Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся\~ до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 12873, вчинений приватним нотаріусом Баршацьким І. В., від 16.12.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Кредит-Капітал» заборгованості 12870 грн.; та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. на підставі виконавчого напису № 12873, вчиненого 16.12.2020 приватним нотаріусом Баршацьким І.В. 13.05.2021 відкрито виконавче провадження ВП 65425916 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК Кредит-капітал» заборгованості в розмірі 12870 грн. Позивач з вказаним виконавчим написом не погоджується та вважає його таким, що вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і не підлягає виконанню. Так, згідно кредитного договору № 780906 від 20.06.2018, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , сума кредиту становила 4000,00 грн., строк кредитування 15 днів, та позичальник [PERSON] повинен був здійснювати платежі з 20.06.2018 по 05.07.2018. Надалі, правонаступником всіх прав та обов`язків згідно Договору відступлення прав вимоги № 17-МЛ від 30.11.2018 стало ТОВ «ФК Кредит-капітал». Жодних додаткових угод/договорів позивач не підписував ані з кредитодавцем ТОВ «Мілоан», а ні з відповідачем ТОВ «ФК Кредит капітал». Позивач жодного разу не отримував від стягувача вимог про сплату боргу; стягувач не проінформував боржника про заміну кредитора у зобов`язанні. Неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором позбавило позивача можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги стягувача. Стягнута за виконавчим написом сума заборгованості не відповідає розміру заборгованості за умовами кредитного договору, що не може свідчити про її безспірність. Стягувачем нараховані відсотки вже після закінчення строку договору; в кредитному договорі відсутнє посилання на можливість стягнення штрафів, пені. Сума штрафів, пені вказана однією сумою, розрахунку пені взагалі не надано. 30.06.2021 ухвалою суду відкрите по справі загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання (а.с.26-29). При відкритті провадження у справі за клопотанням позивача ухвалою суду від 30.06.2021 витребувано з Київського державного нотаріального належним чином завірену копію нотаріальної справи, в якій міститься виконавчий напис № 12873 від 16.12.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, на підставі якого з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором № 780906 від 20.06.2018. 05.10.202 1позивач подав до суду заяву, в якій доповнив заявлені раніше позовні вимоги та просив стягнути на його користь з відповідача безпідставно набуті за виконавчим написом кошти у розмірі 12870,00 грн (а.с.65-67). Заява обґрунтована тим, що станом на 07.07.2021 приватним виконавцем стягнуті всі кошти з боржника і закрито виконавче провадження, а тому безпідставно стягнуті грошові кошти підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України. 16.08.2022 на виконання ухвали суду про витребування доказів від Київського державного нотаріального архіву надійшла завірена копія виконавчого напису № 12873 від 16.12.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. та документів на підставі яких вчинено виконавчий напис. 26.08.2022 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито і справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3\~ст. 131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Належним чином повідомлені треті особи у судове засідання не з`явились, в порушення ч. 3\~ст. 131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомили, письмові пояснення щодо позову не подали. Відповідно до ч. 2\~ст. 43 ЦПК України\~особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3\~ст. 131 ЦПК України\~передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі \~статтею 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. 21.09.2022 ухвалою суду постановлено про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 20.06.2018 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 780906, за умовами якого позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 4000,00 грн строком на 15 днів, з 20.06.2018 по 05.07.2018. Сукупна вартість кредиту складає 1140,00 грн у грошовому вираженні та 694,00 грн відсотків річних у процентному значенні і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1 1.5.2 Договору. Комісія за надання кредиту 540,00 грн , яка нараховується за ставкою 13,50 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 600,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до Графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною кредитного договору № 780906 від 20.06.2018, дата повернення кредиту 05.07.2018, сума кредиту 4000,00 грн, комісія -540,00 грн, проценти 600,00 грн, разом 5140,00 грн. 16.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 12873, про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 780906 від 20.06.2018, укладеним з ТОВ «МІЛОАН», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги № 17-МЛ від 30.11.2018 є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал», у розмірі 11940,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 4000,00 грн; простроченої заборгованості за комісією 540,00 грн; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 5400,00 грн; строкової заборгованості за штрафами і пенями, нарахованими з 06.07.2018 по 30.11.2018 2000,00 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.11.2018 по 23.11.2020. За вчинення цього виконавчого напису стягнуто плати зі стягувача в розмірі 930,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Вказаний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом на підставі заяви стягувача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» від 16.12.2020, до якої додано: кредитний договір №780906 від 20.06.2018, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копія довіреності представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». За заявою стягувача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. відкрите виконавче провадження ВП № 65425916 з примусового виконання виконавчого напису (а.с.14-15). 07.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. винесено постанову ВП № 65425916 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення в повному обсязі, згідно з виконавчим документом (а.с.68-70). Відповідно до\~ст. 4 ЦПК\~кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав\~це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у\~ст. 16 ЦК. Згідно з частинами 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За положенням пункту 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис\~це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Положеннями\~статті 89 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб) строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису\~це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису\~надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15,\~16,\~18 ЦК України, статей 50,\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Проте, з наданих суду документів неможливо встановити, що дійсно на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем та заборгованість була саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Так, умовами кредитного договору № 780906 від 20.06.2018 встановлено строк кредитування на 15 днів з 20.06.2018 по 05.07.2018, та графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору, встановлено строк повернення кредиту 05.07.2018 загальною вартістю 5140,00 грн, з яких: 4000,00 грн сума кредиту, 540,00 грн сума комісії, 600,00 грн проценти. За виконавчим написом стягнута заборгованість за період з 30.11.2018 по 23.11.2020, поза межами строку кредитування, та у більшому розмірі, ніж це передбачено умовами договору. Також, за оспорюваним виконавчим написом стягнута заборгованість за штрафами і пенями, нарахування яких умовами кредитного договору не передбачено, та розрахунок нарахування штрафів та пені відсутній. Крім того, для вчинення виконавчого напису стягувачем не надано приватному нотаріусу копії Договору відступлення права вимоги № 17-МЛ від 30.11.2018, за яким право вимоги перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал». Отже, з наданих суду документів неможливо встановити, що дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем та заборгованість була саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Таким чином, суд зазначає, що у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.201, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.\~254\~КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 16.12.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. \~ \~ \~ \~Резюмуючи викладене, відсутні відомості про те, що договір, який укладений між сторонами, є нотаріально посвідченим, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172, скасовано Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 на момент вчинення виконавчого напису, а тому приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу не мав правових підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказані обставини в їх сукупності не можуть свідчити про безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем щодо сплати заборгованості за кредитним договором, та вказують на недотримання приватним нотаріусом вимог законодавства України під час вчинення оспорюваного виконавчого напису, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення безпідставно набутих коштів на суму 12870,00 грн суд враховує, що згідно ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Позивачем заявлена вимога про повернення безпідставно стягнутих з неї сум заборгованості за виконавчим написом, який визнається судом таким, що не підлягає виконанню. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом частини першої статті 1212\~ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої статті 1212\~ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі статті 1212\~ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212\~ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Як свідчить аналіз матеріалів справи,\~07.07.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. виконавче провадження ВП № 65425916 з примусового виконання виконавчого напису № 12873, виданого 16.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, закінчено у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі. Стягнута з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» загальна заборгованість у розмірі 12870,00 грн. Тому, враховуючи викладене, в силу положень ст. 216 ЦК України, суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення 12870,00 грн з відповідача на користь позивача за судовим рішенням. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн в частині вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та у розмірі 908,00 грн в частині вимоги майнового характеру (а.с.8,71). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816,00 (908+908) грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved