Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги обгрунтовує тим, що надає послуги з водопостачання та водовідведення відповідачу, який проживає в квартирі [ADDRESS] та є її власником. Відповідач своєчасно та в повному обсязі не оплачує спожиті комунальні послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, в зв`язку з чим за період з 01 жовтня 2013 року по 30 червня 2018 року має заборгованість в сумі 7114 грн. 90 коп., яку просив стягнути з відповідача. Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 березня 2019 року позовні вимоги комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради заборгованість по оплаті за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення в сумі 7114 грн. 90 коп. та судові витрати в сумі 1762 грн. 00 коп. (т. І а.с.49). Ухвалою Зарічного районного суду від 20 травня 2019 року скасовано заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 березня 2019 року в зазначеній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 12 вересня 2019 року, о 14 год. 00 хв. 12 вересня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що на даний час з 28 серпня 2019 року він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивач у позові сам зазначав, що на момент подання позову за вказаною адресою: [ADDRESS] зареєстровані особи відсутні. Як видно з відповідних відміток у його паспорті, з 30 квітня 2015 року він був знятий з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , не користувався вказаною квартирою, не отримував житлово-комунальних послуг за вказаною адресою і, крім того, з ним не укладався договір про надання житлово-комунальних послуг. Позивач не має такого договору з ним і навіть не має підстав заявляти, що приймав міри до укладення відповідного договору. Таким чином, його не можна вважати споживачем послуг позивача відповідно до чинного законодавства. В обіговій відомості за період з 01 жовтня 2013року по 30 червня 2018 року за особовим рахунком № [NUMBER] , доданій позивачем до позовної заяви, не зазначено кількість мешканців у квартирі [ADDRESS] (населений пункт не вказано), не вказано прізвище, ініціали генерального директора, відсутній підпис посадової особи, а тому не є належним письмовим доказом позовних вимог. Таким чином, вважає, позивачем не доведено факту надання йому житлово-комунальних послуг, зокрема, з централізованого постачання холодної води та водовідведення, у вказаний ним період з 01 жовтня 2013 року по 30 червня 2018 року, і взагалі - наявність правовідносин між ними. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за комунальні послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за період з 01 жовтня 2013 року по 30 червня 2018 року порушують строк позовної давності, встановлений у статті 257 ЦК України протягом трьох років, в той час як позивач просить стягнути заборгованість майже за 5 років (т. І а.с.76-77). 12 вересня 2019 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 16 грудня 2019 року у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення. 13 грудня 2019 року від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача заборгованість за надані комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 квітня 2007 року по 30 листопада 2019 року в сумі 13803 грн. 20 коп. У позові зазначає, що згідно інформацією, яка міститься в Державному реєстрі прав на нерухоме майно власником квартири за адресою [ADDRESS] є відповідач, на якого відкритий особовий рахунок [NUMBER] . За даною адресою до 20 травня 2015 року були зареєстровано 3 особи. З 21 травня 2015 року до 28 серпня 2019 року зареєстровані особи відсутні, але користування послугою з централізованого постачання холодної води та водовідведення не припинено. Оскільки письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує відсутність споживача позивачу не надано, а також у зв`язку з тим, що водопостачання не було припинено шляхом відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентелів, у позивача немає підстав на зменшення розміру плати або припинення нарахувань за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період відсутності зареєстрованих осіб, тобто за період з 21 травня 2015 року до 28 серпня 2019 року. В квартирі відповідача до 13 червня 2019 року не було встановлено лічильники води, тому нарахування за надані комунальні послуги з водопостачання та водовідведення проводились за нормами водоспоживання. Відповідно до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 квітня 1999 р. № 172 норма водоспоживання [ADDRESS] складає 300 л на добу на 1 особу. З 01 січня 2000 року по 20 травня 2015 року нарахування здійснювалося за нормами споживання 300 л на добу з розрахунку на 3 зареєстровані особи. З 21 травня 2015 року по 13 червня 2019 року нарахування здійснювалося за нормами водоспоживання 300 л на добу з розрахунку на 1 особу. Коригування нарахувань за нормами водоспоживання 300 л на добу з розрахунку на 1 особу за період з 21 травня 2015 року по 13 червня 2019 року були здійснені на особовому рахунку відповідача в червні 2019 року, відповідно до яких було здійснено перерахунок загальної суми заборгованості в сторону зменшення на суму- 2120,16 грн. 10 червня 2019 року відповідач звернувся з заявою до КП «Міськводоканал» Сумської міської ради про прийняття на абонентський облік засобів обліку води. З 13 червня 2019 року лічильники прийняті на абонентський облік позивача та нарахування за надані комунальні послуги з водопостачання та водовідведення проводяться згідно показань засобів обліку води. На даний час з 28 серпня 2019 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані особи [PERSON] та [PERSON] . Не сплачуючи кошти за отримані послуги, дії відповідача призвели до утворення заборгованості, яка за період з 01 квітня 2007 року по 30 листопада 2019 року складає 13 803,20 грн., що підтверджується карткою платника особового рахунку [NUMBER] (обігова відомість). 27 березня 2012 року комунальне підприємство «Міськводоканал» Сумської міської ради зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за період з 01 квітня 2007 року по 01 березня 2012 року у сумі 5175,68 грн., на що Зарічним районним судом м. Суми видано судовий наказ від 02 квітня 2012 року№ 1805/5259/2012 про стягнення з [PERSON] 5175,68 грн. за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення та 107,30 грн. судового збору. Даний судовий наказ скасований за заявою боржника ухвалою від 28 серпня 2012 року № 1805/5259/2012. 28 жовтня 2013 року позивач також звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за період з 01 березня 2012 року по 01 жовтня 2013 року у сумі 2610,72 грн., на що Зарічним районним судом м. Суми видано судовий наказ від 04 листопада 2013 року № 591/10045/13-ц про стягнення з [PERSON] 2610,72 грн. за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення та 114,70 грн. судового збору. Даний судовий наказ скасований за заявою боржника ухвалою від 28 листопада 2013 року № 591/10045/13-ц. 13 серпня 2015 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за період з 01 жовтня 2013 року по 01липня 2015 року у сумі 2858,57 грн., на що Зарічним районним судом м. Суми ухвалою від 21 серпня 2015 року № 591/5924/15-ц відмовлено у видачі судового наказу у зв`язку з не встановленням зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання фізичної особи (оскільки станом на 21 серпня 2015 року [PERSON] вже не був зареєстрований за даною адресою). В подальшому позовна заява про стягнення заборгованості з [PERSON] не була подана у зв`язку з тим, що КП «Міськводоканал» Сумської міської ради не було відомо зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання (перебування) [PERSON] . Щодо застосування позовної давності, вказує, що відповідно ч. 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. 27 березня 2012 року, 28 жовтня 2013 року та 13 серпня 2015 року КП«Міськводоканал» Сумської міської ради звертався до Зарічного районного суду м. Суми з заявою про видачу судового наказу та з даною позовною заявою 05 вересня 2018 року про стягнення заборгованості з за адресою: [ADDRESS] . Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання позивачем 27 березня 2012 року, 28 жовтня 2013 року та 13 серпня 2015 року заяв про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України та подання позову у даній справі 05 вересня 2018 року перервав перебіг строку позовної давності. Окремо повідомляє, що у разі застосування судом строків позовної давності, списання не стягнутих судом боргів з оплати за спожиті житлово-комунальні послуги діючим законодавством не передбачено. 13 червня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 110872 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовід\-ведення. Щодо відсутності договору до 13 червня 2019 року, повідомляє, що рішен\-ням виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20 травня 2011 року «Про ви\-значення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» визначено, що КП «Міськводоканал» Сумської міської ради є виробником та виконавцем послуг в місті Суми з постачання холодної води і водовідведення. На сьогодні практика показує, що у більшості випадків договори між спожива\-чами та виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг не укладаються. Але споживач отримував від виконавця житлово-комунальні послуги (послуги з постачання холодної води і водовідведення) та відповідно повинен сплачувати кошти за їх користування, тобто споживач знаходиться у фактичних договірних відносинах із виконавцем. Отже обидві сторони у цих відносинах мають певні права та обов`язки, а саме, виконавець зобов`язаний надавати споживачеві якісні житлово-комунальні по\-слуги, а споживач зобов`язаний сплачувати за отримані послуги. Сам по собі факт відсутності договору не звільняє боржника від виконання зобов`язань по оплаті за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Тому відсутність письмового договору між сторонами до 13 червня 2019 рокуне може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за фактично надані послуги (т.І, а.с.86-97). Ухвалою Зарічного районного суду від 16 грудня 2019 року прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, подану до суду 13 грудня 2019 року, роз`яснено відповідачу право надати відзив на заяву про збільшення позовних вимог відповідно до\~ст.178 ЦПК України. 16 грудня 2019 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 26 лютого 2020 року, 16 год. 00 хв. у зв`язку з прийняттям уточненої позовної заяви, та наданням відповідачу можливості скористатися правом для надання відзиву на позов. 26 лютого 2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Вказує на те, що він не був зареєстрований і не мешкав за адресою: [ADDRESS] до 28 серпня 2019 року, що підтверджується відповідним штампом в його паспорті. Позивач визнавав і підтверджував в первісній позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог, що до 13 червня 2019 року він не мав з ним договору про надання житлово-комунальної послуги, зокрема, про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Після встановлення ним в квартирі лічильників - засобів обліку води, прийняття їх позивачем на абонентський облік з 13 червня 2019 року та укладення 13 червня 2019 року з позивачем договору № 110872 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, він сплачує зазначені житлово-комунальні послуги відповідно до показів лічильників, які він особисто фіксує та передає позивачеві, і заборгованості не має. Зазначає, що позивачем у позові вказувалось норма споживання води в обсязі 300 л на добу з розрахунку на 1 особу, яку він використовував у своїх розрахунках. Проте застосування норм споживання води не доводить факту постачання води. Відповідно до показань засобів обліку води з 13 червня 2019 року, враховуючи, що в квартирі фактично проживає 3 особи, реальне споживання води є в 3 рази менше, ніж застосовувані позивачем норми споживання. Позивачем безпідставно заявляються вимоги про відшкодування йому 121,80 грн. судового збору, оскільки ця сума була повернута йому на підставі ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2015 року у справі № 591/5924/15-ц, провадження № 2-н,/591/1148/15. Таким чином, вважає, що позивачем не доведено факту надання йому житлово-комунальних послуг, зокрема, з централізованого постачання холодної води та водовідведення, і взагалі - наявність правовідносин між нами до 13 червня 2019 року - дати встановлення засобів обліку води та укладення договору від 13 червня 2019 року № 110872 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (а.с.126-128). 26 лютого 2020 року у зв`язку із зайнятістю головуючого в розгляді цивільної справи №591/137/19, провадження № 2/591/170/20 розгляд справи відкладено до 23 квітня 2020 року 16 год. 00 хв. 17 березня 2020 року від представника позивача КП «Міськовдоканал» Сумської міської ради надійшла відповідь на відзив, в якому заперечує проти доводів відповідача (т. І а.с.133-135). 23 квітня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 28 липня 2020 року, 16 год. 00 хв. в зв`язку з клопотанням представника позивача та відповідача. 28 липня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 16 жовтня 2020 року в зв`язку з неналежним сповіщенням відповідача про час і місце судового засідання. 16 жовтня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 29 грудня 2020 року у зв`язку з неявкою до суду представника позивача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 грудня 2020 року \~залучено до участі у справі за вказаним позовом як співвідповідачів: [PERSON] та [PERSON] . Протокольною ухвалою суду 29 грудня 2020 року в зв`язку з залученням співвідповідачів по справі розгляд справи відкладено до 18 березня 2021 року 13 год. 30 хв. 18 березня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 11 червня 2021 року за клопотанням відповідача та витребуванням доказів по справі. 11 червня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 23 вересня 2021 року до 16 год. 30 хв. у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення. 23 вересня 2021 року у зв`язку з закінченням робочого часу та для наданням часу представнику позивача уточнити позовні вимоги, протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 16 грудня 2021 року, 11 год. 00 хв. 16 грудня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 24 січня 2022 року за клопотанням представника позивача про витребування додаткових доказів. 24 січня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 02 березня 2022 року у зв`язку з витребуванням доказів по справі. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справа призначена до розгляду на 23 червня 2022 року, об 11 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 червня 2022 року \~залучено до участі у справі за вказаним позовом як співвідповідача [PERSON] 23 червня 2022 року в зв`язку із залученням до участі у справі відповідача [PERSON] та надання йому часу для ознайомлення з позовною заявою, протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 14 вересня 2022 року, о 10 год. 00хв. В зазначене судове засідання з`явилися представник позивача, яка підтримала заявлений позов, відповідач [PERSON] , відповідачка та представник відповідачів [PERSON] , які заперечували проти задоволення позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Під час судового розгляду встановлено, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (т. І а.с.24-26, а.с. 249-246). З довідки Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 14 січня 2022 року вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 грудня 1996 року (т. І а.с.250). З копії обігової відомості по о/р 129635 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] за період з 01 жовтня 2013 року по 30 червня 2018 року мається заборгованість в сумі 7114 грн. 90 коп.(т. І а. с. 7-9). З копії картки платника о/р [NUMBER] вбачається, що даний особовий рахунок відкрито за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] і за ним рахується заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 3932 грн. 40 коп.(т.І, а.с.93-95). З копії зведеної відомості по о/р 129635 вбачається, що даний особовий рахунок відкрито за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] і за ним за період з 01 липня 2010 року по 01 березня 2012 року рахується заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 2680 грн. 09 коп. (т. І а.с. 96-95). З копії обігової відомості по о/р 129635 вбачається, що цей особовий рахунок відкрито за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] і за період з 01 квітня 2012 року по30 листопада 2019 року рахується заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 10410 грн. 97 коп. (т. І а.с.96-104). З копії обігової відомості по о/р 129635 вбачається, що даний особовий рахунок відкрито за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] і за період з 01 жовтня 2015 року по 30 листопада 2019 року рахується заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 6200 грн. 16 коп. (т. І а.с.233-236). 06 березня 2012 року, 14 жовтня 2013 року та 22 червня 2015 року КП«Міськводоканал» Сумської міської ради звертався до Зарічного районного суду м. Суми з заявами про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за адресою: [ADDRESS] (т. І а.с. 105, 108, 109). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 серпня 2012 року по справі №1805/5259/2012 скасовано судовий наказ від 02 квітня 2012 року, що виданий Зарічним районним судом м. Суми за заявою КП «Міськводоканал» Сумської міської ради про стягнення суми заборгованості з [PERSON] (т. І а.с.106) Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2013 року по справі №591/10045/13-ц скасовано судовий наказ від 04 листопада 2013 року, що виданий Зарічним районним судом м. Суми за заявою КП «Міськводоканал» Сумської міської ради про стягнення суми заборгованості з [PERSON] (т. І а.с. 108а). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2015 року у справі №591/5924/15-ц повернуто заяву КП «Міськводоканал» Сумської міської ради про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за комунальні послуги з водопостачання та водовідведення стягувачу у справі (т. І а.с. 110). З довідок КП «Сумижитло» Сумської міської ради від 23 лютого 2012 року б/н, від 27 серпня 2013 року, б/н та від 31 березня 2015 року б/н вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1955 року народження, [PERSON] , 1994 року народження, [PERSON] , 1989 року народження (т. І а.с. 111, 112, 113). 13 червня 2019 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір № 110872 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (т. І а.с.115-116). Згідно рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 20 травня 2011 року «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» визначено, що КП «Міськводоканал» Сумської міської ради є виробником та виконавцем послуг в місті Суми з постачання холодної і водовідведення (т. І а.с. 136). За рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 18 червня 2019 року «Про визначення виробників та виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення» визначено, що КП «Міськводоканал» Сумської міської ради є виробником та виконавцем комунальних послуг в місті Суми з централізованого водопостачання та водовідведення (т.І, а.с.137-138). Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 квітня 1999 року №172 затверджено норми використання води для розрахунків з населенням, установами та комунально-побутовими підприємствами, водопровідні вводи яких не обладнані вимірювальними приладами, згідно якого водоспоживання щодо квартири відповідачів складає 300 л на добу на 1 особу (т. І а.с. 138-142, 191-199). Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.\~Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18. Також в постанові Великої Палати Верховного суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 міститься правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі - Правила), передбачено, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Пунктами 18, 20, 21 Правил визначено, що внесення плати за надані послуги у разі відсутності засобів обліку води і теплової енергії споживачем не пізніше\~20 числа місяця відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.\~\~ Постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 1996 року «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади і виконавчих органів місцевих рад по регулювання цін (тарифів)» передбачено, що розмір тарифу і порядок його використання затверджуються обласною державною адміністрацією. Тарифи встановлюються на основі висновків Департаменту житлово-комунального господарства і енергетики, Департаменту економіки і комунального майна, на основі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про питну воду та питне водопостачання». Підпунктом 1 пункту 29 Правил, пунктом 6 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) передбачено, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15. Відповідно до частини першої\~\~статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого\~\~приміщення.\~\~Повнолітні\~\~члени сім`ї\~\~несуть\~\~солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно із статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки\~\~внесення\~\~квартирної\~\~плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний\~\~своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтю 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду\~\~та\~\~їх\~\~утримання\~\~здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею\~360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Тобто, відповідачі відповідають за заборгованість за житлово-комунальні послуги в разі, якщо вони є співвласниками квартири. У відповідності до п.п. 1 п. 29 Правил споживач має право зменшення розміру плати в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність. Згідно вимог п.п. 3 п. 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. Під час судового розгляду суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин наявності письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує відсутність споживача, та що б стало підставою для зменшення розміру плати або припинення нарахувань за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період відсутності відповідачів. З огляду на вказане, заперечення відповідачів щодо відсутності договірних відносин з позивачем, а також щодо того, що вони не користувалися наданими позивачем послугами, суд не приймає до уваги. Зі змісту позовних вимог, викладених в остаточному позові, поданому до суду 13 грудня 2019 року (т. І а.с. 86-92), вбачається, що позивачем порушено питання про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 квітня 2007 року по 30 листопада 2019 року в сумі 13803 грн. 20 коп. Відповідачі в своїх заявах по суті спору вказували, крім іншого, про те, що вказані позовні вимоги заявлені поза строком позовної давності. В заперечення пропуску строку позовної давності представник позивача посилається на те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання позивачем 27 березня 2012 року, 28 жовтня 2013 року та 13 серпня 2015 року заяв про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України та подання позову у даній справі 05 вересня 2018 року перервав перебіг строку позовної давності. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).\~Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.\~Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).\~ Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний\~законом\~інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний\~законом\~інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. \~Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. \~Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі\~№ 663/2070/15-ц. Згідно ж правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою\~статті 264 ЦК України\~з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої\~статті 264 ЦК України\~переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального\~закону\~щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Позивач із \~зазначеним \~позовом шляхом збільшення позовних вимог, за якими просить стягнути заборгованість за комунальні послуги, що виникла в період з 01 квітня 2007 року по 30 листопада 2019 року, \~звернувся до суду 05 вересня 2018 року. Позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності правових підстав для поновлення строків позовної давності. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в межах позовної давності за період з 05 вересня 2015 року по 30 листопада 2019 року в розмірі 4452 грн. 96 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів в дольовому порядку необхідно стягнути пропорційно до задоволеним позовним вимогам на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 563 грн. 84 коп., тобто по 140 грн. 96 коп. з кожного.

Outcome: partial