Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

у грудні 2021 року представник позивача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначено, що квартира [ADDRESS] під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання. Позивач надає послуги із централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг із централізованого опалення та гарячої води, які постачає КП «Київтеплоенерго» за вказаною адресою, однак, відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення, в результаті чого утворилась заборгованість за спожиті до 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення у розмірі 15334,79 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення у розмірі 24164,17 грн. Посилаючись на викладене, та у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по сплаті коштів за надані житлово-комунальні послуги, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав із даним позовом та просить стягнути зазначені суми заборгованості із відповідача на користь позивача в примусовому порядку, а також витрати, пов`язані із отриманням інформації із реєстру в сумі 33,00 грн., та судовий збір в сумі 2270,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.12.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В січні 2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що відповідач зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] , а тому відповідач не отримувала та не отримує послуги від позивача за вказаною в позові адресою. Відповідач не укладала із позивачем жодних договорів на постачання централізованого опалення, та опалення в її квартирі здійснюється газовим котлом, який було введено в експлуатацію належним чином. Всі надані позивачем докази стосуються будинку [ADDRESS] , до якого відповідач немає жодного відношення. Крім того, відповідач просила застосувати до позовних вимог строки позовної давності. В лютому 2022 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому сторона позивача наполягала на задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що за інформацією, яка знаходиться на електронному сайті Київської міської ради (КМДА) в місті Києві на вулиці Антоновича зазначені адреси будинків 14-А та 14-Б , а будинку 14 - не існує. Будинок під номером 14 був розділений на дві літери, а тому факт отримання відповідачем житлово-комунальних послуг, та, відповідно, необхідність сплати коштів за ці послуги, стороною відповідача не спростовано. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2022 року, було вирішено перейти до розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без її участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». 11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору . Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 15334,79 грн. за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] отримує послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем наданих позивачем послуг за вказаною адресою. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України, власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) та ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановленні договором або законом (пункт 1 частина третя статті 20 Закону), а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (пункти 1, 3 частина друга статті 21 Закону). Аналогічний обов`язок споживача щодо здійснення оплати житлово-комунальних послуг передбачений п. 5 ч. 2 ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до споживачів житлово-комунальних послуг відносяться індивідуальний та колективний споживачі. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, зазначає, що підприємство надає відповідачу послуги з постачання централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Однак, судом встановлено, що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 29.12.2021 року № 76649064, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Належних доказів того, що відповідач є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] , за якою обліковується наявна заборгованість, - матеріали справи не містять, як і відсутні докази того, що будинок [NUMBER] та будинок [ADDRESS] є одним і тим самим будинком та/або того, що будинок № 14 був розділений на два будинки. Крім того, відповідно до листа Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 20.01.2022 року, було встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] (1/2 частина), та за [PERSON] та [PERSON] (1/ частина, в рівних долях). Доказів того хто зареєстрований (або є власником) квартири [ADDRESS] , матеріали справи також не містять. Суд вважає, що позивачем не було надано достатньо доказів того, що саме [PERSON] є споживачем послуг за вказаною в позові адресою, тобто, належним відповідачем у справі. Відповідач не є власником квартири [ADDRESS] та докази того, що вона проживає за вказаною адресою, та отримувала житлово-комунальні послуги у період, в який такі послуги надавалися, в матеріалах справи відсутні, а тому позивачем не доведено, що відповідач є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] , а відтак зобов`язана сплачувати кошти за надані послуги. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, та закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі. В силу положень ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача не доведено належними доказами те, що відповідач [PERSON] є власником та споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] , та належним відповідачем за пред`явленими позовними вимогами, в зв`язку з чим правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача сум заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги за вказаною адресою відсутні, а відтак суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову по суті пред`явлених позовних вимог, клопотання сторони відповідача про застосування до позовних вимог строків позовної давності судом не вирішувалось. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed