Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позивачка у серпні 2022 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому спадкове майно, яке складається з будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в [ADDRESS]. Позивачка зазначає, що на час смерті [PERSON] вона проживала за однією адресою з відповідачем та спадкодавцем, заповіту [PERSON] не залишив. Крім неї спадкоємцем після смерті батька є її матір [PERSON] - дружина спадкодавця. Вказує, що звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на будинок садибного типу, що розташований по [ADDRESS] , право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 17.08.2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка у підготовче засідання також не з`явилася, подавши суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи те, що учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги, що відповідачка визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги безумовне визнання позову відповідачкою, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивачка [PERSON] народилася [INFO] , в графі батько вказано [PERSON] , в графі мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 11, [PERSON] - батько позивачки, помер [INFO] . Згідно довідки виданої Зимнівською сільською радою від 11.07.2022 №273 після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] . Бубнівською сільською радою не посвідчувався. [PERSON] проживав та був зареєстрований разом з [PERSON] , [PERSON] по [ADDRESS] . Згідно витягу з погосподарської книги №2 за 1996-2000 роки Бубнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області по особовому рахунку № [NUMBER] будинок з надвірними будівлями та спорудами належить [PERSON] і знаходиться в [ADDRESS] . Крім того, згідно копії Рішення сьомої сесії Бубнівської сільської ради від 24.12.1996 року №7/2 [PERSON] були передані безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані в [ADDRESS]. За наданими відомостями сторони є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи №321/2019, заведеної Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою 08.08.2019 року на підставі заяви сторін про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.2019. Згідно листа державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Ю.М. Хоми від 10.08.2022 року №821/01-16 сторонам роз`яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок садибного типу, що розташований по [ADDRESS] , неможлива, у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно та запропоновано звернутися до суду. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Згідно того ж листа якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК) Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивачка [PERSON] є спадкоємцею за законом вищевказаного спадкового майна, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно, не може оформити спадкові права, тому її права підлягають захисту у судовому порядку. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved