Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

В січні 2019 року представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №18.09.2018-100001678 від 18.09.2018 року в розмірі 17800,00 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що 18.09.2018 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 18.09.2018-100001678, відповідно до умов якого товариство зобов`язувалось надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. За твердженням позивача, відповідно до п. 1.4. договору кредитор надав позичальнику кредит у розмір 10 000,00 грн. на 14 календарних днів з кінцевим терміном повернення кредиту до 01.10.2018 року та платою за користування кредитом у розмірі 2800,00 грн. В подальшому, 18.09.2018 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн., чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати коштів за користування кредитом у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість по кредиту та штраф, у розмірі 17 800,00 грн. У зв`язку з чим, позивач був вимушений звернутись до суду з зазначеним позовом, який просить задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 01.02.2019 року відкрито провадження у зазначеній вище справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 15). У зв`язку з рішенням Вищої ради Правосуддя № 1464/0/15-20 [PERSON] звільнено з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва. Розпорядженням керівника апарату № 411 від 17.06.2020 року призначено автоматизований розподіл судової справи № 752/908/19. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 17.06.2020 року матеріали вищевказаного позову передані для розгляду судді Плахотнюк К.Г. Ухвалою від 01.07.2020 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 45). Представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує . Відповідач відзив на позов не подав, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертався. Судова повістка, відправлена за місцем реєстрації відповідача у встановленому законом порядку. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 18.09.2018 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №18.09.2018-100001678 (а.с. 5-6). Відповідно до умов договору, кредитор зобов`язався надати позичальнику фінансовий кредит у розмірі 10000,00 грн. на 14 календарних днів з дати надання кредиту, кінцевим терміном повернення до 01.10.2018 року та платою за користування кредитом у розмірі 2800,00 грн., що становить 28,00 % в процентному значенні за 14 календарних днів користування. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ТОВ «Споживчий центр» належно виконало умови кредитного договору, надавши відповідачці кредитні кошти у сумі 10 000,00 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 18.09.2018 року (а.с. 7). Однак відповідач належним чином не виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування кредитом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Після укладення договору, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконувала, не здійснювала платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у нього, за період прострочення з 02.10.2018 по 04.01.2019 роки, утворилась заборгованість за вказаним договором, яка становить 17 800,00 грн та складається із розрахунку: 10000,00 грн - заборгованість основною сумою кредиту; 2 800,00 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5000,00 грн - штраф (а.с. 4). На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором. Приписами частини 1статті 1054 Цивільного кодексу Українивстановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно дост. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши відповідачу кредитні ресурси. Суд визнає правильним розрахунок періоду і сум заборгованості, що утворилась за кредитним договором. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що боржник належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Такі дії позичальника є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved