Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд визнати виконавчий напис, вчинений 29.07.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірною Михайлівною, що зареєстрований в реєстрі за № 1833 про стягнення на майно, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , таким що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.06.2007 року позивач уклав з ПАТ КБ «Приватбанк», в даний час АТ КБ «Приватбанк», кредитний договір № DND0G100006214, за умовами якого отримав кредит у розмірі 65 575,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.06.2037 року. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між сторонами договору 11.06.2007 року укладено договір іпотеки, за яким позивач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 39,90 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить позичальнику на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. 30.06.2021 позивачу стало відомо з вимоги приватного виконавця про наявність постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 65372247 від 11.05.2021 щодо виконання виконавчого напису ПН ДМНО Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно вищевказану квартиру. До моменту ознайомлення з нотаріальною справою позивачу вже було відомо про грошові вимоги відповідача на підставі вимоги про погашення заборгованості № 30.1.0.0/1-214 від 07.02.2012 року, де зазначено, що ця заборгованість виникла ще у 2012 році, однак вимоги про усунення порушень за кредитним договором № DND0G100006214 від 11.06.2007 року з датою складання документу від 07.06.2019 про погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 366 162, 84 доларів США, що в еквіваленті складає 9833191,39 грн. , позивач не отримував. Крім того, сума погашення заборгованості зазначена у вимозі банку, різниться з сумою посвідченою виконавчим написом нотаріуса. За положеннями статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Правова природа пені така, що строк позовної давності щодо її стягнення обчислюється по кожному дню, за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, застосування строку позовної давності в один рік згідно із ст.258 ЦК України, який щодо стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою Але якщо звернутися до виконавчого напису, то вбачається, що строк стягнення здійснюється за період з 11.06.2007 року по 03.06.2019 року, тобто понад десять років, що для стягнення пені виходить поза межі встановлені законом, який перевищує три роки передбачені ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат". Таким чином, позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса № 2245 від 29.07.2019 року був вчинений незаконно, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 21.07.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 11.08.2021р. від представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Істамової І.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечувала в задоволені позову, зазначила, що відповідачем направлялася на адресу позивача вимога про усунення порушень за вказаним кредитним договором, яку позивач залишив без уваги, однак, до відзиву копію вказаної вимоги з підтвердження направлення її позивачу, представник відповідача не долучила. 19 серпня 2021 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач налогошує на тому, шо ніяких вимог від банку, окрім вимоги про погашення заборгованості № 30.1.0.0/1-214 від 07.02.2012 року він не отримував. Вважає документ, що наданий в підтвердження безспірності заборгованості позивача, а саме виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, не відповідає вимогам до первинних документів (виписки по рахункам) оформлених у відповідності до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених п.2 Постанови КМУ від 29.06.1999 р. № 1172, а тому не може вважатись обов`язковим документом для вчинення виконавчого напису нотаріусом. Крім того, період стягнення заборгованості зазначений у виконавчому написі, перевищує трирічний строк на стягнення заборгованості з дня виникнення у стягувача права вимоги. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 15.11.2021 р. клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково. На виконання ухвали суду, від третьої особи по справі приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, 29.12.2021 р. надійшли належним чином засвідчені копії виконавчого напису та документів на підставі яких його вчинено 29.07.2019 року за № 2245, на майно [PERSON] . Ухвалою суду від 07.06.2022 р. підготовче судове провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті, встановлений загальний порядок дослідження доказів у справі. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали письмову заяву про проведення розгляду справи за їх відсутності, позовну заяву підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судові засідання не з`явився, свої заперечення виклав у відзиві від 11.08.2021 року, просив відмовити у задоволені позову та розглянути справу за його відсутності. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень на позовну заяву суду не надавав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~15\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 11.06.2007 року за укладеним між сторонами ( [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитним договором № DND0G100006214 [PERSON] отримав від банку кредит у розмірі 65 575 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку з кінцевим терміном повернення 11.06.2037 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] уклали договір іпотеки від 11.06.2007 року, відповідно до якого позивач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 48,10 кв.м., житловою площею 29,20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 308050, 00 грн. 29.09.2019 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надійшла заява від АТ КБ «Приватбанк» про вчинення виконавчого напису на копії договору іпотеки № DND0G100006214 від 11.06.2007 року в рахунок погашення заборгованості позичальника [PERSON] 29.07.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2245, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки № DND0G100006214, посвідченого 11.06.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М. за реєстровим № 1304, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк», у розмірі заборгованість за кредитом 50 319, 51 доларів США; заборгованість за відсотками 69 177, 86 доларів США; комісія 12 032, 77 доларів США; пеня 217 196, 37 доларів США, що всього становить 348 726 доларів США 51 цент, що за курсом НБУ на 03.06.2019 року становить 9 364 944 грн. 06 коп. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3500 гривень. Строк, за який проводиться стягнення - одинадцять років одинадцять місяців двадцять три дні, а саме з 11.06.2007 року по 03.06.2019 року. 11.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить [PERSON] . Відповідно до ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1\~ЗУ «Про\~нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерством\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року N\~296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 (Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі ст.\~87\~ЗУ «Про\~нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~88\~ЗУ «Про\~нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п. 1-1 Переліку для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 в справі №6-887цс17 зроблено висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. При цьому, ст.50\~ЗУ «Про\~нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Як вбачається зі спірного виконавчого напису, строк, за який проводиться стягнення становить одинадцять років одинадцять місяців двадцять три дні, а саме з 11.06.2007 року по 03.06.2019 року, тобто у строк, що перевищує 3 роки, відповідно, поза межами строку, визначеному статтею 88 ЗУ «Про нотаріат», відтак вказана заборгованість не є безспірною. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.06.2021 (справа №766/11996/18). Таким чином, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідачем же доказів на підтвердження зворотного, суду не надано. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Разом з тим, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи наведені вище вимоги до виконавчого напису, у тому числі і перелік дій, що передують його видачі, суд враховує відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення всіх необхідних дій нотаріусом та заявником (відповідачем), що стали наслідком видачі виконавчого напису, які б свідчили про безспірність заборгованості. В той же час, суд враховує, що оскільки оспорюваний виконавчий напис видавався нотаріусом на підставі документів, наданих відповідачем, останній мав реальну можливість надати їх до суду з метою доведення безпідставності позовних вимог позивача. З огляду на зазначені обставини, зважаючи на наявність обставин, які свідчать про очевидний спір щодо суми стягнутої заборгованості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст.141\~ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового бору у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved