Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ Позивач [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 02.10.2012 сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 158. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року шлюбні відносини сторін погіршилися та фактично припинилися. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що при вирішенні сімейних проблем сторони не приходили до згоди, на цій підставі виникали непорозуміння. Відповідач фактично змінила місце проживання та фактично проживає у квартирі батьків. Позивач залишився з дочкою, проживає у спільному приміщенні. Шлюб носить формальний характер, сім`я фактично розпалася, адже як одна сім`я не проживають, втратили повагу один до одного і сімейну близькість, спільного господарства не ведуть. Сторін нічого не об`єднує, окрім спільної доньки. Відносини перестали мати ознаки сім`ї, визначені законодавством. Так як шлюбних відносин не підтримують, позивач вважає продовження шлюбу не доцільним. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Тому звертається до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог, просить шлюб розірвати та залишити проживати доньку [PERSON] , [INFO] разом з ним. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ТА ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, свої інтереси доручив представляти адвокату Потієнко Т.М. Представник позивача [PERSON] - адвокат Потієнко Т.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву в якій позовні вимоги, (з урахуванням уточнених) визнала та не заперечує щодо їх задоволення. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНИ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02.10.2012 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 158. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.19). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.07.2014, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, вбачається, що сторони від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. ІV. ОЦІНКА СУДУ Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо та втратили один до одного почуття поваги і любові. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось, відповідач визнала позов в повному обсязі. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, і шлюб розривається. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Щодо позовної вимоги про залишення малолітньої дитини проживати разом із батьком, суд виходить з наступного. Згідно вимог ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XIIвід 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу, затвердженого ст. 6 Декларації про права дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 у справі №200/952/18, номер судового провадження 61-14859ск19. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Оскільки у даній справі спір між батьками щодо місця проживання дитини відсутній, позовні вимоги (з урахуванням уточнених) про визначення місця проживання дитини позивачем не заявлялися, у межах позовних вимог суд розглядає питання щодо залишення дитини з одним із батьків, а не щодо визначення її місця проживання. Відповідач не подав до суду своїх заперечень щодо проживання спільної дитини разом із позивачем, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати з батьком [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved