Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

у листопаді 2021 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах у зв?язку із вчиненням по відношенню до неї матір?ю [PERSON] фізичного насилля, з 26.10.2021 року. Відповідач [PERSON] є одинокою матір?ю по відношенню до малолітньої [PERSON] , 2008 року народження. 22.10.2021 року до служби надійшло повідомлення про вчинення домашнього насильства [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , 2008 року народження. За результатами проведення оцінки рівня безпеки малолітньої, останню поміщено до НДСЛ «ОХМАДИТ», де у дитини діагностовано множинні забої м?яких тканин голови, тулуба, кінцівок, підозра на закриту черепно-мозкову травму. За розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації малолітня [PERSON] , 2008 року народження, відібрана від матері [PERSON] , у зв?язку із загрозою життю і здоров?ю дитини. Позивач зазначає, що систематичне нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов?язками, жорстоке поводження та вчинення фізичного насильства по відношенню до малолітньої [PERSON] , 2008 року народження, призводить до виникнення реальної загрози життю та здоров?ю малолітньої дитини. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.11.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 24). 03.02.2022 року до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача [PERSON] - адвоката Загороднього С.В., в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. Представник відповідача зазначає, що Орган опіки та піклування в ході провадження діяльності, пов?язаної із захистом прав [PERSON] , неналежно здійснював свої обов?язки, висновки акту проведення оцінки рівня безпеки дитини прийняті на підставі неповно та однобічно встановлених фактів і обставин. Зазначається, що пояснення органом у матері [PERSON] не відібрано. Представник відповідача зазначає, що відповідач ані 22.10.2021 року, ані перед тим жодної фізичної сили не застосовувала. Відповідач є людиною з обмеженими можливостями внаслідок вроджених захворювань, самостійно пересувається тільки в інвалідному візку і фізично не має можливості застосувати силу ні до кого. Відповідач, незважаючи на свій статус, крім отримання пенсії по інвалідності, працює водієм таксі, тим самим забезпечує доньок всім необхідним. Відповідач створила належні умови для життя та розвитку [PERSON] , дитина мешкає у приватному будинку, забезпечена ліжком, книжками, робочим столом тощо. Відповідач доглядає за станом здоров?я [PERSON] , жодних скарг з приводу застосування матір?ю фізичного насильства по відношенню до доньки не надходило ні до вчителів, ні до лікарів за місцем обслуговування. Наведені обставини знайшли своє ствердження в ході розгляду справи № 752/178/21 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. З приводу подій, що сталися 21,22 жовтня 2022 року, відповідач пояснює, що 21.10.2022 року [PERSON] цілком нормально себе почувала, жодних скарг не висловлювала. 21.10.2022 року о 23.15 відповідач, повернувшись з роботи, виявила, що замки на вхідних дверях зламані, цінності зникли, а речі розкидані по будинку, про вказані обставини відповідач повідомила працівників поліції. Зі слів сусідів, вдень старша донька [PERSON] приїздила до будинку та забрала із собою молодшу доньку [PERSON] . Прибувши на місе працівники поліції у телефонному режимі зв?язалис із [PERSON] , яка із застосуванням нецензурної лексики повідомила останнім, що [PERSON] вчинила домашнє насильство по відношенню до сестри [PERSON] , після чого працівники поліції поїхали, відмовившись приймати у [PERSON] будь-які пояснення. [PERSON] спілкується з донькою [PERSON] по телефону, остання шкодує про те, що відбулось і висловлює бажання повернутись додому. Представник відповідача зазначає, що відсутні передбачені законом підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.07.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с. 76). В судовому заміданні преставник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Відповідач та її представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти задоволення позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.07.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). Згідно даних вказаного свідоцтва, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Відділу реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві, у книзі реєстрації актів про народження відділу реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ у м. Києві 15.07.2008 року зроблено запис № 1172 про народження [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] записані за заявою матері [PERSON] згідно з частиною першою ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 5). Згідно даних листа Голосіївського районного в м. Києві центру соціальних служб від 22.10.2021 року, фахівцю центру 21.10.2021 року за допомогою додатку Viber надійшло повідомлення від неповнолітньої [PERSON] , 2004 року народження, про те, що її мати [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , вчиняє над її малолітньою сестрою [PERSON] , 2008 року народження, домашнє насильство (а.с. 12). Відповідно до довідки НДСЛ «Охмадит» від 22.10.2021 року, [PERSON] встановлено діагноз: множинні забої, гематоми голови, тулуба, верхніх кінцівок, нижніх кінцівок, забій носа (а.с. 16). Наказом Служби у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 36 від 26.10.2021 року, малолітню [PERSON] , 2008 року народження, поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв?язку із тим, що дитина зазнала фізичного насильства в сім?ї (а.с. 18). Згідно змісту листа Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Голосіївського району м. Києва від 27.10.2021 року № 0520-1764, неповнолітня [PERSON] , 2008 року народження, яка проживає з мамою за адресою: [ADDRESS] , обслуговується в КНП «ЦПМСД № 2» Голосіївського району м. Києва АЗПМС № 3. Декларація на медичне обслуговування підписана з лікарем-педіатром [PERSON] . Дитина звертається до амбулаторії при захворюванні та на профілактичні огляди самостійно, без батьків. Якщо призначається лікування, мати їх виконує. Потреби в додатковому обстеженні/лікуванні дитини в спеціальних/профілактичних закладах не було. Дитина щеплена за віком (а.с. 20). Згідно висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 100-19583 від 23.12.2021 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , 2008 року народження. Такого висновку орган опіки та піклування дійшов з урахуванням рішення Комісії з питань захисту прав дитини, якою встановлено свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов?язками, жорстоке поводження з дитиною, що призвело до безпосередньої загрози життю та здоров?ю малолітньої (а.с. 36-38). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 09.11.2020 року у справі № 753/9433/17. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. За змістом положень ч. 3 т. 289 ЦК України, фізичне покарання батьками (усиновлювачами), опікунами, піклувальниками, вихователями малолітніх та неповнолітніх дітей та підопічних не допускається. Відповідно до п.п. 6,7 ст. 150 Сімейного кодексу України, забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Представник відповідача у судовому засіданні категорично заперечував застосування [PERSON] фізичного насильства у будь-якому виді по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , 2008 року народження, як [INFO] , так і до цієї дати. Суд зазначає, що 22.10.2021 року у малолітньої [PERSON] , 2008 року народження, зафіксовано тілесні ушкодження у виді множинні забої, гематоми голови, тулуба, верхніх кінцівок, нижніх кінцівок, забій носа, що стверджується даними довідки НДСЛ «Охмадит» від 22.10.2021 року. Разом з тим, матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що вказані тілесні ушкодження нанесені [PERSON] її матір?ю [PERSON] . Слід зазначити, що в матеріалах цивільної справи наявні письмові пояснення малолітньої [PERSON] , в яких остання вказує на нанесення таких тілесних ушкоджень 21.10.2021 року [PERSON] . Разом з тим, остання категорично спростовує факт нанесення, зазначаючи про те, що зранку 21.10.2021 року, залишаючи доньку вдома остання була у доброму стані, однак повернувшись додому близько 23 год. виявила відсутність доньки за місцем проживання. Матеріали справи не містять доказів відібрання у [PERSON] пояснень 21.10.2021 року ані працівниками поліції, ані працівниками соціальних служб чи служби у справах дітей та сім?ї. Також, матеріали справи не містять доказів обставин, на які посилається позивач у тексті позовної заяви, зокрема, щодо перебування [PERSON] , 2008 року народження, на обліку служби у справах дітей та сім?ї з 03.04.2018 року по 13.05.2019 року у зв?язку із ухиленням батьків від виконання батьківських обов?язків. Крім того, суд враховує, що постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2021 року відмовлено у притягненні [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] має другу групу інвалідності з дитинства, отримує пенсію по інвалідності, є особою з обмеженими фізичними можливостями, пересувається за допомогою інвалідного візка ; має у власності Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . Доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] веде антисоціальний спосіб життя, нехтує своїми батьківськими обов?зками по відношенню до своїх дітей, ухиляється від їх виконання, матеріали цивільної справи не містять. У даному конкретному випадку, враховуючи ненадання позивачем в розпорядження суду доказів того, що [PERSON] вчиняла фізичне насильство по відношенню до доньки [PERSON] , 2008 року народження, застосовувала жорстоке поводження по відношенню до дитини, що загрожувало б життю та здоров?ю малолітньої, суд виходить з того, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з матір?ю та сім`єю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed