Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ТОВ «Гірпромбуд», Вишгородської районної державної адміністрації, треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання до вчинення дій. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що згідно наказу № 30/06-16 від 30.06.2016 року, прийнятого на підставі протоколу зборів учасників ТОВ «Гірпромбуд» № 1 від 29.06.2016 року, із 30.06.2016 року була прийнята на роботу на посаду директора у ТОВ «Гірпромбуд», про що було внесено відповідні відомості про директора (керівника) та підписанта цього товариства до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Контракт щодо виконання обов`язків директора ТОВ «Гірпромбуд» не підписувався, а був винесений наказ про прийняття на роботу і позивач приступила до виконання обов`язків директора даного товариства. У зв`язку із подальшою зміною місцезнаходження підприємства на нове з м. Івано-Франківськ, вул. Дудаева, 10 на м. Вишгород Київської області по вул. Фіалкова, 271 трудова книжка позивача із записом про прийняття на роботу директором ТОВ «Гірпромбуд» була втрачена. У січні 2017 року було змінено склад учасників та місцезнаходження ТОВ «Гірпромбуд» на нове і позивача фактично було усунуто від виконання обов`язків директора, однак з посади директора товариства не звільнено з причин, що позивачу не відомі. Позивач зазначила, що намагалась розшукати учасників товариства, щоб вирішити питання щодо її звільнення із посади директора, однак абсолютно безуспішно. На момент звернення до суду із посади директора ТОВ «Гірпромбуд» позивач не звільнена, за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначена директором даного товариства. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, учасниками товариства є [PERSON] (розмір частки в статутному фонді 50%) та [PERSON] (розмір частки в статутному фонді 50%). 17.01.2020 року на адреси обох учасників товариства, позивачем було надіслано письмову заяву від 17.01.2020 року про звільнення її з роботи з посади директора з 05.02.2020 року за власним бажанням. Того ж дня, було направлено повідомлення про скликання та проведення позачергових загальних зборів учасників товариства, яким повідомила [PERSON] та [PERSON] , як учасників товариства про скликання позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Гірпромбуд» на 21.02.2020 року за місцем реєстрації товариства ( [ADDRESS] ) із включенням до порядку денного питань про обрання голови та секретаря позачергових загальних зборів учасників товариства, про звільнення позивача з посади директора товариства згідно поданої заяви про звільнення за власним бажанням від 17.01.2020 року, про обрання директора товариства. Інформація про проведення загальних зборів учасників товариства 21.02.2020 року у позивача відсутня, про її звільнення з посади директора товариства згідно поданої заяви про звільнення за власним бажанням від 17.01.2020 року не повідомлялось. За поточними відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач все ще зазначена директором ТОВ «Гірпромбуд», а відтак вважає, що її заява про звільнення за власним бажанням, залишилася не розглянутою. На підставі викладеного звернулася до суду та просила визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та ТОВ «Гірпромбуд» з 05.02.2020 року за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України; зобов`язати Вишгородську районну державну адміністрації внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, шляхом виключення відомостей про [PERSON] , як директора (керівника) та підписанта ТОВ «Гірпромбуд», а також стягнути на її користь понесені судові витрати. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.05.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник, явка яких в судове засідання була визнана обов`язковою не з`явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та її представника за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Гірпромбуд» у судові засідання не з`являвся, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення, заяви про розгляд справи за відсутності їх представника до суду не надходило, а також не скористався правом надання відзиву проти позову. Представник Вишгородської районної державної адміністрації в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву згідно якої просив розглянути справу за відсутності їх представника. Треті особи до суду не з`явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомленні належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що протоколом Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Гірнафтопром» від 29.06.2016 року № 1 було зокрема, змінено назву товариства з «Гірнафтопром» на «Гірпромбуд», внесено зміни та затверджено статут товариства у новій редакції, призначено на посаду директора товариства [PERSON] з 30.06.2016 року. [PERSON] згідно наказу від 30.06.2016 року № 30/06-16 «Про призначення на посаду» на підставі протоколу № 1 від 29.06.2016 року ТзОВ «Гірпромбуд» приступила до виконання обов`язків директора з 30.06.2016 року. З долученого до матеріалів справи копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 14.09.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франкіській області шлюб та складено відповідний актовий запис № 2106. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». 17.01.2020 року на адреси обох учасників товариства, а саме [PERSON] та [PERSON] , позивачем було надіслано письмову заяву від 17.01.2020 року про звільнення її з роботи з посади директора з 05.02.2020 року за власним бажанням. Одночасно, було направлено повідомлення про скликання та проведення позачергових загальних зборів учасників товариства, яким повідомила [PERSON] та [PERSON] , як учасників товариства про скликання позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Гірпромбуд» на 21.02.2020 року за місцем реєстрації товариства ( [ADDRESS] ) із включенням до порядку денного питань про обрання голови та секретаря позачергових загальних зборів учасників товариства, про звільнення позивача з посади директора товариства згідно поданої заяви про звільнення за власним бажанням від 13.01.2020 року, про обрання директора товариства. У відповідності до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Використання примусової праці забороняється. За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Згідно до ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Відповідно до положень ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Згідно ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, що також вимагає подання працівником відповідної письмової заяви. Аналізуючи вказану норму права вбачається, що важливим є факт, щоб роботодавець вчасно, за два тижні був у письмовому вигляді сповіщений про намір працівника припинити трудові відносини. Якщо в заяві про звільнення, дата звільнення працівником є не коректною, роботодавець не має права прийняти таку заяву працівника про звільнення, оскільки вона вважається невірно оформленою (не містить конкретної вимоги, а тому й не може бути задоволена). Згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі №758/1861/18 написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, ознайомлення із вказаною заявою усіх учасників товариства, ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, передача печатки, документів уповноваженій особі, свідчать про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади директора товариства. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників визначено Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Відповідно до ч. 13 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. Особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства, а тому крім дотримання двотижневого строку повідомлення про звільнення, мають бути дотримані положення ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та Статуту відповідача щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства. Однак, суд позбавлений можливості дослідити Статут товариства, оскільки позивачем долучено до матеріалів справи його копію, яка є не читабельною та такою, що унеможливлює встановлення тих чи інших обставин, у тому числі щодо дотримання позивачем положень Статуту щодо скликання та проведення позачергових зборів учасників товариства, а також порядок звільнення директора товариства. При цьому, під час розгляду даної справи у суді, судом було зобов`язано представника позивача надати суду належної якості Статут товариства, однак такий до суду надано не було. Окрім цього, заява позивача про її звільнення датована 17.01.2020 року, в той же час в повідомленні про скликання та проведення позачергових загальних зборів учасників в порядку денному включено питання про звільнення [PERSON] з посади директора товариства, згідно поданої заяви про звільнення за власним бажання від 13.01.2020 року. Суд, надаючи оцінку заявам, вважає, що такі не можуть слугувати доказом звернення до роботодавця із заявою про звільнення, оскільки встановити яким числом все ж таки датована заява позивача про звільнення, суд не має можливості. Позивач у позовній заяві зазначає про те, що у січні 2017 року було змінено склад учасників та місцезнаходження ТОВ «Гірпромбуд»на нове і позивача фактично було усунуто від виконання обов`язків директора, однак з посади директора товариства не звільнено з причин, що їй не відомі. Зазначила, що намагалась розшукати учасників товариства, щоб вирішити питання щодо її звільнення із посади директора, однак безуспішно. Разом з тим, позивачем будь-яких доказів, щодо звернення із заявою про її звільнення починаючи з січня 2017 року до моменту звернення до суду у березні 2020 року, суду не надано, як і не надано доказів, про те, що позивачем, як директором товариства взагалі вживалися заходи для скликання зборів товариства у тому числі для розгляду її заяви у вказаний період. З долученої позивачем до матеріалів справи копії трудової книжки вбачається, що остання з 02.10.2017 року прийнята на посаду спеціаліста відділу стягнення заборгованості ТОВ «Нью Файнес Сервіс» на підставі наказу № 111-к від 29.09.2017 року. Титульна сторінка трудової книжки заповнення 02.10.2017 року. Відтак, аналізуючи викладене, судом встановлено, що позивач будучи директором ТОВ «Гірпромбуд», жодних заходів для звільнення її з даного товариства починаючи з січня 2017 року до січня 2020 року не вживала, трудову книжку не затребувала, а виключно в березні в 2020 року звернулася до суду із позовної заявою. Позивачем не доведено жодними доказами підстави її звільнення саме з 05.02.2020 року, в той час як стверджує сама позивач, що її фактично було усунуто від виконання обов`язків директора у січні 2017 року. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом були вчинені усі процесуальні дії з метою реалізації сторонами своїх процесуальних прав та здійснення ними процесуальних обов`язків, зокрема належним чином були повідомлені відповідачі та треті особи, однак вони в судове засідання не з`явилися, позицію щодо заявленого позову не висловили, неодноразово роз`яснювалося представнику позивача про необхідність подання до суду доказів, або подання відповідного клопотання, для витребування їх судом. Зважаючи на викладене, позивач в обґрунтування та підтвердження заявленого нею позову, не надала жодного належного і допустимого доказу відповідно до їх розуміння в ч.1 ст.76 та ч.1 ст.81 ЦПК України у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог питання розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed