Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Представник позивача АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом з врахуванням уточненої позовної заяви до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» простроченої заборгованість по кредиту - 1434,28 швейцарських франків; суму дострокового стягнення кредиту - 35172,92 швейцарських франків, а всього 36607,20 швейцарських франків. В обґрунтування позову покликається на те, що між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] 28 січня 2008 року було укладено кредитний договір № BL1683 на загальну суму 66000,00 швейцарських франків з терміном повернення кредиту не пізніше 01 січня 2028 року, сплатою базової процентної ставки в розмірі 9,25% річних за користування кредитними коштами, яка з 26 серпня 2008 року була змінена на 13,5% річних, а також сплатою позичальником банку винагороди за надання кредиту в розмірі 1,00% від суми кредиту. За користування кредитними коштами понад строк кредитування (або терміни погашення за Графіком погашення кредиту) встановлюється підвищена процентна ставка в розмірі 19% річних, яка з 26 серпня 2008 року була змінена на 27,0% річних. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) у порядку та на умовах передбачених даним Договором. В свою чергу Позичальник прийняв на себе зобов`язання прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, на умовах строки, визначенні цим Договором. В подальшому між Банком та Позичальником було укладено додаткові угоди б/н до Кредитного договору № BL1683 від 28 січня 2008 року, а саме:додаткові угоди № 1, № 2 від 11 червня 2009 року; додаткові угоди № 5, № 6 від 09 липня 2010 року; додаткові угоди № 7, № 8 від 22 червня 2011 року; додаткові угоди № 9, № 10 від 25 липня 2013 року; додаткові угоди № 11, № 12 від 22 червня 2014 року; додаткові угоди № 13, № 14 від 28 квітня 2015 року; додаткові угоди № 15, № 16 від 20 січня 2016 року; додаткові годи № 17, № 18 від 06 вересня 2016 року; додаткову угоду № 19 від 15 березня 2018 року; додаткову угоду № 20 від 11 квітня 2019 року. Вказані додаткові угоди змінювали розмір відсоткових ставок за користування кредитними коштами, що є відображено у розрахунках заборговансті. У порушення умов Договору, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті утворилася прострочена заборгованість за кредитом. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Договором було укладено між позивачем та [PERSON] договір поруки № BL1683 від 11 квітня 2019 року, за умовами якого, [PERSON] зобов`язується перед позивачем відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов`язань, що виникли за Кредитним договором № BL1683 від 28 січня 2008 року в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною. 24 лютого 2020 року банком до відповідачів було скеровано вимогу про погашення заборгованості, але дана вимога залишена без реагування. Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення норм закону та умов договору відповідачі свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконують, в результаті чого їх заборгованість за кредитним договором № BL1683 від 28 січня 2008 року станом на 03 червня 2020 року, які просить стягнути банк, складає 36607,20 швейцарських франків, з яких: 1434,28 швейцарських франків - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 35172,92 швейцарських франків - сума дострокового стягнення кредиту. Покликаючись на вищенаведене, позивач просить стягнути на його користь вказані суми з відповідачів. Відзив на позов відповідач до суду не подав. Позивач подав клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому вказав, що необхідні докази є в матеріалах справи, і позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву про розгляд спарви у його відсутності, вимоги позову визнав. Відповідач [PERSON] , яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суд не повідомили. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] 28 січня 2008 року було укладено кредитний договір № BL1683 на загальну суму 66000,00 швейцарських франків з терміном повернення кредиту не пізніше 01 січня 2028 року Згідно п.1.1. Кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах визначених Договором грошові кошти, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити Плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому Договорі. За користування кредитними коштами у межах строку кредитування, визначеного цим Договором, встановлюється процентна ставка в розмірі 9,50% річних (п.1.3.1. Договору) ,яка з 26 серпня 2008 року була змінена на 13,5% річних, а також сплатою позичальником банку винагороди за надання кредиту в розмірі 1,00% від суми кредиту. За користування кредитними коштами понад строк кредитування (або терміни погашення за Графіком погашення кредиту) встановлюється підвищена процентна ставка в розмірі 19% річних, яка з 26 серпня 2008 року була змінена на 27,0% річних. Згідно п.1.2.3. Кредитного договору Погашення грошових зобов`язань Позичальника за цим Договором здійснюється шляхом договірного списання Банком коштів з поточного рахунку Позичальника, відкритого у Банку, у валюті та сумі існуючих грошових зобов`язань Позичальника за цим Договором, якщо інше не встановлено цим Договором. Розмір щомісячного платежу встановлений в Графіку погашення кредиту. Відповідно до п. 3.4.2. Позичальник зобов`язується у строк, визначений цим Договором, виконати свої зобов`язання по своєчасному погашенню суми заборгованості Позичальником перед Банком, а також сплачувати Плату за кредит на користь Банку відповідно до умов цього Договору. В подальшому між Банком та Позичальником було укладено додаткові угоди до кредитного договору № BL1683 від 28 січня 2008 року, а саме:додаткові угоди № 1, № 2 від 11 червня 2009 року; додаткові угоди № 5, № 6 від 09 липня 2010 року; додаткові угоди № 7, № 8 від 22 червня 2011 року; додаткові угоди № 9, № 10 від 25 липня 2013 року; додаткові угоди № 11, № 12 від 22 червня 2014 року; додаткові угоди № 13, № 14 від 28 квітня 2015 року; додаткові угоди № 15, № 16 від 20 січня 2016 року; додаткові годи № 17, № 18 від 06 вересня 2016 року; додаткову угоду № 19 від 15 березня 2018 року; додаткову угоду № 20 від 11 квітня 2019 року. Вказані додаткові угоди змінювали розмір відсоткових ставок за користування кредитними коштами, що є відображено у розрахунках заборгованості. У порушення умов Договору, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті утворилася прострочена заборгованість за кредитом. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Договором було укладено між Позивачем та [PERSON] . Договір поруки № BL1683 від 11 квітня 2019, за умовами якого, [PERSON] зобов`язується перед Позивачем відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов`язань, що виникли за Кредитним договором № BL1683 від 28 січня 2008 року в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. 12 ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Згідно з ч. 2 ст. 554 цього Кодексу поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналогічне положення міститься у договорах поруки - поручитель відповідає перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі що і боржник включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, комісії, сплату неустойки, а також відшкодування збитків. Відтак, позивач скористався своїм правом вимоги виконання зобов`язання поручителями і боржником, як солідарними боржниками. Відповідно до ч. 1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Встановлено, що [PERSON] не виконував належним чином взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим, згідно з наданим позивачем розрахунком, у нього станом на 03 червня 2020 року 2020 року заборгованість становить 36607,20 щвейцарських франків, з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 1434,28 швейцарських франків; суму дострокового стягнення кредиту - 35172,92 швейцарських франків. 24 лютого 2020 року АТ «Універсал Банк» надіслано позичальнику [PERSON] та поручителю [PERSON] вимоги про погашення заборгованості, в яких повідомило, що позичальник [PERSON] не сплачує заборгованість по кредиту та нарахованому по ньому проценти, чим порушує прийнятті на себе зобов`язання за кредитним договором. На підставі викладеного банк вимагав від позичальника та поручителів негайно сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором, проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань. У випадку невиконання цих вимог термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання вимоги. Зазначені досудові вимоги позичальник та поручителі отримали 09 березня 2020 року, однак не виконали їх. Таким чином, пред`явивши вимоги про дострокове погашення заборгованості, АТ «Універсал Банк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінило строк виконання основного зобов`язання. Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд зобов`язаний при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм, які викладені в Постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц дійшла висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. З урахуванням зазначених вище норм права, висновків Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що надіславши відповідачам вимоги про негайну сплату прострочену заборгованість за кредитним договором, проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань, цим же банк змінив строк виконання кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим АТ «Універсал Банк» після 24 лютого 2020 року не мав правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом та пені. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що до сплати слід визначити суму заборгованості за кредитним договором станом на 03 червня 2020 року, що становить 36607,20 швейцарських франків, з яких: 1434,28 швейцарських франків - простроченої заборгованості по кредиту; 35172,92 швейцарських франків - сума дострокового стягнення кредиту. Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, обов`язкові відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом і банком. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, істотними умовами кредитного договору, які регламентовано ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання/ неналежне виконання умов договору. Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначені суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, порядок повернення. Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту та на запропонованих банком і обопільно погоджених умовах, про що свідчить підписання ним договору без будь-яких зауважень чи заперечень. Вчинення особами дій щодо виконання досягнутих домовленостей, свідчить про виконання прийнятих на себе прав і покладених обов`язків за угодою, є виконанням угоди, які сторонами кредитного договору були погоджені, зокрема із всіма його істотними умови з дотриманням вимог законодавства України. Згідно зі ст. 192, ч.ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановленоДекретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Норма ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національний Банк України» містить заборону щодо випуску та обігу інших грошових одиниць на території України як нерозривної сукупності дій по їх випуску та подальшому обігу, а не як двох різних операцій - випуску або обігу. Адже стаття 44 цього ж закон закріплює за НБУ повноваження у сфері валютного регулювання, тим самим містить презумпцію правомірності використання валютних цінностей на території України у порядку, встановленому законодавством України. Таким чином, закон не забороняє використання іноземної валюти на території України, а навпаки, регламентує порядок її використання, у тому числі фінансовими установами. Положення ст. 192, ч.ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України також не містять посилання на те, що грошова одиниця України є єдиним платіжним засобом на території України. Враховуючи правомірність надання банком кредиту позивачу в іноземній валюті, погодження сторонами виконання зобов`язань в іноземній валюті, що не суперечить положенням законодавства України, на переконання суду не існує правових підстав ставити під сумнів право АТ «Універсал Банк» здійснювати діяльність в рамках кредитно-договірних зобов`язань з [PERSON] в іноземній валюті, у тому числі ставити за умову виконання зобов`язань в валюті надання кредиту. Так, при укладенні кредитного договору як правочину, що базується на волевиявленні обох учасників правочину, [PERSON] на свій розсуд та за вільним волевиявленням вирішив оформити кредит саме в іноземній валюті швейцарських франків, що не суперечить положенням ст.ст. 6, 627, 638 ЦК України, будучи належним чином обізнаним та повідомленим про наявність ризиків отримання кредиту в іноземній валюті, які він як позичальник несе сам. За таких обставин, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню та з [PERSON] та [PERSON] солідарно слід стягнути на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість по кредиту в сумі 36607,20 швейцарських франків, з яких: 1434,28 швейцарських франків - простроченої заборгованості по кредиту; 35172,92 швейцарських франків - сума дострокового стягнення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. АТ «Універсал Банк» задоволено повністю, а тому з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню судовий збір в сумі по 7328,47 грн. з кожного. На підставі ст.ст. 81, 141, 264-265, 279, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд, -

Outcome: approved