Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на її утримання під час вагітності у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем по справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах з травня 2021 року, вони проживали однією сім`єю у квартири, яка належить матері відповідача за адресою: [ADDRESS] . В березні 2022 року позивачці стало відомо про свою вагітність , але відповідач не дуже позитивно віднісся до цієї новини. 22 липня 2022 року вони з відповідачем по справі зареєстрували шлюб, але це не сприяло поліпшенню їх відносин. На даний час вони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не мають спільного бюджету, відповідач не бажає у добровільному порядку навадати кошти на її утримання в період вагітності. Позивач перебуває на обліку у лікаря акушера-гінеколога КНП КМР "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3" з вагітністю двадцять вісім тижнів станом на 08.08.2022 року, через два тижні за місцем роботи в ПрАТ "Кривий Ріг-цемент" отримає відпустку по вагітності і пологам, заробітну плату отримує мінімальну, якої недостатньо для того, щоб забезпечити повноцінне збалансоване харчування, придбати вітаміни для вагітних, та за необхідності ліки, предмети побуту, оплачувати медичні обстеження і інше готуючись до народження дитини. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати матеріальну допомогу на її утримання під час вагітності, хоча має таку можливість та перебуває на військовій службі у лавах ЗСУ. Ухвалою суду від 19 серпня 2022року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовільнити. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував та просив їх задовільнити . Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі зареєстрованому 22 липня 2022року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 504, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Станом на день подання позову до суду, а саме станом на 08.08.2022 року позивачка [PERSON] знаходилась на двадцять восьмому тижні вагітності, та працює ПрАТ "Кривий Ріг-цемент", що підтверджується довідкою № 58 КНП КМР "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3" (а.с. 8). Згідно наданої відповідачем довідки № 24 від 24.06.2022 року виданої командиром Військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України, солдат [PERSON] з 30.04.2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (що є структурним підрозділом в/ч [NUMBER] ) (а.с. 10). Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач здоровий та працездатний, пребуває на військовій службі у ЗСУ, а також згідний сплачувати аліменти на утримання дружини під час вагітності. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи викладене, вартість життя, обмеження позивача у можливості самостійно працювати, у зв`язку із перебування у відпустці по вагітності і пологам, та те, що відповідач є працездатним, отримує дохід та може надавати допомогу, та не заперечує проти сплати аліментів на утримання дружини в період вагітності, тому суд вважає за необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дружини щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved