Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

У листопаді\~2021\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~даною позовною\~заявою,\~в якій\~просила визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~вчинений приватним\~нотаріусом Дніпровського\~міського нотаріального\~округу Кобельницьким\~Сергієм Івановичем\~03\~вересня 2021\~року,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 2843,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Дніпрофінансгруп» заборгованості\~за кредитним\~договором №\~97/МК/08/2008-840\~від 25.06.2008\~року,\~у сумі\~6\~909\~617,77\~гривень.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~вказала,\~що 28\~жовтня 2021\~року позивачкою\~по пошті\~було отримано\~від приватного\~виконавця Сколибога\~О.С.\~постанову про\~відкриття виконавчого\~провадження №\~67165995\~від 18.10.2021\~року,\~постанову про\~стягнення з\~боржника основної\~винагороди від\~18.10.2021\~року,\~постанову про\~розмір мінімальних\~витрат виконавчого\~провадження від\~18.10.2021\~року та\~постанову про\~арешт майна\~боржника від\~18.10.2021\~року. Підставою відкриття\~виконавчого провадження\~№ 67165995\~відповідно до\~постанови зазначено\~виконавчий напис\~№ 2843\~від 03.09.2021\~року,\~вчинений приватним\~нотаріусом Дніпровського\~міського нотаріального\~округу Кобельницьким\~Сергієм Івановичем.\~Приватним виконавцем\~Сколибогом О.С.\~копію виконавчого\~напису вчиненого\~приватним нотаріусом\~Дніпровського МНО\~Кобельницьким С.І.\~надано не\~було.\~Разом з\~цим,\~у постанові\~про відкриття\~виконавчого провадження\~№ 67165995\~від 18.10.2021\~року зазначено,\~що виконавчий\~напис стосується\~стягнення на\~користь ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Дніпрофінансгруп» (ЄДРПОУ\~4069815),\~право вимоги\~за яким\~перейшло на\~підставі договору\~№ GL3N217214\~про відступлення\~прав вимоги\~від 29.04.2020\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Макаровою\~О.П.,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 90,\~який укладено\~між ПАТ\~«КБ «Надра»\~та ТОВ\~«ФК «Фінрайт»\~та Договору\~№ GL3N217214\~про відступлення\~прав вимоги\~від 12.05.2020\~року посвідченого\~приватним нотаріусом\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Заверухою Н.І.,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 271,\~який укладено\~між ТОВ\~«ФК «Фінрайт»\~та ТОВ\~«ФК «Дніпрофінансгруп»\~(стягувачем)\~з боржника,\~якою є\~ [PERSON] ,\~заборгованості,\~яка виникла\~на підставі\~Кредитного договору\~№ 97/МК/08/2008-840\~від 25.06.2008\~року,\~який укладений\~між [PERSON] \~та ВАТ\~«КБ «Надра»\~та згідно\~виписки з\~рахунку боржника\~станом на\~03.09.2021\~року (включно)\~становить 6\~907\~917,77\~грн.\~та плати\~за вчинення\~виконавчого напису\~у розмірі\~1700,00\~грн.\~З ТОВ\~«ФК «Дніпрофінансгруп»,\~ТОВ «ФК\~«Фінрайт» позивачка\~жодних взаємовідносин\~не має\~та ніяких\~договорів не\~укладала.\~На підставі\~укладеного між\~нею та\~ПАТ «КБ\~«Надра» ще\~25.06.2008\~року.\~Кредитного договору\~№ 97/МК/08/2008-840\~дійсно існували\~певні взаємовідносини,\~але після\~виникнення заборгованості\~за таким\~кредитним договором\~ще у\~2010\~році ПАТ\~«КБ «Надра»\~до неї\~з позовами\~не зверталось\~та на\~даний час\~пропущено строк\~позовної давності. Оскільки надані приватним виконавцем документи не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та відсутні докази того, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, то позивачка вважає виконавчий напис № 2843 від 03.09.2021 року приватного нотаріуса Дніпровського МНО Кобельницького С.І. таким, що вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом, і, як наслідок, неправомірним є виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на прострочену заборгованість. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги чинного законодавства України. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовну заяву в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав. Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Раніше приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом Олександром Сергійовичем надано заяву відповідно до якої просив розгляд справи провести без його участі. Зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 03 вересня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , дата народження [INFO] , який є Боржником за Кредитним договорам 97/МК/08/2008-840 від 25 червня 2008 року, укладеним з ВАТ КБ «НАДРА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги є ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (ЄДРПОУ 4069815), право вимоги за яким перейшло на підставі договору № GL3N217214 про відступлення прав вимоги від 29.04.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаровою О.П., зареєстрованого в реєстрі за № 90, який укладено між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Фінрайт» та Договору № GL3N217214 про відступлення прав вимоги від 12.05.2020 року, заборгованості згідно виписки з рахунку боржника на 03.09.2021 року (включно) становить 6907917,77 грн. (а.с. 95). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. від 18.10.2021 року на підставі виконавчого напису №2843 від 03 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження №67165995 (а.с. 15-16). Згідно до п.19 ч.1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією. Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Згідно п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172 (далі - Перелік), яким і керувався приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису, що вбачається з його змісту, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п.3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017р. визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №622 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості». Таким чином, оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості виключено з переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а отже нотаріус не мав права видати виконавчий напис у спірних правовідносинах. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивачки перед відповідачем. З урахуванням приписів ст.ст. 15,16,18 ЦК України та ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Вирішуючи спір, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом, а відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Водночас ч.3 ст.83 ЦПК України визначено, що відповідач та треті особи повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідач та треті особи не надали суду будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені у позовній заяві, а отже з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем зазначений у виконавчому написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечував існування боргу у розмірі, зазначеному у виконавчому написі, вказуючи при цьому, що заборгованість яка зазначена у виконавчому написі не є безспірною. Крім того вказав, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог законодавства та порядку. Відтак вищевказане є підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим не виконав норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та п.1 Переліку. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано умову для винесення напису, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки та визнати виконавчий напис № 2843 виданий 03 вересня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С.І., таким, що не підлягає виконанню. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved