Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до Великоандрусівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, про визнання власності на житловий будинок за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що на території Великоандрусівської сільської ради в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок під № 155 . З 2011 року вказаним житловим будинком по сьогоднішній день вільно, відкрито і безперервно користується [PERSON] . Так у 2011 році йому у користування було передано цей будинок місцевою жінкою, прізвище якої позивач не пам`ятає, після чого він почав проживати у вказаному будинку і проживає до теперішнього часу. З моменту заселення, ніхто не висував позивачу ніяких претензій щодо його володіння будинком. Право власності на вказаний будинок не зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні, тому належним відповідачем по справі - є територіальна громада. Позивач є добросовісним набувачем житлового будинку, його право володіння та користування будинком ніким не оспорюється, факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння підтверджується актом, який додано до цього позову та може бути підтверджено свідками. Оскільки правовстановлюючі документи у позивача були відсутні, за сплином більше ніж 10 років безперервного користування будинком, з метою оформлення права власності на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт. На даний час у позивача виникли складнощі щодо реєстрації місця проживання у ньому, оскільки право власності на нього не зареєстровано.Тому позивач вимушений звернутися до суду захистом з даним позовом Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача надав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Ухвалою судді від 26 серпня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. (а.с.18). У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом досліджено технічний паспорт, виготовлений ФОП [PERSON] за замовленням [PERSON] на будинок по [ADDRESS] .(а.с. 5-9).Відповідно до архівної довідки станом на 01.01.2013 року право власності на вказаний будинок за [PERSON] не зареєстровано ( а.с. 10) Актом складеним власниками житлових будинків у с. Нагірному, 06.05.2022 року зафіксовано, що [PERSON] відкрито володіє та користується з 2011 року по теперішній час житловим будинком [ADDRESS] ( а.с. 11). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] не зареєстровано .(а.с. 12). Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Враховуючи, що позивач [PERSON] добросовісно заволодів чужим майном, більше 10 років, відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, утримує майно та використовує його для власних потреб за функціональним призначенням, суд вважає, що позивач набув право власності за набувальною давністю на будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких підстав, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує його прав, свобод чи інтересів, суд, оцінивши в сукупності надані до справи докази, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить за рахунок позивача, відповідно до заяви представника позивача.

Outcome: approved