Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , проживає за адресою: [ADDRESS] ), в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 14.06.2021 року у розмірі 636000 (шістсот тридцять шість тисяч) гривень, який складається з суми позики 300000 гривень; процентів за користування сумою позики 186000 гривень; штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором позики у розмірі 150000 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 14.06.2021 уклав з відповідачем Договір позики грошових коштів, відповідно до якого [PERSON] отримав позику у розмірі 300000 гривень. Відповідно до п.3 Договору відповідач за кожен день користування сумою позики повинен сплатити [PERSON] два проценти від суми позики одноразово - в момент повернення вказаної суми. Відповідач зобов`язався повернути кошти до 14.07.2021, проте борг не повернув. Також у разі прострочення виконання зобов`язання відповідач повинен сплатити йому штраф у розмірі 50% суми позики. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 16 - 17). 15.06.2022 від представника відповідача - адвоката Блащук О. до Приморського районного суду м. Одеси надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого не заперечують проти задоволення позовних вимог у заявленому розмірі. Зазначає, що розрахунок наданий позивачем, відповідає погодженим договором позики умовам та сумі у розмірі 636000 гривень, з яких:сума позики - 300000 гривень; проценти за користування сумою позики - 186000 гривень; штраф за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором позики у розмірі 150000 гривень (а.с. 37 - 40). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 44). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2022 року явку позивача визнано обов`язковою. Зобов`язано позивача надати суду оригінали договору позики грошових коштів від 14.06.2021 та розписки від 14.06.2021 для огляду в судовому засіданні. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Бочевар М.П. у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 14.06.2021 між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір позики грошових коштів. Відповідно до п. 1 Договору Позикодавець передає, а Позичальник приймає у власність кошти у сумі 300000 гривень. Факт одержання Позики підтверджується розпискою, власноручно написаною Позичальником в момент передачі йому суми позики (п. 2 Договору). Відповідно до п. 3 Договору за кожен день користування грошовими коштами Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцюдва проценти від суми позики. Виплата процентів за користування грошовими коштами здійснюється Позичальником одноразово - в момент повернення всієї суми позики. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю позику та проценти в строк до 14.07.2021 (п. 4 Договору). У разі прострочення виконання зобов`язання Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцюсуму позики, проценти за позикою, а також штраф у розмірі 50% від суми позики (п. 8 Договору). 14.06.2021 [PERSON] видав відповідну розписку, відповідно до якої отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 300000 гривень, які зобов`язався повернути до 14.07.2021 (а.с.9). Оригінали договору позики грошових коштів від 14.06.2021 та розписки від 14.06.2021 було оглянуто судом у судовому засіданні та долучено до матеріалів справи. 01.10.2021 [PERSON] на ім`я [PERSON] була надіслана претензія щодо невиконання умов договору позики грошових коштів від 14.06.2021 (а.с.10). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 128/891/20-ц, провадження № 61-4560 св 21. У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до статті 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідач не оспорював факт укладання договору позики та факт наявності написаної ним власноручно розписки від 14.06.2021, позов визнав у повному обсязі. Таким чином, встановлено, що відповідач свої договірні зобов`язання за договором позики не виконав, і не повернув позикодавцю позичені у нього кошти у сумі і у строк, визначений договором. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики від 14.06.2021 у розмірі 636000 гривень, який складається зсуми позики у розмірі 300000 гривень, процентів за користування сумою позики у розмірі 186000 гривень та штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором позики у розмірі 150000 гривень.

Outcome: approved