Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Позивачка, як єдиний спадкоємець, прийняла спадщину, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) - земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,0707 га, розташовану на території Гостролуцького старостинського округу Баришівської селищної ради, Броварського району, Київської області, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкодавця спадкове майно. Разом з позовною заявою позивач заявив клопотання про витребування у Баришівської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи №396/2008 заведеної до майна [PERSON] , померлої [INFO] . 13.07.2022 постановлена ухвала про відкриття провадження по справі, задоволено клопотання позивача та витребувано у Баришівської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи №396/2008 заведеної до майна [PERSON] , померлої [INFO] та зобов`язано позивача надати докази того, що Баришівською районною державною нотаріальною конторою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право власнсоті. 28.07.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. 02.08.2022 від Баришівської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи №396/2008 заведеної до майна [PERSON] , померлої [INFO] . 02.08.2022 від позивача надійшла заява пр розгляд справи без його участі та на виконання вимог ухвали суду від 13.07.2022 надано письмову відмову державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право власнсоті на спадщину від 29.07.2022. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи був належним чином повідомлений. В матеріалах справи міститься заяви учасників про розгляд справи без їх участі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане Гостролуцькою сільською радою, Баришівського району, Київської області. Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 31.01.1952. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, [PERSON] звернувся до нотаріуса 09.07.2008 з заявою про прийняття спадщини. У складі спадкового майна [PERSON] залишилась неуспадкованою земельна частка (пай), що належала спадкодавцю відповідно до сертифікату серія КВ № 0077479 від 30.12.1996 року. Відповідно до довідки вих. № 509 від 11.10.2018, виданої Гостролуцькою сільською радою Баришівського району Київської області, за [PERSON] були закріплені земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: рілля І категорії - № 656 площею 2, 2916 га, № 658 площею 0,5937 га, рілля ІІ категорії - № 1334 площею 1,2811 га, та ділянка № [NUMBER] площею 1,0704 га (сінокіс). Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 25.09.2008 року у справі № 2-775-2008 за позивачем було визнано право власності на земельні ділянки категорії рілля: площею 2,2811 га, 0,5937 га, 1,2811 га. Однак, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ділянку № [NUMBER] площею 1,0704 га (сінокіс) за відсутності документа, що посвідчує право власнсоті на вказану земельну частку. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. У ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) міститься важливе положення: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо спадкоємець подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) передбачено, що прийняте спадкове майно визнається власністю спадкоємця з часом відкриття спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13: Судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Відповідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. При цьому пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Також статтями 15, 16 Цивільного кодексу України, статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд звертає увагу, що в даних конкретних правовідносинах визнання права на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлої матері, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане майно не може, право позивача підлягає захисту. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на спадкове майно, не порушує права та законні інтереси інших осіб. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved