та просить стягувати із відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 07 липня 2022 року і до закінчення навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, але не довше, ніж до досягнення сином 23-річного віку. Посилається на те, що в період із 03 серпня 2002 року по 23 травня 2017 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у шлюбі сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . До досягнення сином повноліття відповідач сплачував аліменти на його утримання. На зараз син, який проживає із позивачем, навчається на 3 курсі денної форми навчання на географічному факультеті Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Строк закінчення навчання 30 червня 2024 року. Відповідач офіційно працевлаштований, працює спеціалістом в АТ «ПРОКРЕДИТБАНК», не є інвалідом, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання та її потребує. 11 липня 2022 року було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами (а.с.26). Відповідачу було роз`яснено його право надіслати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. 04\~серпня 2022\~року від\~відповідача [PERSON] \~надійшов відзив\~на позов\~(а.с.30-43),\~відповідно до\~якого він\~просить визначити\~аліменти на\~утримання повнолітнього\~сина в\~розмірі 50\~%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~до закінчення\~ним навчання\~або до\~досягнення ним\~23-річного\~віку.\~Зазначає,\~що у\~нього змінився\~сімейний стан.\~На \~його утриманні\~перебуває донька\~віком 10\~місяців та\~дружина,\~яка перебуває\~у відпустці\~по догляду\~за нею.\~Починаючи з\~11\~лютого 2022\~року,\~у нього\~ виникли\~проблеми із\~здоров`ям,\~внаслідок чого\~він потребує\~довготривалого та\~дороговартісного лікування.\~Заперечує розмір\~своєї заробітної\~плати (40000\~грн),\~про який\~зазначає у\~позові [PERSON] ,\~посилаючись на\~його невідповідність\~дійсному розміру\~його заробітної\~плати та\~ не\~підтвердження даної\~обставини відповідними\~доказами.\~Крім того,\~зазначає,\~що регулярно\~сплачував аліменти\~на утримання\~неповнолітнього сина.\~На його\~прохання надати\~докази цільового\~використання коштів\~на утримання\~дитини,\~позивач відмовила\~з погрозами\~фізичної розправи,\~що змусило\~його \~засумніватися у\~ відповідному\~їх цільовому\~використанні.\~Також з\~серпня 2021\~року по\~лютий 2022\~року він\~надавав матеріальну\~допомогу на\~утримання вже\~повнолітнього сина.\~Однак,\~починаючи з\~лютого 2022\~року,\~в зв`язку\~із проблемами\~із здоров`ям,\~ військовою\~агресією проти України, окупацією смт Бородянка, вимушеної його евакуації, він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Також зазначає, що позивач працює головним спеціалістом в Міністерстві цифрової трансформації України та отримує заробітну плату в розмірі 50000 грн 00 коп., є власником нерухомості, земельної ділянки та кількох автомобілів, інших дітей на утриманні не має. 11 серпня 2022 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вона просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Не погоджується категорично із відзивом. Вважає, що заперечення відповідача є необгрунтованими та не підтверджені відповідними доказами. Відповідач не цікавився вихованням сина, матеріальну допомогу на його утримання в добровільному порядку не надавав, стягнення аліментів на утримання спільної дитини відбувалося за рішення суду. В період з 2017 року (дата розірвання шлюбу із позивачем) по 05 червня 2021 року (дата реєстрації нового шлюбу) відповідач проживав один та отримувану ним заробітну плату витрачав на власні потреби, жодної добровільної допомоги на утримання дитини він не надавав. З лютого 2022 року по дату подачі відповіді на відзив відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, хоча має таку можливість. Він офіційно працевлаштований, отримує стабільну заробітну плату, має у власності рухоме майно. Протягом останнього року придбав дві земельні ділянки та отримав у спадок 1/2 частину квартири, що свідчить про досить високий розмір його заробітної плати. Доказів про розмір своєї заробітної плати відповідач не надає, що викликає сумнів у правдивості його посилань на невеликий розмір його доходів. Крім того, позивач заперечує проти посилань відповідача на розмір її заробітної плати. Зазначаючи, що відповідач володіє застарілою інформацією. В зв`язку із перебуванням смт Бородянка Бучанського району Київської області у березні 2022 року в окупації, вона змушена була з дитиною виїхати в іншу місцевість. В зв`язку із знаходженням певний час поза місцем свого основного проживання, для продовження ним навчання, змушена була придбати йому ноутбук. Зазначає, що самостійно здійснює утримання сина та догляд за ним: купує одяг, продукти харчування, сплачує комунальні платежі, здійснила оплату за проходження сином водійських курсів тощо. Після окупації її із сином будинок в смт Бородянка був пошкоджений та розграбований: було викрадено техніку та чоловічий одяг, взуття, внаслідок чого виникли додаткові витрати по придбанню сезонного одягу та взуття для сина. Крім того, у будинку були пошкоджені вікна та стеля. Для забезпечення нормальних умов проживання для сина, вона змушена значну частину свої коштів витратити на відновлення будинку. Крім того, позивач має кредитні зобов`язання у АТ КБ «ПриватБанк», залишок по кредиту складає 9788 грн 89 коп. Також зазначає, що з вересня 2022 року навчання сина буде здійснюватися в очно-дистанційній формі, що потягне витрати на щоденний проїзд сина до місця навчання в розмірі 173 грн 00 коп. Відповідач офіційно працевлаштований на посаді спеціаліста в АТ «ПРОКРЕДИТБАНК», що він особисто підтвердив у відзиві на позовну заяву. У відповіді на відзив позивач наголошує на тому, що відповідач умисно вводить суд в оману та не надає довідку про розмір своєї заробітної плати. Наявність у приватній власності відповідача нерухомого та рухомого майна свідчить про наявність у нього можливостей надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Ставить під сумнів проблеми із здоров`ям саме із 11 лютого 2022 року. Заперечує застосування будь-якого насильства чи погрози його застосування із свого боку по відношенню до відповідача. Зазначає, що відповідач на даний час має матеріальний стан вище середнього і має можливість надавати на утримання дитини матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини свого доходу. 23 серпня 2022 року від відповідача до суду надійшло заперечення відповіді на відзив (а.с.70-71). Відповідачем доказів на підтвердження направлення копії заперечення відповіді на відзив на адресу позивача подано не було. Відповідно до ч.1 ст.180 ЦПК України у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення. Згідно ч.3 ст.180 ЦПК України до заперечення застосовуються правила, встановлені частинами третьою - п`ятою статті 178 цього Кодексу. Відповідно до ч.4, 5 ст.178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються: 1) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відповідно до ч.9 ст.83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Враховуючи, що суду не надано доказів направлення копії заперечення відповіді на відзив на адресу позивача, суд не приймає його до уваги при ухваленні даного рішення. Розгляд справи здійснювався відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено наступне. Сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 03 серпня 2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Бородянського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 60 (а.с.16). Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 23 травня 2017 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с.14). Від сумісного проживання у шлюбі сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Бородянського районного управління юстиції Київської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] сторони по справі (а.с.14 ). Згідно довідки Бородянської селищної ради Київської області № 01-18-36 від 28 червня 2022 року [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.20). Згідно довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка № 15922 від 27 червня 2022 року (а.с.21) [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності 193 Геодезія та землеустрій освітньої програми «Геодезія та землеустрій» географічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Наказ про зарахування № 2399-33 від 05 вересня 2020 року. З 01 липня 2022 року рекомендований до переведення на 3 курс. Строк закінчення навчання 30 червня 2024 року. Факт навчання дитини [PERSON] у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка підтверджується і копією договору № 101нпБІФ від 11 вересня 2020 року (а.с.22-23). Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 05 червня 2021 року відповідач зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с.33). Від сумісного проживання у вищезазначеному шлюбу відповідач має доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.32). Згідно довідки № 23 від 21 липня 2022 року (а.с.36) [PERSON] працює на посаді головного бухгалтера Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з 23 лютого 2011 року. З 06 грудня 2021 року по теперішній час [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Загальна сума доходу за період з 06 грудня 2021 року по 21 липня 2022 року становить 0 грн 00 коп. Відповідно до копії виписки із медичної карти № 1235/222 (а.с.37) [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні із 23 червня 2022 року по 04 липня 2022 року в Комунальному закладі «Бородянська центральна районна лікарня» із певним діагнозом. Із даної виписки вбачається, що 11 лютого 2022 року [PERSON] переніс певне захворювання. Згідно копії довідки серії АВ № 1071283, виданої 14 липня 2022 року Міжрайонною кардіоофтальмогічною медико-соціальною експертною комісією, [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи з 14 липня 2022 року (а.с.39). Крім того, відповідачу було видана індивідуальна програма реабілітації інваліда № 39Н від 14 липня 2022 року (а.с.38). З поданого позивачем витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 272591232 від 31 серпня 2021 року (а.с.51-52) вбачається, що [PERSON] є власником двох земельних ділянок, площами 0, 09 га та 0,0965 га, на які він набув право власності 26 серпня 2021 року на підставі заяви про поділ земельної ділянки. Згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 252617286 від 14 квітня 2021 року [PERSON] набув право власності 14 квітня 2021 року на 1/2 частину квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину № І-1042, виданого 14 квітня 2021 року Бородянською районною державною нотаріальною конторою. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 03 серпня 2022 року (а.с.57-58) за [PERSON] зареєстрований автомобіль марки «Hyundai Accent», 2012 року випуску, дата державної реєстрації 25 лютого 2012 року. Крім того, позивачем була подана копія видаткової накладної № 205472438 від 23 березня 2022 року та копія акту надання послуг на підтвердження факту придбання ноутбука для потреб сина. Покупцем в даних документах зазначений [PERSON] . Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» № DOP3QMJII5CS3DKK від 31 липня 2022 року [PERSON] укладала кредитний договір № 21112532408569 від 25 листопада 2021 року на загальну суму кредитування 23498 грн 99 коп., залишок по кредиту становить 9788 грн 89 коп. (а.с.60). Також позивачем подано виписку з її рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» № 942MERIPHUCQOV68 від 03 серпня 2022 року (а.с.61), відповідно до якої витрати позивача за 23 березня 2022 року складають 28349 грн 00 коп. Відповідно до протоколу огляду місця події від 20 квітня 2022 року (а.с.62-65) було оглянуте домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] та зафіксовано пошкодження металопластикових вікон та стелі в даному будинку. На підтвердження понесених позивачем витрат на утримання дитини подана квитанція про придбання кросівок на суму 2414 грн 88 коп., набору шкарпеток на суму 116 грн 08 коп. (а.с.65) та виписка із рахунку позивача АТ КБ «ПриватБанк» № ABKB3LKS30MH1ROC від 06 серпня 2022 року (а.с.66). Суд приймає до уваги подані сторонами, докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Дані докази суд приймає на підставі ст.ст. 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 95 ЦПК України. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки неможна ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що його син є повнолітнім і працездатним, у силу чого має можливість забезпечувати своє життя також самостійно. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст.200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. При цьому необхідно зазначити, що вимоги позивача в частині стягнення аліментів в розмірі не меншому ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягають задоволенню, оскільки чинним законодавством не передбачено стягнення аліментів на утримання повнолітньої особи з прив`язкою до прожиткового мінімуму для дитини певного віку. І оскільки син проживає разом з матір`ю, саме вона обирає спосіб виплати аліментів, що узгоджується з положеннями ст. 181 СК України. Отже, судом встановлено, що син сторін по справі [PERSON] є повнолітнім та не досяг 23-річного віку, продовжує навчання на денній формі за кошти державного бюджету, проживає із матір`ю [PERSON] , яка матеріального його утримує. Відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Можливість надання ним матеріальної допомоги, хоча і у меншому, ніж у позові, розмірі, не оспорюється. Разом з тим, суд приймає до уваги ту обставини, що відповідач вдруге зареєстрував шлюб, від якого має малолітню доньку. Суд також приймає до уваги стан здоров`я відповідача, який є особою з інвалідністю 2 групи, та може виконувати трудові обов`язки з певними медичними застереженнями. У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання й матір`ю повнолітнього сина. Щодо інших витрат (облаштування житлового приміщення, де має проживати син; купівля ноутбука), про які зазначає позивач, то можливість та порядок звернення до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини встановлено ст. 185 СК України. Зважаючи на вищезазначене, враховуючи матеріальний стан сторін по справі та їх повнолітнього сина, стан здоров`я відповідача, його сімейний стан, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 1/5 частини від щомісячного заробітку (доходу) відповідача, що є обгрунтованих та справедливим, з врахуванням поданих сторонами по справі доказів. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки відповідач є особою з інвалідністю 2 групи, в силу п. 9 ч. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір з нього не стягується. до ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial