Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу за спожиту та необліковану електричну енергію посилаючись на те, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав і обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, у тому числі і в частині використання ліцензій та тарифів виданих та встановлених для ПАТ «Київнерго». Відповідачі мешкають в квартирі [ADDRESS] . За результатами аналізу оплат з`ясовано, що відповідачі користуються послугами, але не в повному обсязі виконують зобов`язання по сплаті заборгованості. Станом на 01.01.2020 року заборгованість становить 4 817,20 грн. В силу ст. 625 ЦК України просив стягнути і 3 % річних у розмірі 240,35 грн. та інфляцію у розмірі 670,95 грн. Крім того, 12.02.2019 року під час перевірки за адресою відповідачів було встановлено порушення ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення електроустановок, електропроводки до електричної мережі поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку; самовільне підключення виконано проводом ПВ 3 (4 шт.) 6 мм2 від поверхневого щита до РЩ квартири [ADDRESS] з метою безоблікового споживання електроенергії; розрахунковий електролічильник № 0018546-2 відсутній, про що складено акт про порушення № 00059. Вартість електричної енергії, яка розрахована за Методикою визначення обсягу і вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил, становить 78 935,91 грн. На момент подачі позову борг не сплачено. У зв`язку з чим просив стягнути 84 664,42 грн. В процесі розгляду справи позовні вимоги було зменшено, та позивач просив стягнути з відповідачів вартість не облікованої електроенергії - 78 935,91 грн., 3% річних і інфляцію - 911,31 грн. та судовий збір. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, надіслав заяву про призупинення чи перенесення розгляду справа до закінчення воєнного стану та повернення його і членів його сім`ї в Україну, оскільки знаходиться з трьома малолітніми дітьми на тимчасовому проживанні в Італії, що не дає змоги фізично захищати свої права. До заяви додано копії фіксальних кодів Італії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вивчивши заяву [PERSON] та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її прийняття, оскільки коди надано без перекладу на українську мову, код [PERSON] датований 22.06.2022 року, та не є підтвердженням його перебування за кордоном до цього часу; відсутні документи про членів його родини. Дане свідчить про те, що [PERSON] не надано належних доказів поважності неявки до суду. Крім того, з часу залучення [PERSON] до участі у справі, він жодного разу не з`явився до суду. Враховуючи викладене, судом відхилено клопотання про відкладення. Підстави для призупинення не передбачені нормами процесуального законодавства. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без його присутності, підтримав письмові пояснення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 30.01.2020 року. 31.01.2020 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 05.02.2020 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 11.02.2020 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». 11.02.2020 року та 19.03.2020 року здійснено запит до Центру надання адміністративних послуг м. Дніпра «Лівобережний» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 08.04.2020 року надійшла відповідь з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 14.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Ухвалою від 19.06.2020 року за заявою [PERSON] розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. 23.09.2020 року зареєстровано заяву про зменшення позовних вимог. 08.12.2020 року зареєстровано відзив на позовну заяву [PERSON] 17.12.2020 року зареєстровано відповідь на відзив. 05.07.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. Ухвалою від 05.07.2021 року за клопотанням представника позивача залучено до участі у якості відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також в якості третьої особи ТОВ «Кредитні ініціативи». 05.07.2021 року прийнято позовну заяву в новій редакції. 24.09.2021 року зареєстровано відзив на позовну заяву [PERSON] 24.09.2021 року зареєстровано пояснення представника третьої особи. 08.11.2021 року зареєстровано відзив на позовну заяву [PERSON] 01.12.2021 року зареєстровано додаткові пояснення представника позивача. 20.01.2021 року зареєстровано заперечення [PERSON] та [PERSON] . По даній справі позивач просить суд стягнути борг за електроенергію в сумі 7 817,20 грн., за не обліковану електроенергію - 78 935,91 грн., 3% річних і інфляцію - 911,31 грн., посилаючи на те, що відповідачі проживають в квартирі [ADDRESS] , та є споживачами електричної енергії. В процесі розгляду справи борг в розмірі 4 817,20 грн. був сплачений. У зв`язку з чим, позивач просиь стягнути з відповідачів борг за не обліковану електроенергію - 78 935,91 грн., 3% річних і інфляцію - 911,31 грн., та судовий збір. З інформації щодо нарахування за послуги з електроенергії слідує наступне: особовий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] - [NUMBER] , тариф - місто + плита. Станом на 01.01.2020 року сальдо становило 4 817,20 грн. 12.02.2019 року під час перевірки за адресою: [ADDRESS] , де було встановлено порушення ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення електроустановок, електропроводки до електричної мережі поза розрахунковим засобом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку; самовільне підключення виконано проводом ПВ 3 (4 шт.) 6 мм2 від поверхневого щита до РЩ квартири [ADDRESS] з метою безоблікового споживання електроенергії; розрахунковий електролічильник № 0018546-2 відсутній, про що складено акт про порушення № 00059. 03.04.2019 року відбулось засідання комісії по розгляду Акту про порушення № 00059 від 12.02.2019 року, де був присутній адвокат [PERSON], яка прийняла рішення про нарахування не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ (ПКЕЕН) вартості електричної енергії. Вартість електричної енергії, яка розрахована за Методикою визначення обсягу і вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил, за період з 13.08.2018 року по 12.02.2019 року склала 78 935,91 грн. Відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, в обґрунтування послався на те, що дії працівників позивача при складанні акту є протиправними, з актом він не був ознайомлений та його не підписував, він не є фахівцем в електричній галузі, розрахунок боргу складено не вірно, договір з позивачем закінчився 31.12.2018 року і він не проланговувався. Позовні вимоги вважав недоведеними. Відповідач [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що хоча вона і зареєстрована за спірною адресою, однак з 2016 року в квартирі не проживає, орендує житло по [ADDRESS] , де живе разом із [PERSON] . Шлюб з [PERSON] розірвано18.02.2016 року. Крім того, з 28.11.2014 року спірна квартира знаходиться у власності ТОВ «Кредитні ініціативи», яке є фактичним споживачем послуг. Відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що він дійсно зареєстрований в спірній квартирі, проте там не проживає з 2016 року. Фактично проживає разом з [PERSON] по [ADDRESS] . Іншого житла не має. Крім того, з 28.11.2014 року спірна квартира знаходиться у власності ТОВ «Кредитні ініціативи», яке є фактичним споживачем послуг. Вимоги позивача вважав не доведеними. В поясненнях представник ТОВ «Кредитні ініціативи» зазначив, що хоча Товариство і є власником спірної квартири, проте з 2014 року по сьогодні не має доступу до майна, та відповідачі фактично весь цей час користуються квартирою. Встановлено, що 28.11.2014 року приватний нотаріус КМНО Покальчук І.М. видав Свідоцтво, яким посвідчив, що ТОВ «Кредитні ініціативи» являється власником квартири [ADDRESS] . Свідоцтво видано на підставі ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження». Зареєстровано в реєстрі за № 2200. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.11.2014 року. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у строки встановлені умовами договору. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України та Законом України «Про електроенергетику». Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Розмір не облікованої електричної енергії розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показань чи технічної перевірки приладу обліку до моменту усунення порушення за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується сума за актом порушень, але не більше терміну позовної давності. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії між споживачем та енергопостачальною організацією (далі - Договір). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами-споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357. Правила є обов`язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності. Споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій. Згідно ч. 1 ст. 13 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо). Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Згідно пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості. Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них. Згідно ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. (Постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц). Згідно статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 цього Закону. По даній справі було встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи» зверталось з позовними заявами до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про виселення та визнання такими, що втратили право користування (справи № 755/2415/15-ц та № 755/18222/16-ц), де Дніпровським районним судом м. Києва було встановлено факт проживання вказаних осіб в спірній квартирі після переходу права власності на житло до ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідачі жодного доказу на підтвердження не проживання в спірній квартирі не надали. Суд не враховує посилання відповідачів [PERSON] та [PERSON] на Договір оренди житлового приміщення від 12.04.2019 року, оскільки він не є належним та допустимим доказом (відсутня відповідна його реєстрація), та він датований 12.04.2019 роком, тоді як предметом спору є стягнення боргу за не обліковану електроенергію за період з 13.08.2018 року по 12.02.2019 року. Крім того, була вимога про стягнення боргу за спожиту електроенергію за період з грудня 2017 року по січень 2019 року, яка сплачена в період розгляду справи, що є підтвердження позовних вимог позивача. Не приймають до уваги і заперечення відповідача [PERSON] , оскільки вони є необґрунтованими та недоведеними. Таким чином, в суді була встановлено, що відповідачі у спірний період проживали в квартирі [ADDRESS] , та користувалися послугами з електропостачання. Посилання на те, що саме ТОВ «Кредитні ініціативи» має сплачувати кошти є безпідставним, оскільки саме відповідачі отримували послуги, які зобов`язані оплачувати. Враховуючи викладене та норми діючого законодавства суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів 78 935,9 грн. не облікованої електроенергії. За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що при зверненні до суду позивач просив стягнути 4 817,20 грн. боргу за спожиту електричну енергію та 911,31 грн. інфляційних втрат та 3 % річних. Оскільки сума боргу в сумі 4 817,20 грн. була сплачена після відкриття провадження у справі, просить стягнути інфляційні втрати та 3 % річних у розмірі 911,31 грн. На думку суду дана вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, проаналізувавши надані докази, та вимоги діючого законодавства, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог позивача та можливість їх задоволення. Відповідачі не надали належних та допустимих доказів на підтвердження викладених заперечень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 2 102,00 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках - по 525,50 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved