Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , через представника [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтовання позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачкою 17.04.2013 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 17.04.2013 року. Під час перебування у шлюбі у позивача з відповідачкою народились спільні діти- [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Зазначає, що подружнє життя у позивача та відповідача не склалось через несхожість характерів і поглядів, у зв`язку з чим між ними постійно виникали суперечки та сварки. Протягом сімейного життя позивач та відповідач не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань і мали кардинально різні погляди на шлюб, сім`ю і життя загалом. Між ними зникли почуття любові та поваги, відносини остаточно зіпсувалися і бажання продовжувати спільне сімейне життя зникло. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинились, з листопада 2021 року вони проживають окремо. Спочатку позивач намагався відновити нормальні стосунки з відповідачем, зберегти сім`ю, але вкінець зрозумів, що вони є зовсім різними людьми, з різними поглядами на життя, з різними цінностями і, взагалі, з протилежними характерами, які разом співіснувати не можуть. Таким чином, позивач вважає, що відновлення шлюбних відносин не виявляється можливим, а подальше перебування у шлюбі лише перешкоджатиме створенню нових сімей, в яких він та відповідач могли б добре облаштувати своє майбутнє. Діти проживають та в подальшому будуть проживати з почивачем, разом з тим, в уточненнях, які надійшли на адресу суду 08.09.2022 року від представника позивача - [PERSON] , просить вважати вірним твердження, що діти діти проживають та в подальшому будуть проживати з відповідачем. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.08.2022 року по справі відкрито провадження із призначенням до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін на 09.09.2022 року (а.с.17). 31.08.2022 року відповідачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги повністю підтримує, проти їх задоволення не заперечує. Звертає увагу, що діти проживають разом з нею. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 17.04.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, між позивачем та відповідачкою зареєстровано шлюб за актовим записом № 197, про що видане свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 11). Під час перебування у шлюбі у позивача з відповідачкою народились спільні діти- [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] (а.с. 12-13). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи наведене та

Outcome: approved