Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

позивач [PERSON] 08.07.2022 звернувся в суд із позовом до відповідача Акціонерного товариства «Оксі Банк», у якому просить розірвати угоду про надання кредиту №SB83237 від 01.07.2020, яка укладена між ними. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.07.2020 між ним та відповідачем АТ «Оксі Банк» було укладено угоду про надання кредиту №SB83237. 08.12.2021 він звернувся із заявою в банк, у якій просив розірвати угоду про надання кредиту та закрити розрахунковий рахунок [NUMBER] , відкритий у АТ «Оксі Банк». 02.06.2022 він повторно звернувся до відповідача із аналогічною заявою. Його заяви банком були проігноровані. Із покликанням на ст.1075 ЦК України, якою передбачено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час, вважає, що вказаний рахунок відповідач АТ «Оксі Банк» безпідставно не закриває на підставі його заяв. Ухвалою від 11.07.2022 позовну заяву було залишено без руху. Після усунення позивачем [PERSON] недоліків позовної заяви, ухвалою від 26.07.2022 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 26.07.2022 витребувано у відповідача АТ «Оксі Банк» належним чином засвідчену копію угоди про надання кредиту №SB83237 від 01.07.2020. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 30.08.2022 звернувся в суд із заявою, у якій просив розглядати справу у його відсутності, а позов задовольнити. Окрім цього, заявив клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Долучив документи про понесення ним витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав. Голова правління АТ «Оксі Банк» О.Столяров 24.08.2022 подав до суду клопотання про заміну неналежного відповідача у справі. Ухвалою суду від 07.09.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про заміну неналежного відповідача у справі із АТ «Оксі Банк» на ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». У зв`язку з тим, що представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов не подав, а також не подав заяву про розгляд справи у відсутності представника, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між АТ «Оксі Банк» та [PERSON] 01.07.2020 укладено Угоду про надання кредиту №SB83237. Згідно із п.1.1 вказаної Угоди сторони підтверджують, що правовою основою для укладення цієї Угоди є Договір про відкриття рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових, та інших послуг в межах проекту «Sportbank», укладений між Сторонами, невід`ємною частиною якого є ця Угода. Пунктом 2.1 Угоди передбачено, що банк надає клієнту кредит на умовах, передбачених кредитним договором, а клієнт зобов`язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені кредитним договором. Відповідно до п.2.2. ліміт кредиту (загальний розмір кредиту) 30 000 грн., тип кредиту - кредитування рахунку. Обґрунтовуючи позовні вимоги про розірвання вказаної Угоди про надання кредиту (договору), позивач [PERSON] покликається на ч.1 ст.1075 ЦК України, якою передбачено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною 1 статті 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Статтею 1069 ЦК України (кредитування рахунку) передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Згідно із ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Банк не має права за заявою клієнта розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, заморожені відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". Клієнт не має права без згоди обтяжувача за домовленістю з банком чи односторонньо, у тому числі шляхом односторонньої відмови від виконання зобов`язання, розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо майнові права на грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, є предметом обтяження, якщо інше не передбачено умовами обтяження. Правочини, вчинені з порушенням цієї вимоги, є нікчемними. Суд звертає увагу на те, що договору банківського рахунку, згідно зазначених вище норм, між [PERSON] та АТ «Оксі Банк» сторонами укладено не було, тому приписи ч.1 ст. ст.1075 ЦК України, якою передбачено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час, в даному випадку застосовані бути не можуть. Відповідно до змісту Угоди про надання кредиту №SB83237 від 01.07.2020, між сторонами по справі був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором, містить як умови договору банківського рахунку так і умови кредитного договору, які є взаємопов`язаними. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. З досліджених судом доказів вбачається, що [PERSON] не виконав належним чином зобов`язань з повернення кредитних коштів за Угодою про надання кредиту №SB83237 від 01.07.2020, внаслідок чого у нього наявна заборгованість перед кредитором за тілом кредиту в сумі 29 986,75 грн. Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що зобов`язання [PERSON] за кредитним договором припинилось виконанням, проведеним належним чином згідно із ст. 599 ЦК України. Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності, обов`язок з доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 78 ЦПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Всупереч наведеному, позивачем [PERSON] не доведено і судом не встановлено існування фактів, обставин та підстав, з якими закон пов`язує можливість розірвання договору (угоди про надання кредиту). Окрім цього, слід звернути увагу на таке. Законодавством передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Зі змісту п.1 ч. 1 ст. 512 та ст. 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому, боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Позовні вимоги [PERSON] пред`явлені до відповідача АТ «Оксі Банк». Разом з тим, на підставі договору про відступлення права вимоги №КІ-2806/2022 від 28.06.2022, АТ «Оксі Банк» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, одним з яких є позивач [PERSON] за кредитним договором №SB83237 від 01.07.2020. При цьому, як вбачається зі змісту договору про відступлення права вимоги, в даному випадку мало місце повне відступлення всіх прав та обов`язків кредитора за вказаним договором. Зазначений вище договір про відступлення права вимоги №КІ-2806/2022 від 28.06.2022 не був визнаний недійсним чи розірваним, відтак належним відповідачем за вимогами [PERSON] повинне бути ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Визначення кола відповідачів, предмету та підстав спору є виключним правом позивача, однак останнім не ставилось питання про заміну неналежного відповідача до початку розгляду справи по суті. Таким чином, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про відшкодування судових витрат, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, слід вказати таке. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 статті 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи наведені норми, у зв`язку з тим, що підстави для задоволення позову відсутні, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід відмовити позивачу і щодо стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Outcome: dismissed