Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

У червні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до вищевказаних відповідачів, у якому просив стягнути солідарно з останніх матеріальну шкоду у розмірі 92 347,34 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн та судові витрати. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, щовін є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] у вказаному будинку, що розташована поверхом вище. 17 грудня 2019 року приблизно о 16-00 годині квартиру позивача було затоплено гарячою водою з квартири [ADDRESS] . Причиною затоплення була поломка сантехнічного обладнання в квартирі відповідачів. Внаслідок вищевказаного у квартирі позивача: зіпсовано напільну плитку підлоги ванної кімнати площею 10 м2; на стелі ванної кімнати й туалету з`явилися мокрі жовті плями загальною площею близько 4,6 м2; пошкоджено гіпсокартон, освітлення та підігрів у ванній кімнаті. Вартість проведення ремонту квартири позивача становить 92 347,34 грн. Крім того, неправомірними діями відповідачів позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, сирість та пліснява стала причиною виникнення алергічних реакцій. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у сумі 10 000,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження. 26 серпня 2020 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі у зв`язку з тим, що не встановлено причину залиття квартири позивача, а також розмір завданої шкоди. Повідомляє, що 17 грудня 2019 рокудійсно відбувся мікроскопічний отвір на трубі загально будинкового стояку гарячого водопостачання, у зв`язку із чим до квартири позивача потрапила незначна кількість вологи, яка ніяким чином не призвела до тих наслідків, про які зазначає позивач. До того ж, у 2006 році вже відбулося залиття квартири [ADDRESS] з вини власників квартири [ADDRESS] , за що позивач отримав відповідну грошову компенсацію. Однак, на отримані кошти ремонт не зробив, а у своїй позовній заяві посилається на ті самі пошкодження, які були завдані його майну ще у 2006 році. 02 серпня 2021 рокуухвалою суду за клопотанням представника відповідача [PERSON] призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: - Чи можливо встановити причину залиття квартири [ADDRESS] , яке відбулося 17.12.2019? - Чи можливо встановити до чиєї межі відповідальності відноситься труба, на якій виник прорив у квартирі [ADDRESS] (експлуатаційної організації чи власника) 17.12.2019? - Чи можливо встановити давність пошкоджень у квартирі [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що у 2006 році цю квартиру було залито (що було предметом судового розгляду у справі № 2-703/2007, яку розглядав Оболонський районний суд м. Києва), тобто чи відносяться наявні пошкодження залиттю у 2019 році чи 2006 році? - Чи відповідає наявна в матеріалах справи «Договірна ціна...», надана позивачем, методиці, яка регулює розрахунки матеріального збитку та відновлювального ремонту? - Чи можливо встановити розмір матеріального збитку, нанесеного власнику квартири [ADDRESS] , у зв`язку із залиттям, яке відбулося 17.12.2019? Вищевказаною ухвалою суду проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Оплату вартості проведеної експертизи судом покладено на заявника [PERSON] . Зобов`язано позивача [PERSON] надати доступ експерту для проведення експертизи залиття квартири [ADDRESS] . Провадження по справі зупинено до отримання висновку експерта. 14 грудня 2021 року представником відповідача [PERSON] подано до суду клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи, в якому зазначено, що 07.12.2021 ним отримано копію рахунку від експерта для проведення вказаної вище експертизи, згідно якого вартість відповідного дослідження становить 18 877,10 грн. Така значна вартість експертного дослідження не може бути оплачена відповідачем у зв`язку із незначним доходом. Таким чином, від призначеного дослідження [PERSON] відмовляється та просить суд призначити іншу судову будівельно-технічну експертизу лише з одним запитанням експерту: Чи можливо встановити до чиєї межі відповідальності відноситься труба, на якій виник прорив у квартирі [ADDRESS] (експлуатаційної організації чи власника) 17.12.2019? 27 січня 2022 року на адресу суду повернулись матеріали справи без виконання ухвали суду, оскільки не була проведена попередня оплата експертизи відповідачем [PERSON] . 31 січня 2022 року судом поновлено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. У судовому засіданні 19.09.2022 позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у судові засідання 23.02.2022, 30.03.2022, 04.07.2022 та 19.09.2022 не з`явилися, про час та місце повідомлялися належним чином, доказів поважності неявки не надали, чим також не підтримали своє клопотання від 14.12.2021 про проведення судової будівельно-технічної експертизи. У попередніх судових засіданнях у задоволенні позовних вимог просили відмовити у повному обсязі з підстав, що вказані у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, доказів поважності неявки не надала. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Як вбачається з Акту № 47 від 24.12.2019, що складений ОСББ «Чайка», 17 грудня 2019 року приблизно о 16-00 годині квартиру позивача було затоплено гарячою водою з квартири [ADDRESS] . Причиною затоплення була поломка сантехнічного обладнання в квартирі [ADDRESS] . Внаслідок вищевказаного у квартирі позивача: зіпсовано напільну плитку підлоги ванної кімнати площею 10 м2; на стелі ванної кімнати й туалету з`явилися мокрі жовті плями загальною площею близько 4,6 м2; пошкоджено гіпсокартон, освітлення та підігрів у ванній кімнаті. Згідно Договору купівлі-продажу житлового приміщення від 22.04.2005 та Договору дарування 1/2 частини житлового приміщення від 23.11.2006 судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності в рівних частках відповідачам [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На виконання вказаної вище процесуальної норми відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами відомості, що вказані в Акті № 47 від 24.12.2019. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що 17.12.2019 з квартири [ADDRESS] дійсно відбулося затоплення квартири позивача [PERSON] [ADDRESS] . У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що після залиття квартири позивача 17.12.2019 він був у квартирі відповідачів, де встановив, що ймовірні мінімальні пошкодження сантехнічного обладнання у квартирі [ADDRESS] , на його думку, не могли стати причиною пошкоджень квартири позивача. Як вбачається з розрахунку № 275_ДЦ_ДЦ від 21.04.2020, складеним підрядною організацією ТОВ «БК-Блік», вартість проведення ремонту квартири позивача становить 92 347,34 грн. На виконання ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачами також не спростовано належними та допустимими доказами відомості, що вказані в розрахунку № 275_ДЦ_ДЦ від 21.04.2020. Відповідно до п. 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, внутрішньобудинковою системою гарячого, холодного водопостачання та централізованого опалення є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку), нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку). У відповідності до додатку до правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, а саме п. 22 типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (630- 2005-п) (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2009 року № 933), передбачено, що точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, є: у багатоквартирному будинку послуги з: централізованого опалення - відгалуження від стояків у межах квартири; постачання холодної та гарячої води - після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача; водовідведення - зливний отвір санітарно-технічних приладів; у будинку садибного типу - місце підключення відповідної інженерної мережі будинку до мережі виконавця. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону,беручи до уваги вищенаведені обставини та те, що позивач зазнав матеріальної шкоди саме внаслідок неправомірних дій відповідачів, враховуючи, що вказана матеріальна шкода не спростована належними і допустимими доказами та становить 92 347,34 грн, суд вбачає необхідним стягнути вказані грошові кошти солідарно з відповідачів на користь позивача. У частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди суд вбачає можливим зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У п. 5 зазначеної постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на те, що внаслідок залиття у квартирі позивача через неналежне користування квартирою відповідачами, що знаходиться на поверсі вище, [PERSON] зазнав душевних страждань, на думку суду, моральна шкода, яка заподіяна позивачу, внаслідок неправомірних дій відповідачів може бути оцінена в розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вбачає необхідним стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 511,74 грн.

Outcome: approved