Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

01 серпня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним. [PERSON] є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Раніше квартира належала на праві часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , частка кожного складала по 1/3. 20 травня 2020 року [PERSON] та [PERSON] подарували позивачу по 1/3 частині квартири та уклали договір дарування. В зазначеній квартирі, крім позивача зареєстрований син колишнього власника 1/3 частини квартири [PERSON] . Відповідач за вказаною адресою не проживає більше 10 років, комунальні послуги не сплачує, його речі в квартирі відсутні. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник позивача позов підтримала з викладених в ньому підстав. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, повідомлений належним чином про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23 листопада 2006 року, договором дарування від 20 травня 2020 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26 грудня 2006 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28 липня 2022 року та від 20 травня 2020 року (а.с.9 13). Згідно з довідкою виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області № 05.3-15/520 від 19 липня 2022 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до акта про фактичне не проживання особи від 25 липня 2022 року [PERSON] за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає з 2012 року (а.с.15). Свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що вони мешкають в одному будинку з [PERSON] , давно з нею спілкуються та їм достовірно відомо, що [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає в квартирі [ADDRESS] більше десяти років, його речі в приміщенні відсутні. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що відповідач не проживає більше року в квартирі за адресою: [ADDRESS] , не є власником вказаної квартири, проте зареєстрований. Наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні, яка в ньому не проживає, є перешкодою у здійсненні позивачем прав власника цього приміщення. Зазначені перешкоди підлягають усуненню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved