Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою, у якій просить встановити факт смерті на тимчасово окупованій території України її батька - [PERSON] , [INFO] , визначивши датою смерті - [INFO] та місцем смерті - м. Маріуполь Донецької області, Україна. В обґрунтування заяви зазначила, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер у м. Маріуполі Донецької області за таких обставин: 29.03.2022 року на зв`язок із нею вийшла її мати, [PERSON] , яка їй повідомила про смерть батька. З її слів, це сталося [INFO] ймовірно внаслідок гострого інфаркту або тромбу, що відірвався. Батькові раптово стало дуже погано з серцем. У зв`язку з відсутністю мобільного зв`язку в місті викликати невідкладну медичну допомогу виявилося неможливим. Мама побігла хоч по якусь допомогу, а коли повернулась, то було вже пізно. Смерть була констатована [INFO], про що свідчить протокол загальних зборів співвласників багатоповерхового будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] . Через активні бойові дії в районі Драматичного театру здійснити тимчасове поховання тіла було неможливим. Також мама повідомила, що 24 березня 2022 року стався обстріл будинку, внаслідок чого сталася пожежа, яка призвела до знищення тіла мого батька. 11.08.2022 року вона звернулась до Шевченківського відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з заявою щодо проведення державної реєстрації смерті свого батька, [PERSON] , та відповідного отримання свідоцтва про смерть для подальшого вирішення питання оформлення спадщини. Однак, отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де на момент смерті було неможливим отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Таким чином, вона не може здійснити державну реєстрацію смерті батька та отримати свідоцтво про смерть, яке є підставою для настання правових наслідків. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, на її задоволенні наполягала. Представник заінтересованої особи Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про відправу документів на електрону адресу, про причини неявки суду не повідомили. З показань допитаного в судовому засіданні під час відеоконференції свідка [PERSON] судом встановлено, що він є співробітником поліції - старшим лейтенантом ГУНП в Донецькій області, в середині березня 2022 року він перебував в м. Маріуполі, Донецької області, яке в той час постійно обстрілювалося російськими військами. Його як співробітника поліції покликала голова ОСББ в квартиру на третьому поверсі будинку біля Драмтеатру . Ані лікарів, ані працюючих лікарень в місті знайти вже було неможливо. Там він засвідчив смерть чоловіка від природніх причин, тілесних ушкоджень на тілі не було, підписавши протокол, який склали мешканці будинку. Скоріше за все, причина смерті - інфаркт або тромб. Він порадив перенести померлого в інше холодне приміщення. Оскільки це єдиний померлий чоловік в цьому будинку, інші були жінками, то він запам`ятав обставини смерті. Йому відомо, що потім в цей будинок влучив ворожий снаряд, будинок згорів. З наданого в судовому засіданні заявницею [PERSON] відеодиска з записом показань її матері - свідка [PERSON] судом встановлено, що [INFO] в м. Маріуполі, Донецької області помер її чоловік - [PERSON] за таких обставин: вранці йому стало зле з серцем, вона побігла на вулицю шукати когось на допомогу. Були сильні обстріли російськими військами міста. Лікарів та лікарень працюючих вже неможливо було знайти. Коли повернулася до квартири, чоловік вже помер. Смерть засвідчили протоколом загальних зборів співвласників багатоповерхового будинку [ADDRESS] , який підписав також співробітник поліції [PERSON] . Через активні бойові дії поховати чоловіка не вдалося, 24.03.2022 року в будинок влучив снаряд, сталася пожежа, внаслідок якої тіло чоловіка згоріло. Зараз вона знаходиться в Австралії, зв`язатися відеозв`язком з судом не вдається, тому записала на відео свої показання. Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши заявницю по справі та свідків [PERSON] та [PERSON] , з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. У відповідності до положень ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Положеннями ст. 2 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, померлий [PERSON] , [INFO] , є батьком заявниці [PERSON] , [INFO] . Згідно копії протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] від [INFO] був затверджений порядок денний зборів щодо поховання померлого [PERSON] [INFO] , який знаходився на момент смерті за адресою: [ADDRESS] . Протоколом зазначено, що померлий був знайдений [INFO] о 06 год. 30 хв. дружиною [PERSON] . У зв`язку з неможливістю виклика бригади ШМД смерть була констатована медпрацівником [PERSON] , ст.лейтенантом поліції [PERSON], та на момент огляду ознак насильницької смерті не було виявлено. Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Враховуючи наведене, а також значення, яке має встановлення факту смерті для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд бере до уваги та надає оцінку документам про смерть особи, як доказами у справі документам, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. За таких обставин, оскільки заявник фактично просить встановити факт смерті особи у певний час та в певному місці, що тягне за собою можливі юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. Таким чином,

Outcome: approved