Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05.10.2013 року. Від вказаного шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, а тому вони майже два роки проживають окремо, погляди сторін на життя та побудову сімейних відносин істотно відрізняються, тип характерів деструктивно впливає на побудову сімейних відносин, що провокує між сторонами психологічну несумісність у відносинах, а тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишивши їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Винару Л.В. 27.06.2022 року на запит суду надійшла інформація із Березанської міської ради Броварського району Київської області про зареєстроване місце проживання відповідача по справі [PERSON] . Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 04.07.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 2\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає\~справу в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~сторін за\~наявними у\~справі матеріалами,\~за\~відсутності клопотання\~будь-якої\~зі сторін\~про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла письмова заява, згідно якої вона просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Не заперечує стосовно винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судові засідання 01.08.2022 року та 02.09.2022 року не з`явився,про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законодавством порядку, що стверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від [PERSON] не надходило. Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Згідно ст. ст.\~223,\~280 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність сторін з дотриманням вимог, встановлених законом, враховуючи згоду позивачки на розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 05.10.2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Жубровицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 08, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 9). Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в медичному закладі, що стверджується довідкою КНП «Олевська ЦЛ» ОМР № 202 від 01.12.2021 року (а.с. 10). Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви, спільне життя у сторін не склалося, а тому вони майже два роки проживають окремо. На порушення вимог ст. 55 СК України чоловік не піклувався про побудову сімейних відносин між сторонами на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Позивачка зрозуміла, що погляди сторін на життя та побудову сімейних відносин істотно відрізняються, тип характерів деструктивно впливає на побудову сімейних відносин, а тому така тенденція провокує між ними психологічну несумісність у відносинах. Таким чином, стосунки, які склалися між позивачкою та відповідачем не відповідають моральним засадам сім`ї та не характерні для подружніх відносин. Примирення між сторонами не можливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам неповнолітньої дитини. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ ст.110\~СК України\~ позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивачка не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається та збереження шлюбу суперечить інтересам однієї із сторін. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Також, враховуючи положення ч. 1 ст. 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed