Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

У січні 2022 року представник [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» (далі ТОВ «ФК «Авансар»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що у листопаді 2021 року позивач дізналась, що з її розрахункового рахунку було вирахувані грошові кошти. Звернувшись за правовою допомогою, у зв`язку із направлення адвокатського запиту позивач дізналась про відкрите 21.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал Олександром Олександровичем виконавче провадження № 67207167 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 02.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 80992 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Авансар» суми заборгованості у розмірі 21\~857,77 грн. 21.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал Олександром Олександровичем було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди. 16.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал Олександром Олександровичем було винесено дві постави про стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач зазначила, що вищезазначений виконавчий напис, вчинений 02.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 80992, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні нотаріусом не було дотримано вимог законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів та свідчать про безспірність заборгованості. Крім того, у рамках виконання виконавчого напису з позивача було вирахувано 1\~932,14 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1282 від 30.11.2021. Враховуючі правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 28.01.2020 у справі № 910/16664/18, від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, представник позивача просив суд стягнути з ТОВ «ФК «Авансар» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 1\~932,14 грн. 14.02.2022 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі. 27.04.2022 представник позивача подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог за вх. № 9815, зазначивши, що з моменту подачі позову до суду на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедал Олександра Олександровича було перераховано наступні грошові кошти: 1\~779,05 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1336 від 04.01.2022; 2\~197,65 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1399 від 31.01.2022; 1\~902,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1483 від 03.03.2022; в загальному сума, яка була стягнута з примусового виконання виконавчого листа складає 7\~811,68 грн., які останній просив суд стягнути з відповідача. 06.07.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було задоволено заяву про забезпечення позову, а саме: зупинено стягнення в межах виконавчого провадження № 67207167, яке відкрите приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем на підставі виконавчого напису, вчиненого 02.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 80992 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Авансар» суми заборгованості у розмірі 21\~857,77 грн. 06.07.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без позивача та її представника, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача, треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у передбачений законодавством спосіб, причини неявки суду не відомі. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, а треті особи - на подання пояснень по суті спору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, 02 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 80992, згідно якого останнім запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФК «Авансар», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАГОР» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 18/05/2018-3 від 18.05.2018, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПЛЕЯДА» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги (Договору Факторингу) № 3 від 22.05.2016, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» на підставі Договору відступлення права вимоги № 1104 від 11.04.2016 відступлено право вимоги за Кредитним договором № 2449120 від 29.02.2016, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та [PERSON] на загальну суму 21\~857,77 грн. (загальна заборгованість, що складається з заборгованості за тілом кредиту 14\~382,47 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 6\~625,3 грн.) 21.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал Олександром Олександровичем було відкрито виконавче провадження № 67207167 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису. 21.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал Олександром Олександровичем було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди. 16.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал Олександром Олександровичем було винесено дві постави про стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно ч.1\~ст.39 Закону України «Про нотаріат»\~порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України\~\~від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримав необхідні первинні бухгалтерські документи щодо видачі грошей та/або здійснення їх часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «ФК «Авансар»зазначений у виконавчому написі є безспірним.\~Крім того, відсутні документи, які дозволяють перевірити чи нараховувалась і яким чином заборгованість за несплаченими відсотками. Також, в виконавчому написі зазначено, що ТОВ «ФК «Авансар» набуло свою право вимоги внаслідок неодноразового відступлення прав вимоги між юридичними особами, проте відсутні докази того, що таке правонаступництво між юридичними компаніями відбулось саме щодо боргових правовідносин з позивачем. Відповідно до вимог\~ст. 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення\~Закону України «Про нотаріат», \~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для визнання виконавчого напису, вчиненого 02.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 80992 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Авансар» суми заборгованості у розмірі 21\~857,77 грн., таким, що не підлягає виконанню, з метою ефективного захисту порушеного права позивача. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження та на підставі вищезазначеного виконавчого напису з позивача було стягнено наступні грошові кошти: 1\~932,14 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1282 від 30.11.2021; 1\~779,05 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1336 від 04.01.2022; 2\~197,65 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1399 від 31.01.2022; 1\~902,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1483 від 03.03.2022; в загальному сума, яка була стягнута з примусового виконання виконавчого листа складає 7\~811,68 грн. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису були відсутні, а тому необхідно стягнути з ТОВ «ФК «Авансар» на користь [PERSON] кошти, як безпідставно набуті. Такі висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 1\~984,80 грн. за подання позовної заяви в дохід Державного бюджету України (несплачені позивачем при зверненні з позовом до суду). На підставі вищевикладеного, ст. ст. 15, 1212 Цивільного кодексу України, ст. ст. 34, 87, 89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 ,

Outcome: approved