Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 40154,35 грн непі за не сплату аліментів. В обґрунтування позивних вимог посилається на те, що з 10.05.2012 по 14.08.2018 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Відповідач є батьком спільних дітей [PERSON] та [PERSON] . Рішення Дубенського міськрайонного суду від 14.08.2018 шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з матір`ю. 02.04.2020 Дубенським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 25.02.2022 і до досягнення дітьми повноліття. Згідно довідки Дубенського міського відділу ДВС заборгованість зі сплати аліментів становить 40154,35 грн. Позивачка вважає, що є всі підстави для стягнення вказаної суми, оскільки відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні немає, отримує дохід та має можливість регулярно допомагати дітям. Ухвалою суду від 28.07.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представником - адвокатом Лопухович А.О. було подано клопотання про розгляд клопотання без її участі та участі позивачки. Представник повідомила, що після звернення до суду відповідачем частково було сплачено заборгованість в сумі 24000 грн. Представником відповідача адвокатом Ходаком С.К. було подано клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Окрім того, представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволені позову за безпідставністю, посилаючись на те, що заборгованість відповідача виникла у зв`язку зі зміною середньо заробітної плати працівника для місцевості в м. Дубно ,Рівненської області за період з 25.02.2020 по 01.07.2022. Внаслідок чого перерахована сума державним виконавцем зараховувалася як борг, що не було пов`язано з виною відповідача у виникненні заборгованості. При цьому, 19.10.2019 відповідач уклав шлюб з [PERSON] , у шлюбі [INFO] в них народилася донька [PERSON] . На даний час дружина відповідача у відпустці по догляду за дитиною. Починаючи з початку воєнного стану відповідач з дружиною змушений був виїхати до Італії, де на даний час намагається отримати статус біженця, що ускладнює його можливість перераховувати платежі за аліменти та ставить вкрай важке матеріальне становище його сім`ю. З наведених підстав, просить зменшити розмірі пені за аліменти до 5000 грн. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, судом встановлено наступне. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 14.08.2018 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (а.с. 6). 02.04.2022 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 25.02.2020 та продовжувати до досягнення повноліття дітей (а.с. 7). [PERSON] , народився [INFO] , його батьками зазначені позивачка та відповідач, свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 8). [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками зазначені позивачка та відповідач, свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 9). Станом на 01.07.2022 сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів становить 40154,35 грн (а.с. 10). Згідно розрахунку заборгованості пені за період з 01.03.2020 по 21.07.2022 (день звернення до суду) сума становить 1818806,56 грн. Розрахунок проведено за формулою 1% Х кількість прострочених днів Х сума заборгованості за місяць, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України загальна сума заборгованості становить 40154,35 грн (а.с. 11-14). 19.10.2019 між відповідачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с. 53). [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 52). Відповідач 24.02.2022 перетнув державний кордон України, згідно відмітки у паспорті (а.с. 55). При вирішенні спору суд керується такими нормами права. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 194 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Відповідач не виконував свій обов`язок щодо утримання дітей, аліменти не сплачував в результаті чого утворилася заборгованість. Згідно ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Частиною 7 вказаної статті вказано, що після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів. Якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та роз`яснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини. Відповідно до вимог ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачували щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Верховний Суд України у справі № 6-149 цс14 зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц, щодо розгляду спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, зазначено, що у вказаній статті не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, вирішуючи вказаний спір, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Таким чином, згідно розрахунку за вказаний період пеня складає 40154,35 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається із п. 22 постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 № 3, передбачена ст. 196 СК (2947-14) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК (2947-14) умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Враховуючи надані сторонами докази, відзив відповідача, з огляду на сплату заборгованості по аліментах відповідачем, та визнання такої сплати позивачем у розмірі 24000 грн, що сягає половини від суми наявної заборгованості по аліментах, разом з тим, встановивши наявну вину платника аліментів у виникненні заборгованості, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 20077,18 грн, що становить половину від визначеної ціни позову, що буде справедливим та достатнім як відповідальність відповідача за виниклу заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно п. 3 ч. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Тому, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 50 % від розміру 992,40 грн, визначеного ЗУ "Про судовий збір".

Outcome: partial