Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

24 лютого 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову позивач вказала, що з 28.10.2006 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.08.2020 року. Позивач вказує, що у період шлюбу за їх спільні кошти 08.07.2014 року було придбано транспортний засіб марки Volkswagen Passat 1995 р.в., держаний номер [NUMBER] , який залишається у користуванні та володінні відповідача. Між сторонами не досягнуто домовленості про розподіл вказаного автомобіля, тому просить визнати транспортний засіб марки Volkswagen Passat 1995 р.в. спільною сумісною власністю подружжя та стягнути компенсацію половини вартості транспортного засобу, що становить 37 500 гривень. Уточнивши позовні вимоги, на основі звіту про оцінку колісного транспортного засобу, просила стягнути з відповідача 53 390 гривень. Ухвалою суду від 28 лютого 2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 25 серпня 2022 року було забезпечено позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки Volkswagen Passat, 1995 року випуску, держ.номер [NUMBER] , vin [NUMBER] , праві власності на який зареєстровано за [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] , який повідомлявся про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28.10.2006 року, про що складено відповідний актовий запис №2232, який було розірвано відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17 серпня 2020 року. У період шлюбу 08.07.2014 року було придбано транспортний засіб марки Volkswagen Passat 1995 р.в., держаний номер [NUMBER] , vin [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] , згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів єдиної інформаційної системи МВС. Згідно з ст. 60 СК України, вважається, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно з ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що майно у вигляді транспортного засобу марки Volkswagen Passat 1995 р.в., держаний номер [NUMBER] , vin [NUMBER] , придбане сторонами у період шлюбу, за спільні кошти подружжя та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, доказів тому, що вказаний автомобіль є особистою власністю [PERSON] до суду не надано, тому підлягає поділу порівну між позивачем та відповідачем, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу, яка відповідно до звіту №22-08/04 складає - 106780 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1488 грн. 60 коп.

Outcome: approved