Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

ТзОВ «Авто Просто» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. В позовній заяві вказує, що 11.01.2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Угоду № 310841 та підписані Додатки 1, 2, які є невід`ємними частинами Угоди, з метою отримання автомобіля марки КІА Rio базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Зазначає, що Угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. Дана Система полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості (автомобіль) та через механізми, встановлені Угодою, забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років. При виконанні умов Угод, укладених з Учасниками в рамках системи АвтоТак, позивач надає Учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля через систему АвтоТак. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації та створенні умов для придбання Автомобілів Учасниками, здійснення оплати постачальнику автомобілів за рахунок коштів, сплачених Учасниками, на підстав Угоди, забезпечення отримання учасником автомобіля, а також наданні інших послуг, передбачених Угодою, які забезпечують придбання автомобіля кожним Учасником системи АвтоТак, який належним чином виконує зобов`язання за Угодою. Вказує, що на асигнаційному акті [PERSON] було надано право на отримання Автомобіля КІА Rio. Однчасно, користуючись правом, наданим їй статтею «Вибір моделі» Додатку № 2 до Угоди, [PERSON] звернулась до ТОВ «Авто Просто» із заявою про надання їй іншої моделі Автомобіля, а саме Chevrolet AVEO, який і отримала. 03.02.2010 року [PERSON] отримала автомобіль Chevrolet AVEO, кузов № [NUMBER] , 2009 року випуску, і зареєструвала його на своє ім`я у Ужгородському ВРЕР ВДАІ ГУМВС України в Закарпатській області, отримавши свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] , та номерний знак [NUMBER] . Представник позивача вказує, що [PERSON] відповідно до умов Угоди (ст. 5 Угоди, п.п. 2.1, 2.3, 2.5, 2.6 - 2.8 ст. 2 Додатку №2 до Угоди), зобов`язалась оплатити стовідсоткову вартість автомобіля (щомісячні Чисті внески) та вартість наданих послуг (щомісячні Внески в оплату послуг) шляхом сплати 120 щомісячних Повних внесків. Проте, починаючи з серпня 2018 року [PERSON] припинила сплачувати щомісячні внески. Станом на вересень 2019 року у добровільному порядку погасити заборгованість [PERSON] відмовляється, борг не погашено. На виконання умов Угоди, Відповідачем-1 [PERSON] було сплачено 47,3384 % зі 100 % в оплату Чистих внесків (вартості автомобіля) та 100 внесків з 120-ти в оплату послуг Позивача. Розмір боргу Відповідача-1 перед позивачем за Угодою станом на вересень 2019 року складає 52,6616 % від ціни автомобіля, актуальної у вересні 2019 року, та 20 (двадцять) внесків в оплату послуг позивача. Зазначає, що поточна ціна автомобіля Кіа RIO, станом на 04.09.2019 року складає 386 019,00 грн. Таким чином, заборгованість [PERSON] за Угодою, з урахуванням поточної ціни автомобіля [PERSON] , які Відповідач-1 повинна сплачувати відповідно до п. 7.3 Додатку №2, у грошовому еквіваленті складає: - внесків в оплату послуг: (386019,00 грн. х 0,38 % + 20 % ПДВ) х 20 внесків = 35205,00 грн.; - по сплаті чистих внесків: 386019,00 грн. х 52,6616 % = 203283,78 грн.; Отже, станом на день подання даного позову, загальний розмір заборгованості [PERSON] складає: 35205,00 грн. + 203283,78 грн. = 238488,78 грн. Наголошує, що згідно положень п. 8.2.1.4 ст. 8 Угоди, Відповідачем-1 [PERSON] було надано позивачу гарантію забезпечення виконання нею зобов`язань за Угодою № 310841 гарантію поручителів. 19.01.2010 року між позивачем та Відповідачем-2 [PERSON] та Відповідачем-3 [PERSON] було укладено Договір поруки, за яким співпоручителі [PERSON] та [PERSON] зобов`язались солідарно відповідати перед позивачем за виконання [PERSON] в повному обсязі зобов`язань, що виникають з Угоди №310841, а в разі їх невиконання відповідати перед Позивачем як солідарні боржники. Представник позивача вказує, що на неодноразові звернення до поручителів з вимогою про погашення заборгованості в позасудовому порядку результату не дали. Таким чином, у даному випадку, співпоручителі [PERSON] та [PERSON] зобов`язані солідарно відповідати перед позивачем за невиконання зобов`язань [PERSON] за Угодою № 310841. Враховуючи викладене, просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» суму заборгованості за Угодою №310841 в розмірі 238\~488.78 грн. та понесені судові витрати. Не погоджуючись з позовними вимогами, представником відповідача [PERSON] адвокатом Дудурич І.В. подано відзив на позов, зміст якого зводиться до наступного. Зазначає, що після підписання Договору поруки, позивачем не було надано його довірителю підписаний примірник для детального ознайомлення з таким та додатками. Також вказує, що на момент укладення договору, ціна автомобіля Kia Rio становила 93\~600 грн., однак у позові ціна автомобіля вказана станом на 04.09.2019, а саме 386\~019 грн. Тобто, позивачем безпідставно збільшено ціну автомобіля, що збільшило відповідальність поручителя без його згоди. Наголошує, що [PERSON] не давав згоди на зміну обсягу його відповідальності та зміну умов основного зобов`язання. Більше того, [PERSON] повідомила його, що нею було повністю виплачено вартість автомобіля, що є підставою для припинення поруки. На підставі наведеного, просить суд відмовити у задоволенні позову. 10.12.2019 через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив представника позивача, згідно якої він вказав на підставність позовних вимог та підтримав такі у повному обсязі. Зауважив, що доводи, викладені у відзиві на позов є необґрунтованими та просив суд не брати їх до уваги. Зауважив, що відповідачі були ознайомлені як з умовами Угоди, так і з умовами Договору поруки у повному обсязі, зауважень не заявляли. Щодо розбіжності ціни зазначив, що відповідачем [PERSON] було обрано інший автомобіль, а інші платежі по договору згідно поточної ціни автомобіля змінюються відповідно до вартості автомобіля у різний період часу. Представник позивача не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно якої просить провести розгляд справи без його участі та задоволити позов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не скористалися правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомили, заперечень на позов не подавали, про час та місце розгулу справи повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] також не скористався правом на участь у судовому засіданні та його представник адвокат Дудурич І.В. подав заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи без їх участі з урахуванням доданого виступу у дебетах. Згідно письмового виступу у дебатах вкотре підтвердив безпідставність позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Угоду №310841 від 11.01.2010 та підписані Додатки 1, 2, які є невід`ємними частинами Угоди, з метою отримання автомобіля марки КІА Rio базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак. В подальшому, [PERSON] користуючись правом, наданим їй статтею «Вибір моделі» Додатку №2 до Угоди, звернулась до ТОВ «Авто Просто» із заявою про надання їй іншої моделі автомобіля, а саме Chevrolet AVEO. З оглянутої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] судом встановлено, що [PERSON] зареєструвала за собою право власності на автомобіль марки Chevrolet, моделі Aveo SF69Y, рік випуску 2009, номерний знак [NUMBER] . У свідоцтві зроблено особливу відмітку «Розстрочка»-відч.заб. ТОВ «Авто Просто» [NUMBER] , 26.01.2010. В забезпечення виконання умов Угоди №310841 від 11.01.2010, згідно положень п. 8.2.1.4 ст. 8 Угоди, [PERSON] було надано ТОВ «Авто Просто» гарантію забезпечення виконання нею зобов`язань та 19.01.2010 між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] , [PERSON] було укладено Договір поруки, за яким останні зобов`язались солідарно відповідати перед Товариством за виконання [PERSON] в повному обсязі зобов`язань, що виникають з Угоди № 310841, а в разі їх невиконання, відповідати перед Товариством як солідарні боржники. Згідно умов ст. 5 Угоди №310841 від 11.01.2010 п.п. 2.1., 2.3., 2.5, 2.6-2.8 ст. 2 Додатку №2 до Угоди, [PERSON] зобов`язалась оплатити стовідсоткову вартість автомобіля (щомісячні Чисті внески) та вартість наданих послуг (щомісячні Внески в оплату послуг) шляхом сплати 120 щомісячних Повних внесків. За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 238 488,78 грн., яка в себе включає 35\~205,00 грн. заборгованості внесків в оплату послуг (386 019,00 грн. х 0,38 % + 20 % ПДВ) х 20 внесків; 203\~283,78 грн. заборгованості по сплаті чистих внесків (386 019,00 грн. х 52,6616 %). Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача [PERSON] про те, що позивачем невірно вирахувано розмір заборгованості, виходячи з наступного. Так, представник відповідача зазначає, що початкова вартість автомобіля складала 93\~600 грн., натомість у розрахунку заборгованості представником позивача вказано різну ціну транспортного засобу, зокрема, у розмірі 386\~019 грн. та відповідні розрахунки вже зроблено з вказаної вартості автомобіля. Одночасно, згідно п. 2.1 Додатку №2 до Угоди №310841, поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється АВТО ПРОСТО виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором. Згідно Розділу 1 «Визначення термінів» Додатку 2 до Угоди №310841 поточна ціна автомобіля це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою. Тобто, вказана в угоді «поточна ціна автомобіля» є критерієм для розрахунку розміру різних внесків та змінюється відповідно до вартості автомобіля у різний період часу. Більше того, хоча відповідач [PERSON] скористалась правом вибору іншої моделі, проте відповідно до п. 7.3 Додатку № 2учасник повинен сплачувати майбутні внески відповідно до поточної ціни автомобіля, вказаного у Додатку №1 до Угоди, тобто автомобіля Kia Rio. Що стосується вимог до поручителів [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості, суд констатує наступне. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. за приписами ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки . Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. При дослідженні Договору поруки від 19.01.2010 року судом встановлено, що сторони узгодили, що поручителі відповідають перед кредитором в повному обсязі за виконання боржником зобов`язань, що виникають з Угоди №310841 від 11.01.2010. Одночасно, п. 4.1 вказаного Договору поруки зобов`язання за цим договором припиняються одночасно з припиненням забезпечених порукою зобов`язань боржника. Також п. 4.4 Договору поруки визначено, що трок дії договору встановлено до 30 листопада 2022 року. Беручи до уваги, що строк дії поруки є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються (преклюзивний строк), зважаючи на те, що зобов`язання за Угодою №310841 від 11.01.2010 боржником у повному обсязі не виконано, відповідачами належним чином не оспорено надані позивачем розрахунки та такі судом приймаються як достовірні, суд приходить до переконання, що з відповідачів підлягає до солідарного стягнення сума заборгованості за Угодою №310841 від 11.01.2010 у розмірі 238\~488,78 грн. Вирішуючи заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Дудурич І.В. про застосування строків давності до даних правовідносин, то суд таку відхиляє виходячи з наступного. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється вона за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу. У відповідності до абз. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно зі ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 09.09.2019 року. Враховуючи, що строк дії Угоди №310841 від 11.01.2010 вказано до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань, граничний строк дії договору поруки вказаний до 30.11.2022, приймаючи до уваги той факт, що боржник припинив належним чином виконувати свої зобов`язання у серпні 2018 року, зважаючи на приписи ст. 257 ЦК України, якою встановлений трирічний строк позовної давності, у суду відсутні підстави для застосування такого строку. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що представником позивача було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень та такі не знайшли свого спростування доводами сторони відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved