Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

18.02.2022 року до Орджонікідзевського районного суду м.Харків надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , Харківської місцевої прокуратури №3 - Індустріальна (Орджонікідзевська) прокуратура м.Харків про зняття арешту з майна. Позовна заява обґрунтована тим, що він на праві приватної власності є власником Ѕ частки двокімнатної квартири [ADDRESS] . Власником іншої Ѕ частки вказаної квартири є [PERSON] 12.12.2007 року Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою було зареєстровано арешт на ј частини квартири [ADDRESS] , який було накладено на підставні ухвали №б/н від 26.05.1999 року прокуратурою Орджонікідзевського району м.Харкова, яка була винесена в межах кримінального провадження [PERSON] , відносно якої Орджонікідзевським районним судом м.Харкова було винесено вирок 11.03.1998 року за правилами КПК України 1960 року. В свою чергу [PERSON] ухиляється здійснити усі необхідні дії, що стосуються скасування арешту. Враховуючи те, що накладення арешту на частку квартири перешкоджає йому належним чином розпоряджатися своїм майном, в зв`язку з чим просив суд зняти арешт на ј частку квартири [ADDRESS] , накладений на підставі ухвали б/н від 26.05.1999 року прокуратури Орджонікідзевсекого району м.Харкова. 11.08.2022 року дану цивільну справу було передано за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави. 15.08.2022 року судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, щодо їх задоволення не заперечує. Харківської місцевої прокуратури №3 - Індустріальна (Орджонікідзевська) прокуратура м.Харків в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки суд не повідомила. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом установлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.06.1997 року, реєстраційний номер № [NUMBER] квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №262976634 від 24.06.2021 року вбачається, що 12.12.2007 року за №6211463 Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали №б/н від 26.05.1999 року Прокуратури Орджонікідзевського району м.Харкова накладено арешт на ј частку квартири [ADDRESS] . Також, судом встановлено, що арешт на майно було накладено в рамках слідства за кримінальною справою №1-200/1998 по обвинуваченню [PERSON] , яка була знищена внаслідок залиття. З листа Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) №22/34492 від 09.07.2022 року вбачається, що перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень по справі №1-200/1998 щодо конфіскації майна, що належить [PERSON] , [INFO] не знайдено. Відповідно до ч.1ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Крім цього, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно дост.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст.ст. 317,319,321 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Також як передбаченост.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.60Закону України «Про виконавчепровадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно абз.4 п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справа про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження»(у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження). Враховуючи вищевикладене та надаючи оцінку, як зібраними у справі доказами в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, суд дійшов до висновку, що право позивача [PERSON] , як власника майна, порушено, оскільки такий позбавлений можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved