Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП» 28.12.2021 р. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у сумі 578470,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 13.07.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бриз» укладено договір комісії №3553/17/001767 від 13.07.2017 р., за умовами якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за винагороду здійснити від свого імені продаж транспортного засобу, власником якого є комітент легкового автомобіля марки Toyota, моделі Venza, 2012 року випуску, номер кузова [NUMBER] . 13.07.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бриз», яке діяло на підставі договору комісії, та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №3553/17/001767 від 13.07.2017 р., за яким ТОВ «Бриз» зобов`язується передати у власність [PERSON] автомобіль. За п. 2.1 договору купівлі-продажу передача автомобіля ТОВ «Бриз» та прийняття його відповідачкою здійснюється після повної оплати його вартості. Пунктом 3.1 договору вартість автомобіля складає 708470 грн. 15.07.2017 р. в територіальному сервісному центрі 5141 автомобіль перереєстровано на відповідача, що свідчить про виконання позивачем свого зобов`язання за договором. Вказує, що відповідач, не сплативши ТОВ «Агросоюз-РП» повну вартість автомобіля, порушило його право як продавця, на отримання коштів від належного автомобіля. З метою отримання коштів за проданий автомобіль, позивач засобами поштового зв`язку направив відповідачці вимогу про здійснення оплати повної вартості автомобіля або надати документи, які підтверджують таку оплату. Зазначена вимога відповідачкою не отримана, конверт повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.09.2021 р. у справі №711/9665/19, стягнуто з відповідачки на користь Товариства 1300000,00 грн. боргу. Таким чином, сума боргу відповідачки за придбаний автомобіль щодо якої не вживалися заходи стягнення у судовому порядку становить 578470,00 грн. До суду 13.01.2021 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою суду\~від 17.01.2022\~року відкрито\~провадження у\~справі,\~призначено справу\~до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання\~на 14.02.2022 року. У підготовче засідання призначене на 14.02.2022 року з`явився представник ТОВ «ФК «Агросоюз-РП адвокат Сікоза В.О., позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, зазначив, що стороною позивача надані всі докази по справі. Проти закриття підготовчого засідання по справі та призначення її до розгляду по суті не заперечував. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань щодо розгляду справи за його відсутністю суду не було надано. Ухвалою суду від 14.02.2022 року підготовче засідання закрито та призначено до судового розгляду на 24.03.2022 р. 01.03.2022 р. представником відповідачки адвокатом Краснопивцевим О.К. подано відзив на позовну заяву, у якому просив поновити строк на його подачу, у задоволенні позовних вимог відмовити; у разі наявності підстав для задоволення позовної заяви застосувати позовну давність. Зазначив, що позивач стверджує, що він не отримав кошти за автомобіль і посилається, крім іншого, на рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 24.09.2021 р. у справі №711/9665/19, яким було стягнуто з [PERSON] на користь позивача 130000 грн. боргу та 1950 грн. судових витрат, а всього 131950 грн. Вважає, що посилання на таке рішення є передчасним, оскільки [PERSON] дізналася про наявність такого рішення лише коли ознайомилася зі справою, що наразі розглядається. 13.07.2017 р. між ТОВ «Бриз», як комісіонером, з одного боку, та ТОВ «ІК «Агросоюз-РП», як комітентом, з іншого боку, було укладено договір комісії №3553/17/001767, предметом якого є продаж автомобіля TOYOTA VENZA, 2012 р.в., номер кузова [NUMBER] . В той же день, 13.07.2017 р. між ТОВ «Бриз» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №3553/17/001767 транспортного засобу TOYOTA VENZA, 2012 р.в. На підставі заяви №122088531 від 15.07.2017 р., автомобіль був зареєстрований ТСЦ МВС №5141 на ім`я [PERSON] . Тобто, фактично [PERSON] придбала автомобіль, сплатила за нього та стала власницею. Вважають доводи про те, що [PERSON] не сплатила грошові кошти є безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що на виконання умов договору, [PERSON] передала продавцю кошти у готівковій формі, оскільки іншого способу оплати договором не передбачено, він навіть не містить банківських реквізитів. 21.03.2022 р. через електронну пошту суду представником відповідачки адвокатом Краснопивцевим О.К. подано заяву про відкладення розгляду справи. В судове засідання призначене на 24.03.2022 року сторони не прибули, про причини не явки суд не повідомляли, судове засідання відкладено на 17.05.2022 р. 12.05.2022 р. через електронну пошту суду представником позивача подано заяву про долучення доказів, до якої додано додаткову угоду №1 від 10.12.2021 р. до договору про надання правової допомоги адвокатом від 10.12.2021 р.; договір про залучення адвоката для надання правової допомоги від 10.12.2021 р.; розрахунок судових витрат; докази направлення документів вказаних в п. 1, 2, 3 представнику відповідача на електронну адресу зазначену у відзиві на позовну заяву. 12.05.2022 р. через електронну пошту суду представником позивача подано відповідь на відзив, у якому зокрема вказав, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.09.2021 р. у справі №711/9665/19 встановлені наступні обставини: передача автомобіля відповідачу відбулася 15.07.2017 р., відсутність сплати відповідачем позивачу повної вартості за придбаний автомобіль. Вважає, що помилковим є твердження представника відповідача щодо застосування позовної давності, оскільки після звернення з позовом про стягнення 130000,00 грн. боргу (ухвала про відкриття провадження у справі №711/9665/19 була винесена 13.03.2020 р.), перебіг строку позовної давності було перервано. Просив поновити строк на подачу відзиву, визнати обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позов необґрунтованими, відмовити у застосуванні строків позовної давності, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Агросоюз-РП» заборгованість у сумі 578470 грн. та судові витрати. 17.05.2022 р. представником відповідачки [PERSON] адвокатом Краснопивцевим О.К. через канцелярію суду подано заяву про відкладення розгляду справи. В судове засідання призначене на 17.05.2022 р. сторони не прибули, про причини не явки суд не повідомляли, судове засідання відкладено на 22.06.2022 р. В судове засідання призначене на 22.06.2022 р. сторони не прибули, про причини не явки суд не повідомляли, судове засідання відкладено на 30.08.2022 р. 08.08.2022 р. через канцелярію суду представником відповідачки [PERSON] адвокатом Краснопивцевим О.К. подано клопотання про долучення доказів, а саме копію протоколу допиту свідка від 15.08.2019 р., поштову квитанцію, що підтверджує направлення цього клопотання з додатками позивачу. В судове засідання сторони не прибули, представником відповідача подано заяву про розгляд справи за відсутності, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 05.09.2022 року. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов\~не\~ підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 13.07.2017 між ТОВ «БРИЗ», як комісіонером, з одного боку, та ТОВ «ІК «Агросоюз-РП», як комітентом, з іншого боку, було укладено Договір комісії № 3553/17/001767, предметом якого є продаж автомобіля TOYOTA VENZA, 2012 р.в., номер кузова [NUMBER] (а.с. 6-7). Згідно Акту огляду реалізованого транспортного засобу від 13.07.2017 складеного ТОВ «БРИЗ» та ТОВ «ІК «Агросоюз-РП», автомобіль TOYOTA VENZA, 2012 р.в., номер кузова [NUMBER] має задовільний стан, його вартість складає 708470грн. (а.с. 10). Як вбачається з Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3553/17/001767, зазначений вище автомобіль був проданий 13.07.2017р. ТОВ «БРИЗ» [PERSON] на підставі Договору комісії № 3553/17/001767 від 13.07.2017. Сторони погодили, що вартість транспортного засобу складає 708470грн. (а.с. 8-9). На підставі заяви №122088531 від 15.07.2017 вказаний автомобіль був зареєстрований ТСЦ МВС №5141 на ім`я [PERSON] (а.с. 11). Згідно довідки ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» №б/н від 17.12.2021 р., за даними бухгалтерського обліку, кошти від реалізації автомобіля марки TOYOTA VENZA, 2012 р.в., номер кузова [NUMBER] , від [PERSON] чи інших осіб ані в касу, ані на банківські рахунки станом на 17.12.2021 року не надходили. Вказаний автомобіль у володінні та розпорядженні товариства не перебуває (а.с.13). 14.08.2019 за вих. № 46 на адресу [PERSON] ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» було скеровано вимогу про оплату вартості автомобіля. Даною вимогою Товариство просило протягом 7 днів з дня отримання даної вимоги оплатити вартість придбаного [PERSON] автомобіля TOYOTA VENZA, 2012 р.в., н/з [NUMBER] , шляхом перерахування коштів визначених договором на рахунок Товариства. У випадку, якщо [PERSON] вже було оплачено вартість автомобіля, просили надати підтверджуючі документи (а.с. 14-15). Разом з тим, вказана вимога не була отримана адресатом, а конверт повернувся на адресу відправника з позначенням на конверті «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 16). Крім того Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.09.2021 року у справі №711/9665/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП» 130000 грн. боргу та 1950 грн. судових витрат, а всього 13190 грн. (а.с. 17-19). Постановою слідчого СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції Муха М.О. від 29.02.2020 року кримінальне провадження №12018250110000549 від 13.11.2018 року закрито, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1,2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтями 651, 652 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зокрема, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу (ст.ст. 673, 675 ЦК України). Судом встановлено, що умовами договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3553/17/001767, укладеного 13.07.2017 р. між ТОВ «Бриз» та [PERSON] , зокрема п. 1.1 передбачено зобов`язання продавця передати у власність покупця транспортний засіб марки TOYOTA VENZA, 2012 р.в., номер кузова [NUMBER] . Пунктом 2.1 вищевказаного договору передбачено, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання цього договору. Покупець набуває права власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору (п. 2.2 договору). Суд враховує, що Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.09.2021 року у справі №711/9665/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП» 130000 грн. боргу та 1950 грн. судових витрат, а всього 13190 грн. (а.с. 17-19). Постановою Черкаського апеляційного суду від 08.06.2022 року у справі №711/9665/19 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.09.2021 року залишено без змін. При цьому судом встановлено, що враховуючи нормативно-правове регулювання правовідносин сторін у справі, за яким продавець передає покупцеві майно (за обставин цієї справи автомобіль), а останній сплачує за нього обумовлені договором кошти, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що з відповідача [PERSON] , як покупця, на користь позивача-продавця слід стягнути кошти, що складають вартість набутого покупцем за договором купівлі-продажу автомобіля, оскільки доказів того, що при купівлі майна покупець сплатила продавцю передбачені договором кошти суду надано не було. При цьому апеляційні посилання скаржника на те, що сам по собі факт перебування автомобіля у володінні та власності [PERSON] є свідченням того, що покупець сплатив за нього кошти, як і вказівка на те, що в договорі купівлі-продажу вказано про відсутність майнових претензій сторін одна до одної, апеляційним судом відхиляються, адже такі міркування не можуть спростовувати необхідності належного підтвердження виконання покупцем своїх договірних обов`язків по передачі коштів, як це передбачено ст. 655 ЦК України, яка регламентує зміст правовідносин щодо купівлі-продажу майна. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, отже факт сплати коштів покупцем за договором має підтверджуватися відповідними доказами їх передачі продавцю в готівковій чи безготівковій формі та не може бути підтверджений відсутністю майнових претензій продавця при укладенні договору, як помилково вказує скаржник. Апеляційні посилання скаржника на кримінальне провадження №12018250110000549 від 13.11.2018 за ч.1 ст. 190 КК України про факт вчинення шахрайських дій посадовою особою ТОВ «ІК» Агросоюз-РП» щодо привласнення та розтратили грошових коштів товариства та міркування щодо того, що позов у цій справі спрямований на повторне отримання від покупця коштів за одне і те ж саме майно, оцінюються апеляційним судом критично, так як, незалежно від їх доведеності, не можуть підміняти необхідність підтвердження покупцем факту сплати за придбане по договору майно продавцю. Вказівка скаржника на те, що з обставин справи слід дійти висновку, що майнових втрат позивач зазнав внаслідок шахрайських дій відповідача [PERSON] , є необґрунтованою та доказами не підтверджується. При цьому скаржник по суті не оспорює висновків суду першої інстанції про те, що дії [PERSON] , як директора товариства-позивача, при продажі [PERSON] автомобіля TOYOTA VENZA вчинені в межах наявних в нього повноважень. Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що [PERSON] діяв в межах повноважень згідно положень ст. 92 ЦК України про те, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Згідно статуту ТОВ «ІК «Агросоюз-РП», затвердженого Загальними Зборами засновників (учасників) ТОВ Рішення №2 від 01.07.2016, директор діє від імені Товариства в межах встановлених законодавством України та цим Статутом, зокрема, розпоряджається майном та засобами Товариства. Вчиняє дії від імені Товариства правочини, підписує договори, угоди, контракти, та інше в сумі, що не перевищує 100 000 доларів США (на дату укладання таких договорів та угод). Розпоряджається майном та засобами Товариства в межах, встановлених Статутом, але дії щодо його відчуження (платного або безоплатного тощо) повинні узгоджуватися загальними зборами учасників Товариства (п. 7.14 Статуту) (а.с. 156-160). Одночасно, предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу товару на суму меншу, ніж вказану в статуті для отримання згоди загальних зборів товариства. Крім того, позивач не вказує на порушення обов`язків щодо представництва відповідачем [PERSON] та не доводить наявності порушення статутних повноважень директором ТОВ. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, враховуючи, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.09.2021 року у справі №711/9665/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів та постановою Черкаського апеляційного суду від 08.06.2022 року встановлено факт невиконання [PERSON] умов договору купівлі-продажу в частині сплати за автомобіль, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим . В той же час, представником відповідачки заявлено заяву про застосування строків позовної давності. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної\~давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. У справі, яка розглядається, вбачається що позивач ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення коштів за договором купівлі-продажу, укладеного 13.07.2017 р. з [PERSON] в розмірі 578470 грн. - 28.12.2021 р. Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Відповідно до положень ч.2, 3 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також тоді, коли предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як роз`яснено у п.11постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за №14 "Про судове рішення у цивільній справі", встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. В даному конкретному випадку, позивач звернувся до суду з позовом 28.12.2021 року, в той час, як умовами договору повинен був дізнатися про порушення своїх прав після 23.07.2017 р. (дата закінчення дії договору комісії від 13.07.2017 р.), а відтак, строк позовної давності має обраховуватися саме з вказаної дати 23.07.2017 року. Пред`явлення позову у 2019 році до Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.09.2021 року до [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 130000 грн., не може вважатися перериванням строку позовної давності, оскільки вимог про стягнення загальної заборгованості у розмірі 708470,00 грн. позивачем не пред`являлась та не заявлялась. З огляду на те, що позивач звернувся до суду з позовом лише 21.12.2019 року, в той час, як строк позовної давності сплив 23.07.2020 року. Поважних причин пропущення строку та доказів цього питання суду не надано. За таких обставин, позивачем пропущено строк позовної давності, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed