Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив суд зменшити розмір аліментів утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що судовим наказом від 07 вересня 2018 року з нього стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки доходу на користь [PERSON] . При цьому, він самостійно утримує ще двох дітей від іншого шлюбу, свого батька та дружину, яка доглядає за дітьми та не працює, що ставить його в скрутне матеріальне становище, тому просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач надав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності й не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомили, у наданий судом строк відзив на позов не подавали, зустрічний позов не пред`являли. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві (стаття 180 СК України), де на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що позивач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Від 7 вересня 2018 року суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, видано судовий наказ по справі №175/3342/18 (провадження № 2-н/175/77/18) про стягнення з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованої та проживаючої за адресою: [ADDRESS] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 22 серпня 2018 року. Також встановлено, що позивач є батьком ще двох дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 27 квітня 2012 року виданого виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та [PERSON] . [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 12 листопада 2015 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Згідно з долученої до позовної заяви копії довідки №628 від 24.05.2021 року, з позивачем проживають діти [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2015 року народження, його батько [PERSON] , 1963 року народження і дружина [PERSON] , 1989 року народження. Факт перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 лютого 2012 року виданого виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.\~За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.\~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням\~суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1-2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні (постанова Верховного Суду по справі\~№ 303/369/20 (провадження № 61-17250св20) від\~29 січня 2021 року). Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, з огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки\~розмір аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач, у зв`язку з чим, суд вважає можливим змінити розмір стягуваних на двох дітей аліментів. Крім того, позивач у своїх позивних вимогах просив стягнути судові витрати з відповідача, тому згідно частини 1 статті 141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір сплачений при звернені до суду у розмірі 908, 00 грн.

Outcome: approved