Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

До Нетішинського міського суду Хмельницької області 30 червня 2022 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на час його навчання, у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, з моменту досягнення сином повноліття і до досягнення ним 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона з 01.10.1994 перебувала у шлюбі з відповідачем, шлюб було розірвано рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області №2-394/11/2211 від 18.07.2011. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з відповідача на користь позивача, рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області №2-393/11/2211 від 18.04.2011, було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, з 17.03.2011 і до досягнення сином повноліття. [INFO] сину [PERSON] виповнилося 18 років, у зв`язку із чим припинилася виплата аліментів. [PERSON] з вересня 2021 року навчається на І курсі 13 групи ФТЕ факультету фізичної терапії та ерготерапії Львівського державного університету фізичної культури ім. Івана Боберського, на денній формі навчання, на контрактній основі. Позивачем за надання сину освітніх послуг на першому курсі (2021/2022 навчальний рік) було сплачено 23919,00 грн. Син хоч і зареєстрований та мешкає під час навчання за адресою студентського гуртожитку: [ADDRESS] , проте у вільний від навчання час проживає разом із позивачем та перебуває на її повному утриманні. Позивач не в змозі самостійно утримувати сина та оплачувати його навчання, оскільки її заробітна плата складає 16000,00 грн на місяці, після проведення відрахувань, а син потребує матеріальної допомоги. Після досягнення сином повноліття, відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, але при цьому він є працездатним, отримує заробітну плату у розмірі понад 20000,00 грн , інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, аліменти нікому не сплачує, а отже може надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу. У зв`язку із чим позивач вимушена звертатися до суду із вказаним позовом. 01 липня 2022 року ухвалою суду прийнято до розгляду зазначену позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Відповідач надав суду письмовий відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав частково, а саме просив суд стягнути з нього аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на час його навчання, у розмірі 1/6 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) відповідача, з дня подачі позову до суду і до досягнення сином 23 років або до припинення навчання. Позивач вважає вимоги позивача завищеними, оскільки рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області №2-393/11/2211 від 18.04.2011, з нього було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , при цьому, позивач, за весь період стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, не ставила питання про недостатність розміру аліментів. Позивач звертаючись до суду не вказала, що навчання син здійснює дистанційно, та фактично проживає у м. Нетішині. При цьому відповідач погоджується, що повнолітній син потребує його матеріальної допомоги та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , але, з урахуванням всіх обставин, просить задовольнити позов частково, та зазначив, що у разі стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частки від його заробітку це складатиме від 4000,00 грн до 6000,00 грн, а за потреби надаватиме позивачу додаткову грошову допомогу. Також зазначив, що відповідно до ст.ст. 191СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Від позивача до суду надійшла письмова відповідь на відзив, в якій вона заперечувала проти пояснення відповідача, наполягала на задоволенні позовних вимог. Додатково зазначила, що вона збиралася звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина ще у лютому, про що свідчать отримані позивачем у лютому довідки про навчання сина та з місця її роботи. У своїх запереченнях, які відповідач надав на відповідь на відзив, останній зазначив, що позивач жодними доказами не підтвердив свої заперечення, викладені у відповіді на відзив. Відповідач наполягав на своїй позиції щодо стягнення з нього аліментів на користь позивача у розмірі 1/6 частки його доходів, починаючи з дня подачі позову до суду. Просив суд врахувати, що він має обов`язок утримувати своїх непрацездатних батьків, які є пенсіонерами, мати народилася у 1942 році, а батько у 1943 році. Оскільки батьки відповідача є особами похилого віку, їх пенсії вистачає тільки на оплату комунальних послуг та харчування, а на ліки для батьків відповідач витрачає від 3000 грн до 5000 грн на місяць. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалися сторони. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст.\~12,\~264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено,\~що відповідно\~до свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~виданого 18.02.2004,\~сторони є\~батьками [PERSON] ,\~ [INFO] \~(а.с.\~14). Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області №2-394/11/2211 від 18.07.2011 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 16). Позивач та відповідач мешкають окремо, що сторонами не заперечується. На утримання сина [PERSON] , [INFO] , з відповідача на користь позивача, рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області №2-393/11/2211 від 18.04.2011, було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, з 17.03.2011 і до повноліття сина (а.с. 17). [PERSON] досяг повноліття [INFO] . При цьому сторонами не оспорюється той факт, що з моменту досягнення сином повноліття відповідач припинив сплачувати аліменти на його утримання. Наданою позивачем довідкою підтверджено, що [PERSON] є студентом І курсу 13 групи ФТЕ факультету фізичної терапії та енерготерапії Львівського державного університету фізичної культури ім. Івана Боберського. Передбачений термін закінчення навчання 30.06.2025 р (а.с. 14, 23). Позивачем 19.08.2021 було укладено договір №1ФТ-168 про навчання у ЛДУФК ім. І.Боберського [PERSON] , на денній формі здобуття освіти, за рахунок фінансування коштів фізичних осіб (а.с. 18-22). [PERSON] було оплачено вартість навчання [PERSON] у розмірі 23800 грн на перший курс навчання (а.с. 24-25). З довідки, яка видана 25.08.2022 ВП «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» за № 325 вбачається, що [PERSON] за період з серпня 2021 року по липень 2022 року отримав заробітну плату, без урахування відрахувань, у розмірі 546872,43 грн. Відповідач має на утриманні непрацездатних батьків: мати [PERSON] , 1942 р.н., та батька [PERSON] , 1943 р.н., який з 04.11.2021 по 15.11.2021 перебував на лікуванні у неврологічному відділенні КНП НМР «СМСЧ м. Нетішин» з діагнозом: наслідки ішемічного інсульту, лівобічний спастичний геміпарез, порушення функції кінцівок та інше. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З аналізу наведених норм необхідно дійти висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскільки відповідач працює та має стабільний заробіток, який перевищує мінімальну заробітну плату більше ніж як в 5 разів, а будь-яких відомостей про свій стан здоров`я суду не надав, суд вважає, що він може надавати допомогу своїй дитині. На підставі викладеного, враховуючи те, що [PERSON] навчається в Львівському державному університеті фізичної культури ім. Івана Боберського на денній формі навчання, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, та потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання дитини, необхідно дійти висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, що забезпечить [PERSON] рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Визначаючи розмір аліментів саме у виді 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, суд враховує, що до 12.02.2022 з відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, а матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач наполягав на зменшенні розміру стягнутих аліментів, а позивач в свою чергу не наполягала на збільшені такого розміру, однак, на даний час вдповідач має на утриманні непрацездатних батьків похилого віку, які хворіють та потребують його матеріальної допомоги, а тому, на переконання суду саме такий розмір аліментів забезпечить дотримання прав відповідача та повнолітнього сина [PERSON] . Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів починаючи з моменту досягнення сином повноліття, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Частиною другою ст. 79 СК України передбачено, що якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина, враховуючи положення ч.1 ст. 191 СК України, суд вважає за необхідне стягувати аліменти саме з дня пред`явлення цього позову до суду 30.06.2022, а не з моменту досягнення сином [PERSON] повноліття. При цьому судом враховано, що позивачем у позовній заяві не ставилася вимога про стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а матеріали справи не містять жодних доказів намагання та неможливості одержання таких позивачем від відповідача у період з 12.02.2022 до 30.06.2022, що є обов`язковою умовою для стягнення аліментів за минулий час. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 гривень.

Outcome: partial