Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - позивач) через представника звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути з Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» (далі - відповідач) на його користь заборгованість із заробітної плати в сумі 37924,33 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з роботи, починаючи з 10.11.2021 по 03.08.2022 в сумі 173337,12 грн. та в подальшому по день ухвалення рішення суду або проведення остаточного розрахунку. Свої вимоги мотивує тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем та 09.11.2021 його було звільнено з роботи за власним бажанням. На момент звільнення заборгованість по заробітній платі в розмірі 37924,33 грн. не була виплачена. Оскільки при звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок, тому є всі підстави для стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Зазначає, що середній заробіток слід стягувати за період з 10.11.2021 (перший робочий день після звільнення) по 02.08.2022 (день звернення з позовом до суду), тобто за 186 робочих дні. Розмір середньоденної заробітної плати становить 931,92 грн. Середній заробіток за період з 10.11.2021 по 03.08.2022 становить 173337,12 грн. Вказує, що на день звернення з позовом до суду відповідач остаточно не розрахувався, тому є необхідність стягнути на його користь середній заробіток по день ухвалення рішення суду, або проведення остаточного розрахунку. Згідно поданої заяви представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. 21.09.2022 представником відповідача [PERSON] подано заяву у якій визнано заборгованість по заробітній платі перед позивачем, яка станом на 09.11.2021 становила 37924,33 грн. (після відрахування податків) та залишається несплаченою станом на 20.09.2022. Розмір середньоденного заробітку позивача складає 658,24 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за період з 24.02.2022 просять відмовити. Свої заперечення обґрунтовують тим, що з 24.02.2022 на території України введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України відповідачем прийнято рішення припинити роботу підприємства у зв`язку з неможливістю забезпечення безпеки працівників і 24.02.2022 видано наказ «Про початок простою ДП «Завод ОБ та ВТ». Затримка розрахунку при звільненні з позивачем триває не з вини роботодавця, внаслідок ведення бойових дій. Листом від 28.02.2022 № 2021/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила військову агресію РФ проти України як форс-мажорні обставини (обставини непереробної сили). Зазначає, що заявлена позивачем до стягнення сума середнього заробітку є неспівмірною із встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, іншими об`єктивними та суб`єктивними обставинами, пов`язаними з триванням військового стану. Сума середнього заробітку за час з затримки розрахунку за період з 10.11.2021 по 23.02.2022 становить 48051,52 грн. Просила зменшити суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виходячи зі співмірності розміру втрат працівника внаслідок несвоєчасного розрахунку при звільненні і заявлення до стягнення сум середнього заробітку та вважає, що справедливим є зменшення розміру відповідальності за прострочення розрахунку при звільненні співмірно до розміру невиплаченої заробітної плати 37924,33 грн. Розгляд справи просила проводити без участі представника відповідача. Заяви, клопотання. 19.09.2022 представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. 21.09.2022 представником відповідача подано заяву по справі. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08.08.2022 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 21.09.2022; зобов`язано відповідача надати суду довідку про розмір заборгованості із заробітної плати та розмір середнього заробітку. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] перебував у трудових відносинах з Дочірнім підприємством «Завод обважених бурильних та ведучих труб», звільнений з 09.11.2021 за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України, що підтверджується Наказом № 278-К від 09.11.2021. Заборгованість ДП «Завод ОБ та ВТ» по заробітній платі перед [PERSON] та розрахункових, за винятком утриманих ПДФО та військового збору складає 37924,33 грн., що підтверджується довідкою від 20.09.2022. Середньоденна заробітна плата [PERSON] , без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору складає 658,24 грн., що підтверджується Довідкою про середню заробітну плату (дохід) від 20.09.2022. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Виплата заробітної плати працівнику гарантована статтею 43 Конституції України. За вимогами статей 115, 116 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 та станом на день звільнення позивача), статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, а при звільненні працівника всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 та станом на день звільнення позивача) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що відповідач не виплатив позивачу всі суми, які належали останньому в день звільнення станом на 09.11.2021 у розмірі 37924,33 грн. (за винятком утриманих ПДФО та військового збору), що свідчить про порушення відповідачем строків виплати заробітної плати, тому з Дочірнього підприємства «Завод обважених бурильних та ведучих труб» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 37924,33 грн. Відповідно до статті 117 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 та станом на день звільнення позивача), в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в подальшому по день ухвалення рішення суду або проведення остаточного розрахунку. У позові наведено розрахунок середнього заробітку за період з 10.11.2021 по 03.08.2022 у розмірі 173337,12 грн. виходячи із розміру середньоденного заробітку 931,92 грн. та кількості днів затримки розрахунку 186 днів. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався. Особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, урегульовано Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон), який діє протягом воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Частиною 3\~статті 10\~Закону передбачено,\~що роботодавець\~звільняється від\~відповідальності за\~порушення зобов`язання\~щодо строків\~оплати праці,\~якщо доведе,\~що це\~порушення сталося\~внаслідок ведення\~бойових дій\~або дії\~інших обставин\~непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. 24.02.2022 відповідачем видано наказ про початок простою, з 24.03.2022 призупинено дію трудових договорів без припинення трудових відносин з працівниками підприємства, 03.03.2022 в ході ведення бойових внаслідок авіаудару Російської Федерації пошкоджено майно підприємства, у тому числі трансформатор електропідстанції. Торгово-промислова палата України у листі від 28.02.2022 №2024.02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереробної сили) військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022. Надані відповідачем докази доводять, що з 24.02.2022 порушення зобов`язання щодо розрахунку при звільненні з позивачем сталося внаслідок ведення бойових дій та дії обставин непереборної сили, що на підставі частини 3 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за цим зобов`язанням. З огляду на викладене, вирішуючи спір в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки починаючи з 24.02.2022 - задоволенню не підлягають. Середньоденний заробіток [PERSON] становить 658,24 грн. (без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Відповідач не провів розрахунок з позивачем з 10.11.2021 (перший робочий день після звільнення позивача) по 23.02.2022, тобто за 73 робочих дні, відтак середній заробіток\~позивача за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні становить 48051,52 грн. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18). З огляду на викладене, враховуючи пропорційність та справедливий і розумний баланс між інтересами працівника і роботодавця суд вважає за необхідне зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] до 38000 грн. Відтак,\~з Дочірнього\~підприємства «Завод\~обважених бурильних\~та ведучих\~труб» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 37924,33 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 38000 грн. за період з 10.11.2021 по 23.02.2022 включно, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати. Позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір». За подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1.1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»). На підставі частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial