Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

01 липня 2022 року Фінансова компанія\~"Ріальто" звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що в ході укладення договору факторингу між ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс інновація" та ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто", останнє набуло права вимоги за кредитним договором № 201202-17763-18 від 02 грудня 2020 року. Згідно укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 8200 гривень, строком на 8 днів, шляхом переказу на її платіжну карту № [NUMBER] емітовану АТ КБ "Приватбанк" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1/4 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. В подальшому відповідач пролонгувала кредитний договір, шляхом оплати нарахованих процентів за користування кредитом. Відповідач порушила договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість перед кредитором в розмірі 7954,16 грн. - заборгованості за кредитним договором, 3376,76 грн.- заборгованість за нарахованими процентами за ставкою 1,4% за кожен день користування кредитом за період з 02 грудня 2020 року по 01 січня 2021 року та 33407,48 грн. - заборгованість за нарахованими процентами за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 02 січня 2021 року по 01 травня 2021 року, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Вказана заборгованість в добровільному порядку не погашається, що й стало підставою звернення до суду. Позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 42253,24 грн., судові витрати у розмірі 2270 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. Ухвалою суду від 08 липня 2022 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк надала відзив на позовну заяву у якому вказала, що вимоги позивача є безпідставними та суперечать як обставинам справи, так і вимогам чинного законодавства та правовим висновкам Верховного суду, що підтверджується наступним. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язувалась повернути ТОВ "ФК"Фінанс Інновація" кредит в сумі 8200,0 грн. та 918,40 грн. процентів за користування кредитом за період з 02 грудня 2020 року по 10 грудня 2020 року, що становить 9118,40 грн. Відповідач частково виконала взяті на себе зобов`язння та сплатила кошти в сумі 2731 грн. Додаткових угод про продовження строку надання кредиту відповідач не укладала, тому нарахування позивачем процентів за користування кредитом за період з 11 грудня 2020 року по 01 січня 2021 року є незаконним. Крім того, передбачені п. 3.3. Договору проценти є платою за користування кредитом в розумінні ст. 1048 ЦК України, а не видом відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому їх нарахування після закінчення строку користування кредитом, є також незаконним. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу відповідач вказала, що зазначена позивачем сума правової допомоги є невиправдано завищеною та неспівмірною зі складністю справи, часом необхідним для виконання робіт, обсягом наданих послуг, цінною позову та значенням справи для позивача, а тому вважає максимальною вартістю правових послуг наданих позивачу у даній справі не більше 1500 гривень. Також, у разі відмови в задоволенні позову, відповідач просила стягнути із позивача на її користь витрати на оплату правничої допомоги адвоката у сумі 8000 гривень. 04 серпня 2022 року позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої нарахування та стягнення процентів за користування кредитом відповідно до п. 3.3 Договору вважає законними, оскільки ним встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідач зазначає, що відповідачем було сплачено 2731 грн, які, згідно з п. 3.6 Договору було спрямовано на погашення процентів за кредитом. Також, позивач на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу долучив до позовної заяви ряд документів та вказав, що сума витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 13000 грн. є співмірною із складністю справи та наданими адвокатом послугами, витраченим часом, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для позивача. Позивач заперечує проти стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн., оскільки відповідачем не надано доказів її оплати. 08 серпня 2022 року відповідач надала заперечення, яке за своїм змістом аналогічне до наданого відзиву. З огляду на те, що витребувані судом за клопотанням представника позивача докази з АТ КБ "Приватбанк" протягом тривалого часу не надано, факт отримання кредитних коштів у спосіб, зазначений в позовній заяві, відповідачем не заперечується, з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наданих сторонами доказів. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору про відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М-1 від 11 серпня 2021 року, ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" право вимоги до позичальників, зокрема до позивача [PERSON] (а.с. 33-34). 02 грудня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] було укладено договір № 201220-17763-18, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 8200 гривень строком на 8 днів, шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,4 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день користування кредитом понад строк (а.с. 10-11). Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. З чого слідує, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» виконало взяті на себе зобов`язання та перерахувало на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 8200 гривень, що підтверджується чеком від 02 грудня 2020 року (а.с. 12). Відповідно графіку розрахунків, який є додатком до договору від 02 грудня 2020 року [PERSON] має повернути ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» 8200 гривень - сума кредиту, 918 гривень - нарахована сума процентів, що становить 9118,4 гривень. Станом на день подачі позову до суду відповідач у повному обсязі борг не повернула. Відповідачем було здійснено три платежі в рахунок погашення боргу на загальну суму 2731 грн. (а.с. 13). Із розрахунку заборгованості слідує, що станом на 30 червня 2022 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 02 грудня 2022 року становить 42253,24 гривні, з яких: 7 954,16 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 891,0 гривень прострочена заборгованість по несплаченим процентам; 33407,48 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами, згідно п. 3.3. Договору (а.с. 13) У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно з пунктами 1.1. - 1.4. умов договору, товариство надає позичальникові грошові кошти (кредит) в розмірі 8200 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Процентна ставка за користування кредитом - 1,4% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 8 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», які розміщені на сайті monetka.ua. Відповідно пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування. Пунктом 3.3. договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. У п.п. 5.2-5.2.2, позичальник, підписуючи даний договір, засвідчив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правил і зобов`язується їх дотримуватись; інформація, надана товариством, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання. Згідно п. 4.14 Правил, впродовж терміну договору позичальник має право продовжити строк його дії (зробити пролонгацію), сплативши нараховані % по кредиту (до закінчення терміну договору), при цьому, продовження відбувається на строк, зазначений у договорі при отримання кредиту, та дає з дати сплати нарахованих %. Також, для продовження договору можливо скористатися послугою пролонгації «за комісію», сплативши комісію, яка відображена в особистому кабінеті. Строк пролонгації договору «за комісію» становить 7 або 14 днів. Оскільки, [PERSON] було вчинено дії, обумовлені в п. 4.14 Правил, договір кредиту від 02 грудня 2020 року був пролонгований та закінчив свою дію 01 січня 2021 року. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення із [PERSON] процентів за кредитом у розмірі 33407,48 грн, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування (01 січня 2021 року), є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Вимог про стягнення відсотків згідно статті 625 ЦК України позивачем в даному позові заявлено не було. Слід відмітити, що пункт 3.3. договору чітко передбачає нарахування відсотків за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом, а не за кожен день прострочення, та у разі пролонгації договору. З огляду на викладене, суд відхиляє доводи представника позивача про те, що п. 3.3 кредитного договору встановлено розмір процентної ставки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача 8845,76 гривень, з яких: 7 954,16 гривень - заборгованості за кредитом; 891,60 гривень - заборгованість по несплаченим процентам. Щодо розподілу судових витрат. Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Із положень ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, у разі задоволення позову покладаються на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Інтереси позивача представляє адвокат Руденко Костянтин Васильович, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність № 2412, видане Радою адвокатів Полтавської області 23 жовтня 2018 року та довіреності від 09 листопада 2021 року. У позовній заяві представник позивача також просив стягнути понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до заяви довіреність, видану ТОВ "ФК"Ріальто" адвокату Руденку К. В. на представництво інтересів у судах (а.с. 41), акт приймання передачі наданих послуг від 22 жовтня № 10 до договору про надання юридичних послуг № 01/09/2021 від 01 вересня 2021 року, відповідно до якого розрахунок обсягу наданих послуг становить 13 годин (консультація, підготовка позовної заяви та формулювання додатків до неї, складання адвокатського запиту про витребування доказів), в якому визначено, що розмір адвокатського гонорару за годину роботи за взаємною домовленістю сторін становить 1000 гривень, тобто розмір гонорару за 13 годин роботи становить 13000 гривень (а.с. 42), копію платіжного доручення № 712 від 03 грудня 2021 року (а.с. 43), довіреність у порядку передоручення на ім`я Руденка К. В. (а.с. 9). Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву просила стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 гривень. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу відповідач надала договір про надання професійної правничої допомоги від 18 липня 2022 року, укладений із адвокатом Гурбою М. В. (а.с. 68), розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого розрахунок обсягу наданих послуг становить 8 годин (вивчення позовної заяви та доданих до неї доказів - 2 год., надання консультації - 1 год., написання відзиву - 5 год.), в якому визначено, що розмір адвокатського гонорару за годину роботи становить 1000 гривень, тобто розмір гонорару за 8 годин роботи становить 8000 гривень Щодо заявленого сторонами розміру витрат на правничу допомогу слід зазначити таке. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Враховуючи обсяг наданих представником позивача адвокатом Руденком К. В. послуг, співмірність наданих адвокатом послуг та суми виплаченого гонорару, та те, що справу було розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, де документами по справі є позовна заява та заперечення на відзив, задокументований адвокатом час на надання правничої допомоги (12 год.), а також те, що позов задоволено частково, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на надання професійної правової допомоги у розмірі 3000 гривень. З аналогічних підстав, враховуючи співмірність наданих адвокатом Гурбою М. В. послуг та те, що справу було розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, де документами по справі є відзив та заперечення, доведений адвокатом час на надання правничої допомоги (8 год.), а також те, що позов задоволено частково, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на надання професійної правової допомоги у розмірі 2000 гривень. Також суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Така позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 492/280/21. На підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд зобов`язує сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, відповідача [PERSON] , сплатити різницю - 3270 грн. судових витрат позивачу, тому сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Outcome: approved