Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У жовті 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Русецький Павло Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач зазначає, що предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 3809, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем 22 вересня 2020 року. Приватний виконавець Русецький Павло Сергійович 21.10.2020 відкрив виконавче провадження № 63372577. Того ж дня Приватний виконавець Русецький Павло Сергійович виніс Постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна, що належить боржнику. Згідно виконавчого напису пропонується стягнути на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», заборгованість, що виникла за Кредитним договором №380/265/08-А від 01 лютого 2008 року, який укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та позивачем. У виконавчому написі також зазначається, що правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» за вказаним кредитним договором є АТ «Альфа-Банк» на підставі Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа Банк». Позивач стверджує, що виконавчий напис повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки, зокрема, приватним нотаріусом у порушення вимог закону не було перевірено безспірність заборгованості за кредитом, а банком не було надано нотаріусу належний пакет документів, який давав би підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису. Заборгованість між сторонами є спірною, (а саме відсутня), оскільки Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23.07.2019 у справі № 752/356/18-ц було відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення кредитної заборгованості. Також позивач зазначає, що виконавчий напис було здійснено з порушенням строку для його вчинення, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, що вбачається з першої сторінки Кредитного договору №380/265/08-А від 01 лютого 2008 року (в п.1.1 вказано, що кінцевий термін повернення останньої частини кредиту - 30.11.2012), на який вчинено виконавчий напис, та підтверджується рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23.07.2019 у справі № 752/356/18-ц. З огляду на викладене, та зважаючи на те, що заборгованість не є безспірною, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, зазначений виконавчий напис. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року дану цивільну справу залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків, про що постановлено ухвалу. 20 листопада 2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява в новій редакції, як наслідок, ухвалою судді від 20 листопада 2020 року в даній цивільній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 23 лютого 2022 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва відповідь позивача на відзив у даній цивільній справі повернуто заявнику без розгляду. Надалі, 05 липня 2022 року дану цивільну справу направлено за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до постановленої ухвали суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2022р. означена цивільна справа надійшла у провадження судді Ольшевської І.О. з подальшим вирішенням питання про прийняття до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до ухвали судді від 13 вересня 2022 року. Стислий виклад позиції відповідача 08 червня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву, яким представник позивача заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне. АТ «Альфа-Банк» набув право вимоги до позивача за кредитним договором № 380/265/08-А від 01.02.2008 правомірно, а тому не є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, твердження позивача, що останній не вступав у договірні відносини із відповідачем та отримував повідомлення боржника про зміну кредитора, оскільки не звільняється від виконання зобов`язань за кредитним договором. Окрім цього, рішення Печерського районного суду м. Києва у справі № 752/356/18-ц не свідчить про те, що банк позбавився права на звернення із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса, оскільки строк позовної давності та строк, який передбачений ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», не тотожні поняття, а тому банк звернувся до нотаріуса у встановлені строки, тому право вимоги до позивача в даному випадку безспірне. Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Треті особи пояснення на позов та/або будь-які клопотання до суду не подавали. До судового розгляду позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини, установлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 01 лютого 2008 року АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір кредиту № 380/265/08-А на купівлю автотранспортного засобу. Відповідно до п. 1.1. означеного кредитного договору кредитор надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 17 561 долар США з кінцевим терміном повернення останньої частини в сумі 290 долар США не пізніше 30.11.2012 року, а також обов`язком дострокового повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або договорів, що забезпечують виконання позичальником його обов`язків за цим договором та/або чинного законодавства. 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером № 3809 яким запропоновано звернути стягнення на користь АТ «Альфа-Банк», заборгованість, що виникла за Кредитним договором №380/265/08-А від 01 лютого 2008 року з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Укрсоцбанк»), та [PERSON] . Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» за вказаний кредитним договором є АТ «Альфа-Банк» на підставі Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа Банк». У подальшому, на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження № 63372577 від 21.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким Павлом Сергійовичем. Крім того, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 червня 2019 року в цивільній справі № 752/356/18-ц в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості відмовлено. Як на підставу для визнання виконавчого напису нотаріуса позивач посилається, зокрема, на те, що з дня виникнення права вимоги минуло більше 3 трьох років, тобто банком пропущений строк встановлений ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й встановити та зазначити у рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 (провадження № 14-12559св18). Кредитним договором № 380/265/08-А встановлений кінцевий термін повернення, а саме: 30.11.2012 року, тобто з 01.12.2012 року, в разі порушення умов кредитного договору в частині сплати позивачем коштів, банк мав би дізнатись про його порушене право та мав можливість протягом трьох років звернутись до приватного нотаріуса із вимогою про стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме до 01.12.2015 року. Приватний нотаріус вчинив виконавчий напис 22.09.2020 року, тобто із порушенням строку, встановленого ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», як наслідок, сума заборгованості не може вважатись безспірною, що є безумовною підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з пунктом 10 статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. У відповідності до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи встановлені обставини та наведені норми закону виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). Згідно із частиною другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,8 грн. за подання позовної заяви немайнового характеру до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved