Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

27 вересня 2022 року, заявник звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просить суд: встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Мелітополь Запорізької області, на час смерті зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , який загинув [INFO] на території, на якій введено воєнний стан, поблизу населеного пункту Єгорівка Волноваського району Донецької області, внаслідок отримання смертельного поранення під час бойових дій. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] , є бабусею [PERSON] [INFO] , уродженця міста Мелітополь Запорізької області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] доньці [PERSON] телефоном повідомили, що [INFO] її син [PERSON] помер під час виконання бойового завдання у Донецькій області. Після цього у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки заявником було отримано сповіщення від 11 серпня 2022 року про те, що [PERSON] , [INFO] , бойовий медик 1 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини [NUMBER] , призваний на військову службу під час мобілізації 11.05.2022 року [INFO] , загинув [INFO] , вірний військовій присязі, виявивши стійкість та мужність у бою за нашу Батьківщину біля населеного пункту Єгорівка Волноваського району Донецької області. У [INFO] було видано акт № 487 про настання смерті від 11 серпня 2022 року, складений командиром військової частини [NUMBER] , у якому вказувалося, що [INFO] о 15 год. 00 хв. [PERSON] загинув за наступних обставин. 10.08.2022 року поблизу населеного пункту Єгорівка Донецької області під час штурму населеного пункту, рухаючись у бойовому порядку, підрозділ потрапив під обстріл ворожої артилерії та танків противника, в результаті чого отримав поранення не сумісне з життям бойовий медик 1 штурмового взводу 3 штурмової роти старшина [PERSON] . У зв`язку з інтенсивністю бойових дій евакуація тіла [PERSON] була неможлива. Також [PERSON] було надано витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] від 22.08.2022 р. № 459 «Про результати службового розслідування за фактом загибелі старшини [PERSON] », в якому вказувалося, що за результатами службового розслідування було встановлено, що смерть бойового медика 1 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини [NUMBER] , старшини [PERSON] сталася під час проходження служби за контрактом в Збройних Силах України, пов`язана з виконанням військового обов`язку військової служби в Збройних Силах України, а також що смертельне поранення було отримано під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської федерації на території Донецької області. У [INFO] заявнику повідомили, що на території населеного пункту Єгорівка Волноваського району Донецької області, де загинув [PERSON] , у середині серпня тривали бойові дії, пов`язані із вторгненням на територію України російської федерації, а станом на теперішній час цей населений пункт є тимчасово окупованим, тому відсутня можливість евакуювати тіло [PERSON] до м. Запоріжжя та отримати лікарське свідоцтво про смерть встановленого зразка у медичному закладі. Тож, станом на сьогодні у [PERSON] відсутні документи, які дозволяють зареєструвати смерть її онука [PERSON] згідно вимог національного законодавства та отримати свідоцтво про смерть, встановленого Україною зразка, оскільки факт смерті [PERSON] відбувся на території, на якій введено воєнний стан, яка наразі є тимчасово окупованою та на якій неможливо отримати лікарське свідоцтво про смерть, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявник у судове засідання не з`явилась, але в позовній заяві міститься вимога про розгляд справи за її відсутності, доводи, наведені в обґрунтування заяви підтримує, просила суд задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяву заявника, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ст. 293 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є бабусею [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується\~низкою документів,\~а саме:\~свідоцтвом про\~народження [PERSON] ,\~серія [NUMBER] ,\~виданого повторно\~Олександрівським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Запоріжжі\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро)\~23\~серпня 2022\~року,\~актовий запис\~№ 912,\~свідоцтвом про\~народження [PERSON] \~(доньки\~заявника та\~матері [PERSON] ),\~витягом з\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~про державну\~реєстрацію шлюбу,\~щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19.08.2022 року № 00036568686 (що підтверджує зміну прізвища доньки [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] ») та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.06.2001 року (що підтверджує зміну прізвища заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] »). Відповідно до сповіщення сім`ї загиблого № [NUMBER] № від 11 серпня 2022 року, виданого начальником [INFO] полковником [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , бойовий медик 1 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини [NUMBER] , призваний на військову службу під час мобілізації 11.05.2022 року [INFO] , загинув [INFO] , вірний військовій присязі, виявивши стійкість та мужність у бою за нашу Батьківщину біля населеного пункту Єгорівка Волноваського району Донецької області. Смерть, так, пов`язана з виконанням обов`язку військової служби. Згідно акту № 487 про настання смерті від 11 серпня 2022 року складеного командиром військової частини [NUMBER] підполковником [PERSON] , встановлено, що [INFO] о 15 год. 00 хв. [PERSON] загинув за наступних обставин. 10.08.2022 року поблизу населеного пункту Єгорівка Донецької області під час штурму населеного пункту, рухаючись у бойовому порядку, підрозділ потрапив під обстріл ворожої артилерії та танків противника, в результаті чого отримав поранення не сумісне з життям бойовий медик 1 штурмового взводу 3 штурмової роти старшина [PERSON] . У зв`язку з інтенсивністю бойових дій евакуація тіла [PERSON] була неможлива. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України №1207-VII від 15 квітня 2014 року , а також Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями № 254-VIII від 17 березня 2015 року, Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, отченні (блокуванні), затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 13.09.2022 №206 (зі змінами в наступних редакціях). Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із ст. 18 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. За роз`ясненнями п. 13 вказаної Постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно із Законом України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 21 червня 2022 року, затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 20 березня 2022 року № 332), Приморська міська територіальна громада визнається таким, яке знаходиться в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні сповіщення сім`ї загиблого № [NUMBER] № від 11 серпня 2022 року, виданого начальником [INFO] полковником [PERSON] , акт № 487 про настання смерті від 11 серпня 2022 року складеного командиром військової частини [NUMBER] підполковником [PERSON] , на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які дають суду можливість дійти висновку, що смерть [PERSON] дійсно настала [INFO] за вказаних у заяві обставин. Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело живого права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обов`язок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі Кіпр проти Туреччини від 10 травня 2001 року (де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125): "Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї [PERSON] . Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження у ході судового слідства. За наведених обставин, враховуючі досліджені судом докази, а також те, що визнання вказаного факту породжує юридичні наслідки, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що Мелітопольська міська територіальна громада є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання цього рішення суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved