Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 25 квітня 2006 року їй належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за нею в КП "Криворізьке районне бюро технічною інвентаризації" ДОР. Крім позивача у квартирі зареєстрована її донька - [PERSON] , яка не проживає за вищевказаною адресою з жовтня 2015 року, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла, особистих речей у квартирі немає. Перешкод у користуванні житловим приміщенням позивачем не здійснювалось. Факт реєстрації відповідача та її не проживання за місцем реєстрації ставить позивача у скрутне матеріальне становище, вона змушена сплачувати комунальні платежі та не має змоги оформити субсидію, оскільки необхідно надати довідку про доходи відповідача. У зв`язку із тим, що відповідач не бажає добровільно знятись з реєстраційного обліку, позивач змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 28 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач - її сусідка, вони мешкають в одному під`їзді. Відповідач по справі - це донька позивачки, раніше донька мешкала у Києві, де потрапила в ДТП, позивач забрала її до себе і доглядала. Десь 4-5 років назад відповідач виїхала з квартири і більше не мешкає з позивачем, повернутись до квартири не намагалась. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач - її сусідка, вони мешкають в одному під`їзді, відповідач - це її донька. Відповідач приблизно 5-6 років не проживає у квартирі позивача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та/або розгляду справи без її участі не надходило. Відзиву надано не було. Представник третьої особи Виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради в особі відділу реєстрації місця проживання у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 1316 (а.с.13). [PERSON] є власником квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 25 квітня 2006 року № 277, який посвідчений нотаріально державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. (а.с. 7-8). З довідки Вих.№192493 від 20 жовтня 2021 року, виданої Комунальним підприємством "Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради", вбачається, що відповідно до даних архівної справи, станом на 31 грудня 2012 року квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності в КП "Криворізьке РБТІ"ДОР" в реєстровій книзі 5дод.П-254-117 на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25 квітня 2006 року Третьою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1782 (а.с.10). Згідно довідки № 17290 від 28 жовтня 2021 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності від 19 листопада 2021 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі-продажу, виданого замість втраченого договору, посвідченого державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. 25 квітня 2006 року, зареєстрованого за № 1-1782, виданий 15 листопада 2021 року державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В. за № 277 (а.с.9). Згідно Акту від 10 грудня 2021 року, посвідченого директором ТОВ "Житлокомцентр" Єгорова Ірина Дмитрівна не проживає за адресою: [ADDRESS] з 15 жовтня 2015 року (а.с.12). Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України, передбачає, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, позивач [PERSON] є єдиним власником квартири та правомірно набула право власності на неї. Згідно частини 2 статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За наслідками розгляду справи судом встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі, що належить позивачу понад п`ять років без поважних причин, відповідач змінила місце проживання і повернутись не намагалась. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач, будучи власником квартири, не може в повній мірі володіти, розпоряджатись та користуватись належним їй на праві власності майном, оскільки в приміщенні зареєстрована відповідач, яка фактично в ній не проживає з 2015 року, а тому є підстави для задоволення позову з метою усунення перешкод позивачу у користуванні майном.

Outcome: approved