Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Пачута О.М., звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про кількість зареєстрованих осіб від 22/06/2022 № 2157/13-21 у квартирі за вказаною адресою зареєстрована [PERSON] . Однак, [PERSON] з 12.09.2018 не проживає в зазначеному житловому приміщенні, про що складено акт про не проживання за місцем реєстрації. Зазначає, що відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере і взагалі квартирою не користується. Факт реєстрації відповідача у квартирі порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, а також перешкоджає у оформленні субсидії. На підставі викладеного, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2022 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі за даною позовною заявою, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, виклик відповідача здійснити в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому його представник адвокат Пачута О.М. подала до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є в цілому власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер витягу: 110392780 від 12.01.2018). Державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно здійснено 09.01.2018. Згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ужгородськими міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 18.10.2018, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що 18.10.2018 складено відповідний актовий запис за № 865. Відповідач значиться зареєстрованою у квартирі за вищевказаною адресою, що стверджується довідкою, виданою відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 22.06.2022 № 2157/13-21 та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУ ДМС України в Закарпатській області від 04.07.2022 за вих. № 3.7/3656. З акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 20.06.2022 вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 12.09.2018. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено судом, відповідач не проживає у належній [PERSON] квартирі понад один рік і будь-яких поважних причин, які б перешкоджали їй проживати у даній квартирі не наведено, а тому, суд вважає, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу на праві власності. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 992,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved