Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. 27.06.2022 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить розірвати Договір оренди землі від 12.07.2016, укладений між [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7125783600:02:001:0217 площею 1,7708 га, відомості про інше речове право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 15360529 та стягнути з [PERSON] заборгованість зі сплати орендної плати, разом з пенею та трьома процентами річних від простроченої в сумі 16841,63 грн. на користь [PERSON] . Свою позовну\~заяву позивач\~мотивує тим,\~що \~ [PERSON] \~є власником\~земельної ділянки\~з кадастровим\~номером 7125783600:02:001:0217,\~площею 1,7708\~га,\~що знаходиться\~в адмінмежах\~Лебединської сільської\~ради.\~Вказану земельну\~ділянку передано\~в оренду\~ [PERSON] \~на підставі\~договору оренди\~землі від\~12.07.2016.\~Термін виконання\~грошового зобов`язання\~визначено п.\~11\~Договору оренди,\~а саме\~не пізніше\~31\~грудня кожного\~поточного року\~оренди. В порушення\~умов Договору,\~орендар [PERSON] \~систематично не\~виплачував орендну\~плату впродовж\~2016-2022\~років,\~чим порушив\~права орендодавця\~на отримання\~передбаченої законодавством\~плати. Орендар ігнорував багаторазові звернення орендодавця упродовж 2016-2021 років. Однак, у серпні 2021 року на адресу [PERSON] надійшов лист від орендаря з вимогою надати реквізити банківського рахунку для виплати орендної плати. Орендодавець 08.09.2021 направила на адресу орендаря копію картки реквізитів для проведення операції поповнення карткового рахунку. Однак коштів не отримала. Тому позивач звернувся з цим позовом до суду. Відповідач надав суду відзив, в якому вказав, що рішенням Шполянського районного суду від 18.02.2019 по справі №710/847/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору оренди та зобов`язання передати земельну ділянку, яке набрало законної сили, в позові [PERSON] відмовлено повністю. При цьому судом встановлено наступні обставини: "Позивач мотивуючи свій позов стверджує, що відповідач порушив свої зобов`язання, щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2016 та 2017 роках. Проте таке твердження не зовсім відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи міститься квитанція № 9/60 про приймання грошового переказу на суму три тисячі гривень, які призначалися [PERSON] як орендна плата за земельний пай за 2017 рік (а.с. 47). В той же час ПАТ "Укрпошта" у своєму листі від 06.09.2018 року № 23-13-11-28294 повідомила орендаря [PERSON] про те, що поштовий переказ № 9/60 від 29.12.2017 на суму 3000,00грн., адресований [PERSON] , повернутий відправнику по причині відмови адресата від одержання (а.с.48). Таким чином, не сплата орендної плати за 2017 рік мала місце з незалежних від орендаря причин, більше того, така несплата сталася у зв`язку з тим, що орендодавець сама відмовилася отримувати орендну плату. Суд звертає також увагу, на те, що факт не сплати мав місце в 2016 році, про що зазначає позивач, проте для розірвання договору з підстав не сплати орендної плати, така несплата повинна мати системний характер. Системність характеру не прослідковується. Позивач не надав суду доказів того, що відповідачем були істотно порушені умови договору оренди землі від 12.07.2016." 16.08.2021 відповідач черговий раз звернувся до [PERSON] , однак вже з листом - вимогою щодо надання реквізитів розрахункового рахунку, відкритого в банківській установі на ім`я для зарахування ним орендної плати та/або просив прибути за адресою мого місця проживання, вказаної в листі для отримання орендної плати готівкою. Вказану копію листа, завірену представником позивача, долучено до матеріалів позову, а тому ця обставина не потребує доказування. 10.09.2021 на адресу відповідача надійшла від [PERSON] картка реквізитів для проведення поповнення карткового рахунку. 24.12.2021 через свого представника [PERSON] на картковий рахунок [PERSON] була здійснена оплата по договору оренди землі в загальній сумі 5\~250 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) грн, з яких 3\~500 (три тисячі п`ятсот) грн плата за 2020 рік і 1\~750 грн (одна тисяча сімсот п`ятдесят гривень) за 2021 рік. 15.07.2022 в такому ж порядку було перераховано на користь [PERSON] 1\~750,00 грн (одна тисяча сімсот п`ятдесят) залишку по платі за оренду землі за 2021 рік. В зв`язку з цим відповідач вважає безпідставними і такими, що не відповідають дійсності твердження представника позивача викладені в позовній заяві, щодо ігнорування ним "багаторазових звернень орендодавця упродовж 2016-2017 років". Щодо позовної вимоги стосовно стягнення невиплаченої орендної і доданого розрахунку відповідач вказав, що представником позивача в наданому розрахунку проігноровані вимоги податкового законодавства, щодо утримання і обов`язкового перерахування 646, 00 грн прибуткового податку і 54,00 грн військового збору. Тому викладені в розрахунку дані не відповідають дійсності. \~ \~ \~ \~Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій вказав, що відповідач надав документи про виплату орендної плати за 2020-2021 роки. Проте, аналізуючи документи долучені до відзиву, можна встановити, що виплата за 2020 рік проведена лише у 2021 році, а друга половина суми за 2021 рік виплачена у 2022 і лише після відкриття провадження у справі. Хоча, згідно умов договору, орендна плата підлягає виплаті до 31 грудня. Отже, зазначене уже доводить, що відповідач два роки підряд, тобто систематично, не виплачував, зокрема 2020-2021, орендну плату, а в подальшому виплатив заборгованість із орендної плати. Крім того, у відзиві відповідач сам підтвердив, що не виплатив орендну плату за 2016 рік. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 12.07.2022 відкрито провадження по справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 22.08.2022 було закрите підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання з`явився, просив позов задовольнити та надав пояснення аналогічні до змісту позову та відповіді на відзив. Відповідач та його представник в судове засідання з`явилися, проти задоволення позову заперечували з підстав викладених у відзиві. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до договору оренди землі від 12.07.2016, укладеному між [PERSON] (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар), орендодавець надав для ведення товарного сільськогосподарського товариства, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області. В оренду передавалась ділянка загальною площею 1.7 га, кадастровий номер 7125783600:02:001:0217. Договір укладено на 10 (десять) років з урахуванням ротації культур згідно з проєктом землеустрою та з урахуванням вегетації сільськогосподарських культур, що вирощуватимуться на даній земельній ділянці. Орендна плата згідно п.9 договору вноситься орендарем у грошовій формі, в розмірі 4,5 (чотири цілих п`ять десятих) відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки вказаної в п.5 даного договору. Обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахування індексації. Орендна плата сплачується не пізніше 31 грудня кожного орендного року.(п.10 і 11 договору). Відповідно до п.38 договору оренди дія договору припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Згідно з актом про передачу та прийняття в оренду земельної ділянки в натурі на місцевості від 12.07.2016, [PERSON] , як орендодавець передала а [PERSON] , як орендар прийняв в оренду земельну ділянку 1,7708 га, яка розташована на території Лебединської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області (право власності [PERSON] належить на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку: серія ЧР № 022227), кадастровий номер 7125783600:02:001:0217. Земельна ділянка передається в оренду строком на 10 (десять) років та повинна використовуватись за цільовим призначення м. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, № довідки 303405284, 12.07.2016 відносно земельної ділянки з кадастровим номером 7125783600:02:001:0217 було зареєстровано право оренди на підставі договору оренди землі від 12.07.2016. Згідно з листом-вимогою від 26.08.2021, адресованому [PERSON] , [PERSON] просив останню надати реквізити розрахункового рахунку, відкритого в банківській установі на її ім`я для зарахування ним орендної плати згідно з договором оренди землі від 12.07.2016. Відповідно до листа [PERSON] вона направила [PERSON] реквізити карток для поповнення карткового рахунку та перерахування орендної плати. Вказаний лист [PERSON] отримав 10.09.2021, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. На підтвердження виплати орендної плати за договором оренди землі від 12.07.2016, укладеному між [PERSON] (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар), відповідач [PERSON] надав квитанції № 61 від 24.12.2021, № 29 від 15.07.2022 та № 17 від 05.09.2022, згідно яких платник [PERSON] перерахував [PERSON] відповідно: 5250,00 грн за пай, з яких 2020р. 3500,00 грн., 2021 р. 1750,00 грн.;1750,00 грн як орендну плату за 2021 рік та 2890,00 грн як орендну плату за 2019 рік. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Статтею 77\~ЦПК України\~визначено,\~що належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Предметом доказування в даній справі є належне виконання орендарем умов договору оренди землі від 12.07.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , за період з 2018 по 2021 роки, зокрема в частині своєчасної сплати орендної плати щороку не пізніше 31 грудня у розмірі 4,5 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки вказаної в п.5 даного договору - 79771,00 грн. без індексації, тобто в сумі 3589,70 грн. до 31.12.2018, 31.12.2019, 31.12.2020, 31.12.2021 однак відповідачем надані квитанції про сплату орендної плати позивачу [PERSON] , а не [PERSON] , дата сплати 24.12.2021 сума 5250,00 грн з призначенням платежу: за пай, з яких 2020р. 3500,00 грн., 2021 р. 1750,00 грн.; дата сплати 15.07.2022 (після пред`явлення позову) сума 1750,00 грн призначенням платежу: орендна плата за 2021 рік та дата сплати 05.09.2022 (після пред`явлення позову) сума 2890,00 грн призначенням платежу: орендна плата за 2019 рік. Доказів уповноваження [PERSON] на оплату орендної плати від імені [PERSON] за договором оренди землі від 12.07.2016, відповідачем не надано, також і розмір та строки сплати орендної плати не відповідають умовам договору оренди землі від 12.07.2016. Тому, суд вважає, що перераховані квитанції від платника [PERSON] не є доказами виконання зобов`язань [PERSON] за договором оренди землі від 12.07.2016, укладеному між [PERSON] та [PERSON] . Отже, відповідач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів сплати орендної плати орендарем в строки та в розмірах, визначених договором оренди землі від 12.07.2016. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Це підтверджує ст. 627 ЦК України, згідно з якою відповідно до ст.6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, вчиняються у письмовій формі. Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Вимогами ч. 2 ст.792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ст.6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно зі ст.ст. 13, 14 даного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 15 даного Закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Статтею 17 даного Закону України передбачено, що об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно з п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Згідно з п.1 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Судом встановлено, що договором оренди землі від 12.07.2016, укладеним між [PERSON] (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар), орендодавець надав для ведення товарного сільськогосподарського товариства, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Лебединської сільської ради Шполянського району (на даний час Звенигородського району) Черкаської області. В оренду передавалась ділянка загальною площею 1.7 га, кадастровий номер 7125783600:02:001:0217. Договір укладено на 10 (десять) років з урахуванням ротації культур згідно з проєктом землеустрою та з урахуванням вегетації сільськогосподарських культур, що вирощуватимуться на даній земельній ділянці. Строк сплати орендної плати щороку до 31 грудня. Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.п в) ч.1 ст.96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Згідно з пунктом (д) ч.1 ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: систематична несплата земельного податку або орендної плати. Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата заземлю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати заземлю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі. Відповідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до умов згаданого договору оренди від 12.07.2016, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, є істотною умовою договору оренди землі. За змістом ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий висновок зроблено Верховним Судом у справі № 183/262/17 від 06.03.2019. Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду у справі № 475/793/17 від 25.05.2020 та № 291/1054/20 від 23.02.2022. Для розірвання договору оренди земельної ділянки необхідна наявність саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 371/628/18 від 19.03.2020. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі № 132/1947/18 від 20.05.2020. У постанові від 23.03.2021 у справі № 922/2754/19 Верховний Суд також зазначив, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому (після звернення з позовом про розірвання договору). Отже, виходячи з аналізу наведених норм, саме систематична несплата орендної плати в повному розмірі законодавством визначена як одна з підстав для дострокового розірвання договору оренди землі. Так, судом встановлено, що відповідач на виконання договору оренди землі від 12.07.2016 не виплатив орендну плату за 2016 рік. За 2017 рік позивач не отримав орендну плату з незалежних від орендаря причин, більше того, така несплата сталася у зв`язку з тим, що орендодавець сама відмовилася отримувати орендну плату. Вказане встановлено рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 18.02.2019, яка набрало законної сили 30.03.2019. В 2018-2021 роках позивач не отримував орендну плату, разом з тим відповідачем не вказано про поважність несплати орендної плати на виконання умов договору оренди землі від 12.07.2016. А тому, враховуючи вищевикладене, зокрема факт систематичної несплати (більше 2 випадків) [PERSON] орендної плати за використання земельних ділянок державної власності, що є істотним порушенням умов договору оренди землі від 12.07.2016, укладеного між [PERSON] (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар), вищевказаний договір оренди землі підлягає розірванню. Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Згідно з ч.1 ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Так, позивачем надано розрахунок, відповідно до якого згідно з договором оренди землі від 12.07.2016 орендна плата за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 7125783600:02:001:0217 площею 1,7708 га становить 3589,6 грн. Відповідно заборгованість станом на червень 2019 року становила 3589,6 грн. Станом на 01.01.2020 уже 7179,2 грн. Станом на 01.01.2021 = 10768 грн, і станом на 01.01.2022 загальна заборгованість склала 14358 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведене, заборгованість зі сплати орендної плати [PERSON] за земельну ділянку з кадастровим номером 7125783600:02:001:0217 разом з пенею та трьома процентами річних від простроченої суми становить 16841,63 грн. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Оскільки позов задовольняється у повному обсязі суд стягує з відповідача на користь позивача, понесений ним судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved