Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

16 вересня 2022 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просив суд видати обмежувальний припис на шість місяців у вигляді заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство [PERSON] , [INFO] . Заборонивши наближатися на відстань ближче 200 метрів до місця проживання (перебування), роботи, лікування, інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] ; особисто та через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо він перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь який спосіб спілкуватися з ним; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заява мотивована тим, що заявник є батьком заінтересованої особи - [PERSON] , [INFO] проживає разом з сином на території одного домоволодіння, останній застосовує до заявника домашнє насилля, у формі як фізичного так і психологічного насильства. Психологічне насильство виражається у приниженні честі та гідності заявника, залякуванні фізичною розправою, остраху знаходиться в одному будинку з кривдником, в образах нецензурними словами, в забороні вільно заходити до домоволодіння, частина якого належить заявнику на праві приватної власності. [PERSON] вже притягався до адміністративної відповідальності за вчиненні домашнього насильства відносно [PERSON] . Відповідно до постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.06.2022 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.. 173-2 КУпАП відносно заявника. [PERSON] здійснює фізичне насильство, щодо заявника. Вказане заявник підтверджує актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 1683 від 30.10.2018 р. та висновком судово-медичної експертизи № 1473 від 01.10.2021р. 30.11.2019 р. до [PERSON] було застосовано терміновий заборонний припис у зв`язку з вчиненням відносно [PERSON] , домашнього насильства. Криворізьким районним управлінням поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 12021046230000356 від 01.10.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за фактом нанесення [PERSON] легкіх тілесних ушкоджень під час сварки на ґрунті особистих неприязних відносин. Таким чином, у результаті пережитого домашнього насильства заявник зазнав психологічного та фізичного насильства, ситуація, що склалася є психотравмуючою для заявника та несе ризики його здоров`ю та життю. Нині заінтересована особа - [PERSON] продовжує ображати заявника, погрожує йому фізичною розправою, чим знову вчиняє психологічне домашнє насильство та створює неможливі умови для подальшого мого проживання в будинку. У заявника наявний стійкий острах, що заінтересована особа - [PERSON] продовжить й надалі вчиняти щодо нього домашнє насильство психологічного та фізичного характеру Наразі заявник потребує психологічної підтримки та захисту від протиправних дій заінтересованої особи. Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. 19 вересня 2022 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою зацікавленої особи та відсутності відомостей про її належне повідомлення. 23 вересня 2022 року в судовому засіданні заявник та його предствник адвокат Книгницька Л.А. заяву підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення заяви, з тих підстав, що не вважає свої дії домашнім насильством. Пояснив, що має особисту неприязнь до батька через те, що заявник у дитинстві застосовував до нього фізичне насильство чим спаплюжив йому життя. Окрім того [PERSON] є співвласником будинку [ADDRESS] та бажає їм вільно користуватися, однак заявник чинить йому перешкоди у зв`язку з чим постійно виникають сварки. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про встановлення обмежувального припису, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення заявника, його представника та заінтересованої особи, суд встановив наступне. Заявник [PERSON] є батьком [PERSON] . З матеріалів заяви вбачається, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] Згідно долучених до матеріалів справи, належним чином завірених копій судових рішень у відношенні [PERSON] , судом береться до уваги копія постанови Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.06.2022 року. Згідно якої [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Також судом береться до уваги, долучена до матеріалів справи копія термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА № 052534. Суд не бере до уваги надані заявником документи, а саме: акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 1683 від 30.10.2018 р., висновок судово-медичної експертизи № 1473 від 01.10.2021р, витяг з ЄРДР № 42018041750000212 від 21.12.2018р.,інформацію про рух досудового розслідування від 13.06.2022р., витяг з ЄРДР № 12021046230000356 від 01.10.2021р, оскільки вказані документи лише підтверджують факт спричинення тілесних ушкоджень та те, що за даним фактом проводилось досудове розслідування та не встановлюють вини жодної особи у вчинених кримінальних правопорушеннях. Відповідно до\~статті 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні. 07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято\~Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою\~статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Положеннями\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Зі змісту\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається\~Цивільним процесуальним кодексом України. У пункті 9 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої\~статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно вимог\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених\~статтями 77-80 ЦПК України. Нормами\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що вжиті заявником заходи для його захисту, а саме: звернення до правоохоронних органів, не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав [PERSON] . Підсумовуючи викладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до частини третьої\~статті 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно з частиною четвертою\~статті 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved