Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадкове майно. В обгрунтовання позову зазначено, що позивач є сином [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області від 03.11.1984 року, [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області від 25.10.2013 року, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті матері, у визначений законодавством строк, позивач звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області Панасюк А, В, видано Свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.09.20 року, зареєстровано у реєстрі за №588, спадкова справа № 109/2014. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки під № [NUMBER] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1788 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки: 5122385900:02:002:0122. Земельна ділянка належала померлiй [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №924554 виданого Одеською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 28 грудня 2009 року на підставі рішення Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області від 10 листопада 2009 року №215-V, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. На підставі вказаного свідоцтва в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним нотаріусом зареєстровано право власності на земельну ділянку під № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за спадкоємцем - [PERSON] . На даній земельній ділянці, ще у 1968 році батьками позивача був побудований житловий будинок, який загалом складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 81, 8 кв.м, житловою площею 38,3 кв.м, допоміжною площею 43,5 кв.м., сараю літ. «Б» площею 33,9 кв.м., надвірних споруд №1-3;І. За своє життя батьки позивача були зареєстрованими та постійно проживали у вказаному будинку, що підтверджується домовою книгою для прописки громадян та паспортними даними матері, де місцем реєстрації являється саме: [ADDRESS] . Факт проживання в даному будинку також підтверджується довідкою від 28.08.2018 року №2902, виданою Шевченківським старостинським округом №1 Виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області. Згідно довідки КП КМР «БТІ» від 16.05.2022 року № 1393, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано. Після прийняття спадщини, володіння та утримання вказаної нерухомості, позивачу стало відомо, що він позбавлений можливості вільно розпоряджатись своєю власністю, адже право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано в БТІ. А державний нотаріус позбавлений можливості видавати свідоцтво про право на спадщину з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Відсутність у позивача можливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. У зв`язку з зазначеним позивач просить суд: - встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами з адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,1788 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5122385900:02:002:0122 - [PERSON] , яка померла [INFO] . - визнати за [PERSON] , [INFO] , PHOKПП [NUMBER] , паспорт серія [NUMBER] виданий Кілійським РС ГУДМС України в Одеській області 29.07.2014 року, право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,1788 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5122385900:02:002:0122, який загалом складається з: житлового будинку літ.«А» загальною площею 81,8 кв.м, житловою площею 38,3 кв.м, допоміжною площею 43,5 кв.м.; сараю літ.«Б» площею 33,9 кв.м.; надвірних споруд №1-3;1, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00021046555 від 22.09.2018 року встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 57 від 23.07.1969 року та 23.07.1969 року виконавчим комітетом Шевченківської сільської Ради депутатів трудящих Кілійського району Одеської області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками записані [PERSON] та [PERSON] , /а. с. 67-68/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.11.1984 року Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області УССР встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 80 від 03.11.1984 року, /а. с. 11/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.10.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 582 від 25.10.2013 року, /а. с. 12/. Відповідно до копії домової книги щодо реєстрації громадян, проживаючих за адресою [ADDRESS] встановлено, що за адресою місця проживання зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , /а. с. 20-23/. Згідно заяви № 193/2014 від 17.04.2014 року поданої [PERSON] до Кілійської нотаріальної контори встановлено, що заявник приймає спадщину, яка залишилась після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа № 109/2014, /а.с. 54/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2018 року посвідченого державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 588 встановлено, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки під № 75 (сімдесят п`ять), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1788 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 924554 виданого Одеською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 28 грудня 2009 року на підставі рішення Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області від 10 листопада 2009 року № 215-V, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010952201001. Кадастровий номер земельної ділянки 5122385900:02:002:0122. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5106502382018 від 04 липня 2018 року виданого відділом у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані, /а.с. 82/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2018 року посвідченого державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за № 588 встановлено, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,5302 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Кілійський район, Шевченківська сільська рада (за межами населеного пункту). Земельна ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 087246 виданого Одеською регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 23 червня 2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адмінінстрації Кілійського району Одеської області від 26 травня 2004 року № 294, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6697. Кадастровий номер земельної ділянки 5122385900:01:002:0283. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5106499032018 від 03 липня 2018 року виданого відділом у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані, /а.с. 85/. Відповідно довідки № 2902 від 28.08.2018 року виданої Шевченківським старостинським округом № 1 виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті за вищевказаною адресою постійно проживала одна спадкодавець [PERSON] 1941 року народження, /ас. 18/. Згідно довідки за вих. № 1393 від 16.05.2022 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» встановлено, що по даним реєстрації на паперових носіях КП КМР «БТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано, /а. с. 34/. Згідно технічного паспорта, складеного 04.01.2019 року Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації», встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в цілому складається з: літ. «А» - житловий будинок (загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 38,3 кв.м.), літ. «Б» - сарай, № 1-3; І - надвірні споруди., /а. с. 24-31/. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року. Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про належність житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] в рівних частках, а після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ,факту належності в цілому житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] - [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Як зазначено в п. п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивачів на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved