Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 09.08.2022 представник АТ КБ «ПриватБанк» Балагурак В.В., яка діє на підставі довіреності №5579-К-Н-О від 24.11.2020, звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 08.10.2007 між банком та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви та приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що за своєю правовою природою є змішаним договором і містить умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, а Позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000 грн. [INFO] [PERSON] померла. 02.09.2021 позивачем надіслано претензію спадкоємцю позичальника [PERSON] , згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, однак борг не погашено. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 08.10.2007 становить - 7040,73 грн. Вимогами позову представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь AT КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 7040,73 грн. за кредитним договором № б/н від 08.10.2007, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Явка сторін по справі: Позивач в судове засідання не з`явився. 22.09.2022 представником позивача Барановським О.М., який діє на підставі довіреності №6414-К-О від 04.08.2021, подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належно, про причини неявки суд не повідомила, жодних заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило, відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, на яких він ґрунтується, до суду не подала. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити за безпідставністю з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що 08.10.2007 між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви та приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що за своєю правовою природою є змішаним договором і містить умови договору банківського рахунку та кредитного договору (а.с.21). Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, а Позичальнику надано у користування кредитну картку № [NUMBER] терміном дії до жовтня 2013 року (а.с.33). По вказаній картці станом на 08.10.2007 кредитний ліміт становив 600 грн., станом на 24.10.2008 - 500 грн., станом на 10.10.2012 - 2000 грн., станом на 28.06.2013 - 4000 грн., станом на 14.05.2014 - 5000 грн., станом на 03.08.2017 - 7000 грн., станом на 19.10.2017 - 9000 грн., станом на 12.06.2019 - 11000 грн., станом на 19.09.2019 - 13000 грн., що підтверджується довідкою за підписом керівника напрямку операційного обслуговування (а.с.20). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 08.10.2007, станом на 25 березня 2020 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 7040,73 грн. (а.с.6-15). [INFO] в м. Малині Житомирської області померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.37). 21 квітня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Малинської державної нотаріальної контори з претензією кредитора №SAMDN40000016536727 щодо включення кредиторських вимог в спадкову масу померлої [PERSON] та повідомлення спадкоємців померлої про наявність заборгованості перед Банком в розмірі 7040,73 грн.(а.с.39). Згідно відповіді державного нотаріуса Малинської державної нотаріальної контори Ходаківської Л. №02-14/4386 від 18.05.2021, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена в Малинській державній нотаріальній конторі (а.с.40). 04.08.2021 позивач звернувся до [PERSON] з листом-претензією № SAMDN40000016536727 як до спадкоємця позичальника з вимогою щодо погашення боргу (а.с.41). За клопотанням представника позивача від 08.06.2022, ухвалами Малинського районного суду Житомирської області від 11 серпня 2022 року витребувано у Секторі реєстрації виконавчого комітету Малинської міської ради інформацію про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: Житомирська область, Коростенський район, с. Старі Вороб`ї станом на дату смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; у Малинській державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію спадкової справи (за її наявності), відкритої до майна померлої [INFO] [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ). На виконання вказаних ухвал до суду надійшла: відповідь завідувача сектору ведення реєстру Малинської міської територіальної громади Грищенко К. №375 від 18.08.2022 про те, що в реєстрі громади та картках реєстрації осіб відсутні відомості щодо вищезгаданої особи, а тому надати відомості про зареєстрованих осіб неможливо (а.с.71). копія спадкової справи №214/2020 до майна померлої [PERSON] , згідно якої встановлено, що 14 серпня 2020 року із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлої [PERSON] , 1985 року народження. Спадщину після смерті [PERSON] , що складається з житлового будинку з господарськими будівлями за [ADDRESS] та земельної ділянки площею 3,0137 га, розташованої на території Старовороб`ївської сільської ради, прийняла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 08.12.2020 (а.с.60-76). Мотиви та застосовані норми права. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 3 та 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст.1281 ЦК України передбачено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] . Разом із цим, звертаючись з позовом до [PERSON] , як до спадкоємця [PERSON] , позивач мав довести, що саме відповідач є спадкоємцем майна померлої. Позивачем не надано доказів того, що відповідач є спадкоємцем позичальника. Окрім цього, позивач по даній справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За положеннями ч.1, ч.3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд вважає, що позивачем не доведено, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника. Представник АТ КБ «Приватбанк» скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, доказів на підтвердження своїх позовних вимог не подав. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed