Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування, згідно з яким просила суд: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 152 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 травня 2008 року між AT «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 76/08/ф про видачу кредиту у розмірі суми 28 000,00 Євро з кінцевим терміном повернення 05.05.2011 року. 02 жовтня 2019 року [PERSON] викупила право вимоги по вищезазначеному кредитному договору та Договору застави, укладеному між AT «Брокбізнесбанк» та [PERSON] , предметом якого є автомобіль марки MAN, д.н.з. [NUMBER] , 2000 випуску, який згорів та який застраховано відповідачем у справі. У зв`язку з вищенаведеними обставинами, [PERSON] скерувала на адресу ПрАТ СК «Брокбізнес» листи з вимогою здійснити виплату на її користь страхового відшкодування в розмірі суми - 152 000,00 грн. Однак, станом на момент подання даного позову таку вимогу виконано не було, у результаті чого позивач звернулася до суду з даним позовом. 30.11.2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 01.12.2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків. 21.12.2021 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. 14.01.2022 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 30.08.2022 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача із викладенням заперечень та заява про застосування строків позовної давності. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви, 02 жовтня 2019 р. [PERSON] викупила право вимоги по вищезазначеному кредитному договору та Договору застави, укладеному між AT «Брокбізнесбанк» та [PERSON] , предметом якого є автомобіль марки MAN, д.н.з. [NUMBER] , 2000 випуску, який згорів та який застраховано відповідачем у справі. [PERSON] скерувала на адресу ПрАТ СК «Брокбізнес» листи з вимогою здійснити виплату на її користь страхового відшкодування в розмірі суми - 152 000,00 грн. Однак, станом на момент подання даного позову таку вимогу виконано не було. Судами встановлено, що 06 травня 2008 року між АТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено договір застави, предметом якого визначений автомобіль [NUMBER] , 2000 року випуску, який належить на праві власності [PERSON] 07 червня 2012 року між ПрАТ «СК «Брокбізнес» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено Договір страхування, за яким застраховано вказаний автомобіль на строк до 06 червня 2013 року. Вигодонабувачем за цим договором визнана Львівська філія АТ «Брокбізнесбанк». 29 березня 2013 року в результаті пожежі було знищено застрахований автомобіль, що за умовами Договору страхування кваліфікується як страховий випадок, про що [PERSON] того ж дня повідомив страховика. Згідно із Звітом про оцінку автомобіля марки MAN 19.464 F2000, д.н.з. [NUMBER] , від 11 квітня 2013 року № 3313-2/04/13, складеним суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Сател Груп», матеріальний збиток, завданий власнику вказаного автомобіля в результаті його пошкодження, складає 184 880 грн. Між заставодавцем [PERSON] та заставодержателем АТ «Брокбізнесбанк» договір про переуступку права вимоги не укладався і банк в судовому порядку не вимагав переводу на нього права на заставлене майно. АТ «Брокбізнесбанк» як вигодонабувач за Договором страхування захистило своє порушене право не шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а шляхом стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором. Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 30 жовтня 2013 року у справі № 464/5692/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором від 06 травня 2008 року № 76/08/Ф у розмірі 227 336 грн 88 коп. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Пунктом 4 Договору страхування визначено, що предметом цього договору є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом, встановленим у ньому. За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з пунктом 3 Договору страхування Вигодонабувачем за цим договором є Львівська філія Акціонерного товариства «Брокбізнесбанк». Відповідно до статті 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Аналогічне положення закріплене у статті 3 Закону України «Про страхування». Особливість правового стану вигодонабувача (третьої особи, на користь якої укладено договір страхування) полягає в тому, що йому належить право вимагати від страховика виконання обов`язків за укладеним договором. Відповідно до частини другої статті 636 ЦК України виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. На підставі постанови Правління Національного банку України від 10 червня 2014 року № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 11 червня 2014 № 45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» Куреного О. В. на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року включно. 02 червня 2016 року № 896 виконавча дирекція Фонду продовжила строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» на два роки до 10 червня 2018 року включно. Відповідно до частин другої, третьої статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. Апеляційним судом встановлено, що 30 березня 2016 року Уповноважена особа Фонду на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» Курений О. В. надіслав представнику [PERSON] - адвокату Окару І. В. лист № 2506, в якому повідомив, що банк не відмовлявся від права вимагати та/або отримувати виплату страхового відшкодування та/або від права на пред`явлення позову до ПрАТ «СК «Брокбізнес» за Договором страхування. Також банк не уповноважував [PERSON] на пред`явлення вимоги про виплату страхового відшкодування та/або на пред`явлення позову до ПрАТ «СК «Брокбізнес» на користь АТ «Брокбізнесбанк» або на користь [PERSON] . Аналогічний за змістом лист 13 травня 2017 року № 2797 було направлено представнику [PERSON] - адвокату Окару І. В. за підписом заступника директора департаменту супроводження та реалізації активів АТ «Брокбізнесбанк» Кулик І.В. 26 квітня 2016 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до Галицького районного суду міста Львова з позовом до ПрАТ «СК «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту від 07 червня 2012 року 3 006-42248/01НТ, укладеним між ПрАТ «СК «Брокбізнес» та [PERSON] . Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 04 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 листопада 2016 року, клопотання ПрАТ «Брокбізнес» про закриття провадження у справі задоволено. Закрито провадження у справі в частині позову ПАТ «Брокбізнесбанк» до ПрАТ «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. З огляду на викладене, банк, як вигодонабувач за Договором страхування не відмовлявся від отримання страхового відшкодування, не уповноважував [PERSON] на пред`явлення вимоги про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Брокбізнес», тому [PERSON] не має права вимагати від страховика здійснення страхової виплати. Також, суд зауважує, що можливо, [PERSON] набула окремих прав АТ «Брокбізнесбанк», як кредитора відносно боржника - [PERSON] за договором кредиту, але не встановлено, що [PERSON] набула саме прав Вигодонабувача за договором страхування № 006-42248/01НТ від 07.06.2012р. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обставини щодо наявності у [PERSON] прав Вигодонабувача за договором № 006-42248/01НТ від 07.06.2012 р. і прав відносно Страхової компанії «Брокбізнес» підлягають доказуванню, однак матеріали справи не містять жодного доказу. Також відповідач зазначає, що позивачем пропущений строк позовної давності, а тому просить суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами ст. 261 Цивільного кодексу України, ч. 1 якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. При цьому за змістом зазначеної норми (ст. 261 ЦК України) законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права. Під можливістю довідатися про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатися про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц; від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16- ц; від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц; від 14 листопада 2018 року у справі 183/1617/16 (пункт 73); від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80); від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц/пункт 61); № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61); від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71); від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134); від 16 червня 2020 року у справі .№ 372/266/15-ц (пункт 51). При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведені обставини та доводи, покладені в обґрунтування своїх позовних вимог. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed