Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Ляховецький Тарас Іванович, звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Такі Да Тревел» про захист прав споживача шляхом стягнення збитку за невиконання договору про надання туристичних послуг. В обґрунтування позову зазначено, що 21.01.2020 між [PERSON] та ТОВ «Такі Да Тревел» укладено договір про надання туристичних послуг № 0070-20, за яким турагент зобов`язався забезпечити туриста комплексом туристичних послуг: Груповий тур до Мальти. Травневі свята на Мальті з відпочинком на морі». 20.03.2020 відповідач повідомив про скасування туру. Позивач звертався до відповідача із претензіями про повернення сплачених коштів, проте відповідач ТОВ «Такі Да Тревел» на зв`язок не виходить, сплачену суму не повертає. Відповідно до укладеного договору, турагент зобов`язаний повернути сплачені кошти після письмового звернення клієнта. За період з 28.04.2020 по 10.06.2022 відповідач прострочив виконання зобов`язання на 772 календарні дні, отже розмір майнової відповідальності становить 8 700,00 грн*3% / 365*772 днів = 552,03 грн), що вона і просить стягнути на свою користь. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені нею на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Ухвалою судді від 21.06.2022 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Від представника позивача - адвоката Ляховецького Т.І., в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі та без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судової кореспонденції, наявні в матеріалах справи, однак до судового засідання представник повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду пояснення, в яких зазначив, що позивач не звертався до Держпродспоживслужби із заявою про порушення, відповідно служба не здійснювала перевірку відповідача щодо можливого порушення прав чи законних інтересів позивача. Представник [PERSON] просив врахувати надані пояснення при розгляді цієї справи. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста (ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм»). У ст. 23 Закону України «Про туризм» визначено, що ваучер - форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до цього Закону. У ст. 25 Закону України «Про туризм» встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Судом встановлено, що 21.01.2020 між [PERSON] та ТОВ «Такі Да Тревел» укладено договір про надання туристичних послуг № 0070-20 (а.с. 7-9). Відповідно до п. 1.1. Договору турагент, за встановлену плату та замовленням туриста зобов`язався забезпечити туриста комплексом туристичних послуг: Груповий тур до Мальти. Травневі свята на Мальті з відпочинком на морі». Тривалість туру з 28.04.2020 по 05.05.2020 (а.с. 7). Пунктом 2.1. Договору сторони визначили, що загальна вартість туристичних послуг становить 8 700,00 грн в еквіваленті 350 євро (а.с. 7). Сума, сплачена при підписанні договору становить 100 %, тобто 8 700,00 грн (п. 2.2.1 Договору), залишок по сплаті - відсутній (п. 2.2.2 Договору) (а.с. 7 - зворотний бік). Сума сплачених коштів в розмірі 8 700,00 грн підтверджується платіжним дорученням № 35 від 21.01.2020 (а.с. 11). 20.03.2020 при уточнені реквізитів для повної оплати представником ТОВ «Такі Да Тревел» було повідомлено засобом телефонного зв`язку про скасування групового туру до Грузії, таким чином позивачем туристичні послуги за договором від 21.01.2020 отримані не були. 20.03.2020 позивачем представнику ТОВ «Такі Да Тревел» засобом зв`язку Viber було направлено заяву про повернення коштів. 09.11.2021 позивачем представнику ТОВ «Такі Да Тревел» засобами поштового зв`язку було направлено заяву про повернення коштів (а.с. 12). 09.12.2021 позивачем представнику ТОВ «Такі Да Тревел» було направлено претензію про повернення коштів в розмірі 4 500,00 грн, сплачену на адресу ТОВ «Такі Да Тревел» (а.с. 14). Станом на теперішній час кошти не повернено. На зв`язок ТОВ «Такі Да Тревел» не виходить, всі намагання зв`язатися з ТОВ «Такі Да Тревел» залишилися безуспішними. 01.09.2021 знайомий позивача [PERSON] звернувся на адресу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів із заявою про проведення перевірки ТОВ «Такі Да Тревел» на дотримання вимог закону про захист прав споживачів. У відповідь на вказану вище заяву, Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві надіслало лист за Вих. № 06-5/18516 від 03.11.2021 про розгляд звернення (а.с. 16). Однак, станом на день розгляду справи в суді звернення позивача не розглянуто. Відповідно до пп. 6.4 п. 6 Договору визначено, що Компанія зобов`язується повернути сплачені кошти Клієнту за умови виконання всіх пунктів Договору після письмового звернення Клієнта за вказаними реквізитами протягом 25-ти банківських днів (а.с. 8 - зворотний бік). До позовної заяви [PERSON] надано докази сплати повної суми турагенту ТОВ «Такі Да Тревел» за надання туристичних послуг в сумі 8 700,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за умовами договору не виконав, відтак, він повинен понести передбачену договором та законом відповідальність у вигляді відшкодування сплачених коштів. Згідно пп. 5.1.1.1 п. 5.1 Договору, Компанія несе матеріальну відповідальність перед клієнтом за невиконання умов даного Договору відповідно до чинного законодавства України. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист права споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до приписів статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач прострочив виконання послуги з 28.04.2020 по 10.06.2022 на 772 дні. За розрахунком позивача сума пені складає 552,03 грн. З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката Ляховецького Т.І., який представляє інтереси позивача у справі та факт надання ним правової допомоги підтверджено наступними документами: копією Договору № 21/22 про надання правової (правничої) допомоги, укладеного 15.02.2022 між позивачем [PERSON] та адвокатом Ляховецьким Т.В. (а.с. 17); копією Акта про виконані роботи та надані послуги від 10.06.2022 за Договором № 21/22 про надання правової (правничої) допомоги від 15.02.2022 на загальну суму 5 000,00 грн (а.с. 18); копіями ордера Серії АР № 1090229 (а.с. 5) та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001926 (а.с. 20). Відтак, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з відповідним позовом на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача в дохід держави підлягає стягнення сума судового збору 992,40 грн. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved