Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

09 лютого 2022 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд: 1) Позбавити [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 1987 року народження, батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; 2) Призначити піклувальником неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; 3) Призначити опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; 4) Стягнути з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 1987 року народження, на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання внуків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\3 частки від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 5) Стягнути з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 1987 року народження, на користь [PERSON] , [INFO] , судовий збір; 6) Звільнити позивача від сплати судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачі являються батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Неповнолітні діти є онуками позивача та перебувають на вихованні і утриманні у позивача з її чоловіком. Відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенні до дітей, і останній раз їх провідували близько 7-8 років тому. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 лютого 2022 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 20 квітня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25 травня 2022 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області подати суду письмовий висновок розв`язання спору. Через неявку відповідачів в підготовче засідання, призначене судом на 25 травня 2022 року, останнє судом відкладено на 23 червня 2022 року. 01 червня 2022 року на адресу суду від представника третьої особи надійшов висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 23 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 серпня 2022 року. 30 червня 2022 року на адресу суду від представника третьої особи надійшов висновок щодо розв`язання спору. Через неявку відповідачів в судове засідання, призначене судом на 17 серпня 2022 року, останнє судом відкладено на 16 вересня 2022 року. В судове засідання, призначене на 16 вересня 2022 року сторони не з`явилися. 23 червня 2022 року на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог в повному обсязі та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. 23 червня 2022 року на адресу суду надійшла заява від представника третьої особи [PERSON] про розгляд справи без представника служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області. Відповідачі до суду вчетверте (25.05.2022, 23.06.2022, 17.08.2022 та 16.09.2022) не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом своєчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення 28.04.2022 поштових відправлень з ухвалами про відкриття провадження у справі, адресованих за місцем їх останнього проживання. Рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень відповідачам з судовими повістками про призначення справи до розгляду повернулися на адресу суду 30.06.2022 за закінченням терміну зберігання. Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 21.02.2022, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстрованими не значаться. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] народилася [PERSON] , [INFO] народився [PERSON] , про що свідчать свідоцтва про її народження. В графі «Батько» даних свідоцтв записаний [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] .(а.с.8,9). [PERSON] ,, є пенсіонером за віком, сума її пенсії за період з 01.05.2021 по 31.10.2021 становить 200007,64. (а.с.11,12). [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалася. (а.с.15). [PERSON] та [PERSON] навчаються в Білоцерківському опорному ліцеї-гімназії № 20. Діти проживають з дідусем та бабусею, які приділяють належну увагу їх вихованню. (а.с.16-19). Чоловік позивачки [PERSON] є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] . (а.с.23-25). Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 306 від 26.05.2022 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дітей, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Таке позбавлення є доцільним і буде відповідати інтересам дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.59). Висновком служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області від 23.06.2022встанолено доцільність та відповідність інтересам дітей встановлення піклування над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] та встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] з боку їх баби [PERSON] ,, у разі позбавлення батьківських прав. (а.с.74). При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України) зазначено підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України зазначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до статті 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Стаття 244 СК України зазначає яка особа, може бути опікуном, піклувальником. Так, згідно даної статті, опікуном, піклувальником дитини, згідно статті 244 СК України, може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Так, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції). Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої доньки [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , не цікавляться їх навчанням, не забезпечують за ними необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей, як складову виховання, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до внутрішнього світу дітей, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дітей, є доцільним позбавлення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 1987 року народження батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також, у зв`язку з позбавленням відносно дітей батьківських прав батька та матері, з останніх необхідно стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1\\3 частки від усіх видів заробітку відповідачів, починаючи з дня надходження до суду позовної заяви, 09.02.2022 і до досягнення дітьми повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. У зв`язку з прийняттям рішення про позбавлення батьківських прав відносно дітей, з урахуванням висновку служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 23.06.2022, необхідно призначити піклувальником неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та призначити опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; над неповнолітньою. Судові витрати в частині стягнення судового збору в розмірі 1984,00 грн. за подання позовної заяви необхідно стягнути із відповідачів на користь позивача в сумі до 992,40 грн. з кожного із відповідачів. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення аліментів, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто по 992,40 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved