Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

12.11.2021р. ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення з відповідачів на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період з 01.05.2019р. по 30.09.2021р. заборгованості за послуги з централізованого опалення 10\~346,46 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води 3\~001,48 грн., інфляційні втрати 1\~078,09 грн. та 3% річних у розмірі 475,67 грн., а також судовий збір у розмірі 2 270,00грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] та є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За період з 01.05.2019р. по 31.10.2021р. за особовим рахунком відповідачів № [NUMBER] утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 10\~346,46 грн. та за період з 01.05.2019р. по 30.09.2021р. за послуги з централізованого постачання гарячої води 3\~001,48 грн., крім цього нараховані інфляційні втрати 1\~078,09 грн. та\~ 3% річних у розмірі 475,67 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно у примусовому порядку. Ухвалою від 15.11.2021р. відкрито провадження у справі правилами спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24.01.2022 року у цивільній справі 466/10757/21 за позовом ЛМКП «Львівтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості,- позов задоволено повністю, стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з 01.05.2019р. по 30.09.2021р. за послуги з централізованого опалення 10 346,46 грн., за послуги з централізованого постачання гарячої води 3 001,48 грн., інфляційні втрати 1 078,09 грн.,\~ 3% річних у розмірі 475,67 грн. та 2 272,00грн. судового збору. 23.02.2022 року відповідач [PERSON] звернулася в суд із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою від 01.06.2022 року заочне рішення від 24.01.2022 року скасовано та справу призначено до розгляду. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, подала письмову заяву, в якій розгляд справи просила здійснювати без її участі, позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Крім цього, 02.09.2022 року подала на адресу суду письмові додаткові пояснення з врахуванням заяви відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, в яких пояснила наступне. Відповідач у своїй заяві стверджує про оплату послуг, які надав позивач за вказані вище періоди. Як доказ він надає скріншоти ресурсу «Особистий кабінет ЛМКП «Львівтеплоенерго», що підтверджують оплати послуг за особовим рахунком № [NUMBER] . Період, за який позивач просить стягнути заборгованість за централізоване опалення з 01.05.2019 року по 31.10.2021 року та за гарячу воду з 01.05.2019 року по 30.09.2021 року. Як слідує із загального розрахунку заборгованості відповідачів починаючи з 01.07.2014 року, станом на 30.04.2019 року заборгованість становила 8\~468,42 грн. за централізоване опалення та 1\~326,38 грн. за гаряче водопостачання. З наданих скріншотів слідує, що відповідачами за особовим рахунком № [NUMBER] було сплачено в сукупності 12\~400,00грн. за централізоване опалення та 1\~400,00 грн. за гаряче водопостачання. Однак, всі ці платежі, відображені у скріншотах, були перераховані на р/р ЛМКП «Львівтеплоенерго» без зазначення в графі «призначення платежу» місяця за який здійснюється оплата. Таким чином позивач зараховував вказані оплати в погашення заборгованості, яка виникла хронологічно раніше. Щодо позовної давності, яку просить застосувати відповідач, представник ЛМКП «Львівтеплоенерго» пояснила, що оскільки боржники частково погашали заборгованість за період починаючи з 30.04.2019 року, таким чином перервали позовну давність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, оскільки хворіє. В заяві про перегляд заочного рішення від 24.01.2022 року просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, застосувати до вимог позивача позовну давність. Надав скріншоти нарахувань та оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з травня 2019 року по вересень 2021 року, отриманих з ресурсу «Особистий кабінет ЛМКП «Львівтеплоенерго». Вважає, що позивачем подано необ`єктивний розрахунок суми заборгованості. Також, визнає що після перерахунку за гарячу воду в лютому 2020 року в розмірі 1620,01 грн. має заборгованість в розмірі 1483,86 грн. за централізоване опалення та 1675,10 грн. за гаряче водопостачання. Просить відмовити у задоволенні позову. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Суд встановив, що відповідачка [PERSON] (співвласник) та відповідач [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , що стверджується Довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №1 від 02.11.2021р., виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго». Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідачі є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За особовим рахунком відповідачів № [NUMBER] за період з 01.05.2019р. по 31.10.2021р. утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 10\~346,46 грн. та за послуги з централізованого постачання гарячої води 3\~001,48 грн., крім цього нараховані інфляційні втрати 1\~078,09 грн. та\~ 3% річних у розмірі 475,67 грн. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Відповідно до п.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача. Відповідачам позивачем було надіслано Договір приєднання до надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго», розроблений 01.07.2014р. Отже, між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалася, не відмовлялася від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005 р. Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти позову, вказує про оплату наданих позивачем послуг період з 01.05.2019р. по 31.10.2021р. Вважає, що за цей період борг відсутній. Як доказ він подав скріншоти ресурсу «Особистий кабінет ЛМКП «Львівтеплоенерго», що підтверджують оплати послуг за особовим рахунком № [NUMBER] . Однак, як слідує із загального розрахунку заборгованості відповідачів починаючи з 01.07.2014 року, станом на 30.04.2019 року заборгованість становила 8\~468,42 грн. за централізоване опалення та 1\~326,38 грн. за гаряче водопостачання. З наданих скріншотів слідує, що відповідачами за особовим рахунком № [NUMBER] було сплачено в сукупності 12\~400,00грн. за централізоване опалення та 1\~400,00 грн. за гаряче водопостачання. Ці оплати, відображені у скріншотах, були перераховані на р/р ЛМКП «Львівтеплоенерго» без зазначення в графі «призначення платежу» місяця за який здійснюється оплата. Крім того, розміри платежів не збігалися з розмірами нарахувань за місяць, що перебував оплаті. Це дало підстави позивачеві обґрунтовано зараховути вказані оплати в погашення заборгованості, яка виникла хронологічно раніше. Так, зокрема, Верховний Суд у постанові від 26.12.2019 у справі №911/2630/18, постанові від 22.01.2019 року у справі №437/2726/13 вказав, що у випадку, коли в графі платіжного доручення "призначення платежу" відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно з яким здійснюється платіж, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позивач обґрунтовано та на законних підставах зараховував здійснені відповідачем платежі в хронологічному порядку: починаючи з заборгованості, що виникала з 30.04.2019 року та продовжуючи зараховування платежів в хронологічному порядку. Так, зі сплачених 12 400 грн. за централізоване опалення в погашення заборгованості минулих періодів було зараховано 8\~468,42\~грн., оплати листопада-грудня 2020 року, а також серпня 2021 року відображено в розрахунку позовних вимог у місяці їх надходження. Платіж від 28.09.2020 року за централізоване опалення в розмірі 1 025,70 грн. було зараховано наступним чином: 994,12 грн. в погашення заборгованості, що існувала до 01.05.2019 року, а 31,58 грн. в якості часткової оплати за травень 2019 року, що відображено в розрахунку позовних вимог. Зі сплачених 1\~400\~грн.\~за гаряче\~водопостачання в погашення заборгованості минулих періодів було зараховано 1\~326,38\~грн. Це платежі від 30.12.2020 року на суму 400 грн., від 03.08.2020 року на суму 300 грн. та платіж від 30.04.2020 року на суму 200 грн. З платежу від 19.08.2021 на суму 500 грн. в погашення заборгованості минулих періодів було зараховано 426,38 грн., а решту оплати - 73,62 грн. в якості часткової оплати за травень 2019 року, що відображено в розрахунку позовних вимог. Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Внесення відповідачами коштів на оплату послуг без вказівки періоду, за який внесена плата, є свідченням визнання боргу та переривання позовної давності. Тому підстав для застосування позовної давності та відмови в позові з таких обставин немає. Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості за централізоване опалення за період з 01.05.2019р. по 31.10.2021р. та послуги з гарячого водопостачання за період з 01.05.2019р. по 30.09.2021р. відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуг, наданих ЛМКП «Львівтеплоенерго», а тому зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачами не подано суду доказів про те, що надані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача вимог. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved