Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Адвокат Шершак-Гукова А.М., в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Бездрицької сільської ради Сумського району Дяченко Юлії Вікторівни, державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Хотінської селищної ради Сумського району Іземенко Юлії Василівни, Лебединської міської ради Сумської області у якій просить визнати протиправним та скасувати державну реєстрацію права власності Лебединської територіальної громади в особі Лебединської міської ради на земельну ділянку загальною площею 2,00 га, кадастровий номер 5922986900:05:002:0468, що розташована за межами населених пунктів на території Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області, яка здійснена рішенням № 59117965 від 06.07.2021 державного реєстратора прав на нерухоме майно Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області Іземенко Ю.В. на підставі Закону України № 5245-VI від 06.09.2012 за номером запису на право власності № 42834728; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області Дяченко Ю.В. № 59538785 від 29.07.2021 про відмову у державній реєстрації права власності за [PERSON] земельної ділянки загальною площею 2,00 га, кадастровий номер 5922986900:05:002:0468, що розташована за межами населених пунктів на території Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області (на теперішній час території Лебединської територіальної громади Сумського району Сумської області); визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 2.00 га, кадастровий номер 5922986900:05:002:0468, що розташована за межами населених пунктів на території Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області (на теперішній час території Лебединської територіальної громади Сумського району Сумської області). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі заяви [PERSON] , наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 09.10.2020 № 1595-УБД, позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області (на теперішній час територія Лебединської міської ради Сумського району Сумської області), орієнтовним розміром 2,00 га для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного наказу розроблено відповідний проект землеустрою, який погоджено в установленому законом порядку. Земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номеру 5922986900:05:002:0468. У подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 16.03.2021 № 555-УБД затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий № 5922986900:05:002:0468 із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області. 26.07.2021 позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Бездрицької сільської ради Дяченко Ю.В. із заявою про реєстрацію права власності на земельну ділянку однак, рішенням від 29.07.2021 № 59538785, державний реєстратор відмовив у реєстрації права власності на вищевказану земельну ділянку, посилаючись на те, що заявлене право на вказану земельну ділянку вже зареєстровано за іншим суб`єктом. Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що право власності на земельну ділянку зареєстровано за Лебединською територіальною громадою в особі Лебединської міської ради Сумського району Сумської області (запис про право власності № 42834728) відповідно до рішення державного реєстратора Іземенко Ю.В. Хотінської селищної ради Сумського району від 06.07.2021 № 59117965 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності» № 5245-VI від 06.09.2012. Позивач вважає такі рішення протиправними, оскільки вони порушують його право на землю, гарантоване Конституцією України, нормами Земельного кодексу України та цивільного законодавства. Позивач зазначає, що ним у повному обсязі була дотримана процедура безоплатної приватизації земельної ділянки та на законних підставах отримано у власність земельну ділянку площею 2 га, кадастровий № 5922986900:05:002:0468. Позивач також вказує на те, що до 27.05.2021 - дня набрання чинності Законом України від 28.04.2021 № 1423-ІХ, та до моменту реєстрації права власності 06.07.2021 на земельну ділянку з кадастровим номером № 5922986900:05:002:0468, право розпорядження цією землею належало головному управлінню Держгеокадастру у Сумській області. Однак, позивач не може реалізувати право власності на спірну земельну ділянку, оскільки йому відмовлено в державній реєстрації речових прав на таку землю. За таких обставин, посилаючись на ст. 392 Цивільного кодексу України, позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку з кадастровим номером № 5922986900:05:002:0468 та скасувати рішення державних реєстраторів як протиправні. Відповідач - Лебединська міська рада, подав до суду відзив у якому проти позовних вимог заперечує, зазначає, що визнання протиправною та скасування реєстрації права власності Лебединської міської територіальної громади в особі Лебединської міської ради Сумської області на земельну ділянку загальною площею 2.00 га, кадастровий номер 5922986900:05:002:0468, яка розташована за межами населених пунктів па території Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області є безпідставною оскільки відповідно до п. 24 розділу X Земельного кодексу України (який набрав чинності 27.05.2021 у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІХ) з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, передбачених цим пунктом. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня надрання чинності цим пунктом. Земельна ділянка, про яку йде мова у позовній заяві була у державній власності, а потім перейшла відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері, земельних відносин» у комунальну власність Лебединської міської територіальної громади, яка є лише розпорядником цієї земельної ділянки, а не власником відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України. Практика Верховного Суду зазначає, що спір про скасування рішення та/або запису про державну реєстрацію речового права па нерухоме майно за іншою особою є цивільно-правовим та залежно від суб`єктного складу має бути вирішений за правилами цивільного або господарського судочинства, однак, спір повинен бути пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. У нашому випадку, спору про право не існує так як розпорядниками в Україні земель є або держава, або територіальна громада, а яким чином Лебединська міська рада порушує, не визнає чи оспорює права позивача не зрозуміло. Права на нерухоме манно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 5922986900:05:002:0468) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивач мав достатній час для реєстрації права власності за вищезазначеною земельною ділянкою, так як наказ головного управління Держгеокадастру у Сумській області датований 16.03.2021 № 555-УБД, а Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» набрав чинності 27.05.2021, державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку проведено 07.07.2021. Таким чином, вимоги про скасування державної реєстрації права комунальної власності за Лебединською міською територіальною громадою та визнання права власності є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі ст. 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Державний реєстратор Бездрицької сільської ради Дяченко Ю.В. подала заперечення на позов у яких зазначила, що вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення від 29.07.2021 № 59538785 про відмову в державній реєстрації права власності є безпідставними. 26.07.2021 до державного реєстратора Бездрицької сільської ради надійшла заява про державну реєстрацію прав щодо права власності на земельну ділянку кадастровий номер 5922986900:05:002:0468, до якої були додані паспорт та код заявника, копія посвідчення УБД серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , наказ № 555-УБД від 16.03.2021. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено в тому числі якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених цією статтею, заборонена. В ході розгляду заяви було проведено пошуки в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна тощо. За результатами аналізу реєстраційної справи було встановлено, що державним реєстратором вчинено реєстраційні дії згідно вимог чинного законодавства України. За таких обставин просила відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення від 29.07.2021 № 59538785 . На відзив Лебединської міської ради представником позивача подано відповідь у якій остання зазначила про те, що згідно судової практики, зокрема викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 по справі № 809/1946/15 наявність права власності, інших речових прав третіх осіб на земельні ділянки, стосовно яких позивачем заявлені вимоги до суб`єктів владних повноважень щодо незаконності їх дій чи бездіяльності, унеможливлює розгляд справи як публічно-правового спору судами адміністративної юрисдикції. У даному випадку приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, оскільки він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір у справі, що розглядається Лебединським районним судом, стосується права власності фізичної особи на земельну ділянку, яке підтверджується наказом головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 16.03.2021 за № 555-УБД, тобто цивільного права. Також зазначила, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю (ч. 1 ст. 83 ЗК України). Стаття 142 Конституції України, а також ч. 2 ст. 327 ЦК України визначають суб`єктом права комунальної власності відповідні територіальні громади, що здійснюють право власності або безпосередньо (за допомогою місцевого референдуму, загальних зборів громадян - ст. ст. 7, 8 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»), або через органи місцевого самоврядування. Цими органами, відповідно ст. ст. 8-12, 80, 122 Земельного кодексу України, є відповідні місцеві ради: сільські, селищні, міські - щодо земель територіальних громад. Питання регулювання земельних відносин вирішується радами виключно на пленарних засіданнях (п. 34 ст. 26, п. 21 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку кадастровий № 5922986900:05:002:0468 зареєстровано за Лебединською територіальною громадою в особі Лебединської міської ради Сумського району Сумської області. Згідно судової практики, викладеної у постановах Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 925/1222/19, від 02.10.2019 у справі № 814/2030/17 та інших, спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Твердження Лебединської міської ради проте, що вона є неналежним відповідачем у справі є помилковим та не обґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (п. «б» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України та ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності на земельну ділянку, права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Позивач повністю дотримався встановленої законом процедури безоплатної приватизації земельної ділянки та на законних підставах, відповідно до наказу головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 16.03.2021 № 555-УБД отримав у власність земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий № 5922986900:05:002:0468. Проте розпоряджатися та користуватися цією земельною ділянкою позивач не має можливості, оскільки набуття ним права власності не неї, без державної реєстрації офіційно не визнане та не підтверджено. Водночас право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване (підтверджено) за Лебединською територіальною громадою. Ухвалою від 03.09.2021, до відкриття провадження у справі, судом частково задоволено заяву про забезпечення позову, накладено арешт на земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер 5922986900:05:002:0468 та встановлено заборону Лебединській міській раді Сумського району Сумської області приймати будь-яке рішення про передачу такої земельної у власність чи користування до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі. Ухвалою від 03.09.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалами від 21.10.2021, від 11.11.2021 та від 27.05.2022 за клопотаннями представників сторін судом витребувано необхідні для розгляду справи докази. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, до суду надіслала заяву у якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник Лебединської міської ради у судове засідання не з`явився, до суду надіслав клопотання у якому розгляд справи просив відкласти у зв`язку з його участю в іншому судовому засіданні. Суд відмовляє в задоволенні поданого клопотання оскільки справа перебуває у провадженні суду протягом тривалого часу, учасники реалізували свої права, надавши заяви з процесуальних питань, зокрема відповідачами подано відзиви на позов, а тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних в ній доказів. Державні реєстратори, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] у 2020 році звернувся до головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявою про отримання земельної ділянки сільськогосподарського призначення в межах норм безоплатної приватизації земельних ділянок, встановленої законом. Наказом головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 15.10.2020 № 1595-УБД [PERSON] надано дозвіл на дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області, орієнтовний розмір 2,00 га для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 219). На підставі вищевказаного наказу, на замовлення позивача, ДП «Центр державного земельного кадастру» розроблено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] у власність земельної ділянки, кадастровий № 5922986900:05:002:0468 (т. 1 а.с. 19-90). Зазначений проект землеустрою погоджено висновком головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 04.12.2020 № 22324/82-20 (т. 1 а.с. 89). У подальшому, наказом головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 16.03.2021 № 555-УБД затверджено проект землеустрою, надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,00 га, в тому числі сіножаті площею 2,00 га (кадастровий № 5922986900:05:002:0468) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області (т. 1 а.с. 221). З метою реєстрації права власності на земельну ділянку позивач звернувся до державного реєстратора. Однак, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Бездрицької сільської ради Сумського району Дяченко Ю.В. від 29.07.2021 № 59538785 відмовлено в державній реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим № 5922986900:05:002:0468 за [PERSON] у зв`язку з реєстрацією права власності за іншим суб`єктом (т. 1 а.с. 16). Згідно з інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку кадастровий № 5922986900:05:002:0468 зареєстровано за територіальною громадою в особі Лебединської міської ради Сумської області (комунальна форма власності) на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області Іземенко Ю.В. від 06.07.2021 № 59117965 (т. 1 а.с. 12-13). Звернувшись до суду позивач просить скасувати державну реєстрацію права комунальної власності на спірну земельну ділянку та визнати за ним право власності на таку земельну ділянку, оскільки він отримав право власності на зазначену земельну ділянку відповідно до закону, а державна реєстрація за Лебединською міською радою права власності проведена з порушенням положень Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент надання дозволу на розроблення проекту землеустрою) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з ч. 2 зазначеної статті набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. «в» ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України). Відповідно до ч. ч. 6-9 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Як встановлено судом, [PERSON] виконав вимоги положень ст. 118, а саме звернувся до територіального органу центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку в межах норм безоплатної приватизації, розробив проект землеустрою, який був погоджений у встановленому нормами Земельного кодексу України порядку, уповноважений орган затвердив такий проект, результатом чого була передача йому у власність земельної ділянки з кадастровим номером № 5922986900:05:002:0468. Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333, головне управління Держгеокадастру в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Згідно з п.п. 13 п. 4 Положення, головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством. Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та наділене повноваженнями розпоряджатися землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Сумської області (на момент реалізації відповідних повноважень). Як встановлено судом, наказом головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 16.03.2021 № 555-УБД [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 2,00 га кадастровий № 5922986900:05:002:0468, розташовану за межами населених пунктів на території Московсько-Бобрицької сільської ради із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-IX Розділ X Земельного кодексу України «Перехідні Положення» доповнено пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору. З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Закон від 28.04.2021 № 1423-IX набрав чинності 27.05.2021, а тому до вказаної дати головне управління Держгеокадастру у Сумській області було наділе повноваженнями на розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів. Слід зазначити, що наказ головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 16.03.2021 № 555-УБД є чинним, на підставі зазначеного наказу у позивача виникли права на земельну ділянку з кадастровим номером № 5922986900:05:002:0468, яка передана йому у власність. Суд звертає увагу на ту обставину, що у разі прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність одночасно вирішується питання про надання земельної ділянки у власність (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 по справі № 816/1920/17; постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 по справі № 587/2121/18). Так, відповідно до ч. 2 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. За ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Частина 9 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент передачі [PERSON] земельної ділянки у власність) передбачала, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Тобто наказ головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 16.03.2021 № 555-УБД є підставою для виникнення у [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером № 5922986900:05:002:0468. Таким чином [PERSON] набув право на захист «законних очікувань» щодо оформлення права власності на спірну земельну ділянку на підставі вищевказаного наказу, оскільки вчинив усі юридично значущі дії, спрямовані на отримання права власності на землю, а саме: отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою, розробив такий проект, в ході якого сформовано земельну ділянку як об`єкт цивільних прав з присвоєнням їй кадастрового номера, погодив проект та затвердив його, отримав рішення про передачу йому у власність земельної ділянки. Тобто позивач обґрунтовано мав законні сподівання та правомірні очікування на отримання земельної ділянки у власність. Стаття 125 Земельного кодексу України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому строк реєстрації прав на земельну ділянку не встановлюється, а тому зауваження відповідача стосовно того, що позивач мав достатній час для реєстрації права власності на земельну ділянку, суд вважає необґрунтованими. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. При цьому як свідчить інформація із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право комунальної власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за Лебединською міською радою на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Іземенко Ю.В. від 06.07.2021 № 59117965. Підставою для державної реєстрації зазначено: ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VI. При цьому державним реєстратором Іземенко Ю.В. не було надано суду документів, на підставі яких була проведена державна реєстрація права комунальної власності Лебединської міської ради. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-IX, відповідно до якого всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах територіальних громад, перейшли до комунальної власності територіальних громад, набрав чинності 27.05.2021. При цьому земельна ділянка з кадастровим номером № 5922986900:05:002:0468 була сформована 28.12.2020, а передана у власність позивачу в березні 2021 року, тобто право власності Лебединської міської ради на таку земельну ділянку могло виникнути відповідно до ст. 117 Земельного кодексу України, однак рішення про її передачу в комунальну власність відсутнє. Натомість право комунальної власності Лебединської міської ради на спірну земельну ділянку не могло виникнути на підставі Закон України від 28.04.2021 № 1423-IX, оскільки як свідчить п. 24 «Перехідних Положень» Земельного кодексу України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. В даному випадку, станом на 27.05.2021, право власності (приватної) на земельну ділянку з кадастровим номером № 5922986900:05:002:0468 виникло у [PERSON] 16.03.2021, а для реєстрації такого права позивач відповідно до закону звернувся до державного реєстратора. За таких обставин право позивача підлягає захисту шляхом скасування державної реєстрації права власності Лебединської територіальної громади в особі Лебединської міської ради на земельну ділянку загальною площею 2,00 га, кадастровий номер 5922986900:05:002:0468, що розташована за межами населених пунктів на території Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області, яка здійснена рішенням № 59117965 від 06.07.2021 державного реєстратора прав на нерухоме майно Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області Іземенко Ю.В., номер запису на право власності № 42834728. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. У даному випадку право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5922986900:05:002:0468 зареєстровано за Лебединською міською радою, яка не визнає право власності позивача на таку земельну ділянку, а останній у зв`язку із цим позбавлений можливості реалізувати свої права на неї в тому числі зареєструвати право власності відповідно до закону. Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. В даному випадку право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку не визнається та оспорюється відповідачем - Лебединською міською радою. За таких обставин суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2.00 га, кадастровий номер 5922986900:05:002:0468, яка розташована за межами населених пунктів на території Московсько-Бобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області. При цьому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Бездрицької сільської ради Дяченко Ю.В. № 59538785 від 29.07.2021 про відмову у державній реєстрації права власності, оскільки на момент звернення [PERSON] із заявою про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, право власності на неї було зареєстровано за Лебединською міською радою Сумської області, а тому державний реєстратор був позбавлений можливості вчинити відповідні реєстраційні дії. Крім того, скасування судом державної реєстрації права власності Лебединської міської ради на спірну земельну ділянку та визнання права власності позивача на таку земельну ділянку забезпечить належний та ефективний спосіб захисту його прав. При цьому суд вважає необґрунтованими посилання представника Лебединської міської ради на ту обставину, що [PERSON] не звертався до центру надання адміністративних послуг в м. Суми та не подавав заяви про виділення земельної ділянки за місцем знаходження головного управління. Так, представник відповідача, самостійно подав до суду інформаційну картку адміністративної послуги щодо видачі рішення про передачу у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності, де зазначено, що окрім Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», обслуговування суб`єкта звернення також може здійснюватися сектором «Територіальний підрозділ відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Степанівської селищної ради (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 97), однак відомостей про звернення/не звернення позивача до зазначеного центру надання адміністративних послуг представник відповідача не надав. За вказаних вище обставин позовні вимоги [PERSON] суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial