Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

07 липня 2022 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути на її користь з [PERSON] на утримання трьох їх неповнолітніх дітей аліменти у твердій грошовій сумі: по 3000 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред*явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 14 липня 2022 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка та її представник адвокат Біленков М.Г. не з`явились, останній письмово просив суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі позивачка та її адвокат також не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду у встановлений строк відзиву на позовну заяву. Таким чином, суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, судове засідання проводилось без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2006 року народження (а.с.15). Як вбачається зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 17.07.2008 року, актовий запис № 48, виданого Виконкомом Їжівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21.09.2009 року, актовий запис № 59, виданого Виконкомом Їжівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.11.2015 року, актовий запис № 2781, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, [PERSON] є також батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . На теперішній час діти проживають разом із матір`ю, яка здійснює їх виховання, догляд та матеріальне утримання. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Також, відповідно до вимог ст.182, ст.183 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, оскільки відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , матеріальної допомоги на їх утримання не надає, проте є працездатною особою, а тому зобов`язаний надавати допомогу дітям, жодним доказом не доведено, що його дохід не дозволяє надавати таку допомогу у розмірі, визначеному позивачкою, відомостей про незадовільний стан здоров`я відповідача суду не надано, як і відомостей про наявність у нього на утриманні інших непрацездатних осіб, а також, виходячи з матеріального становища позивачки, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на час подання позову, суд у відповідності з принципами законності, розумності та справедливості, інтересів дитини, вважає за доцільне стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, в розмірі 9 000 гривень ( по 3000 гривень на кожну дитину), щомісячно, починаючи з дня пред*явлення позову до суду і до досягнення повноліття старшою дитиною. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, їх фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітніх дітей. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5\~Закону України «Про судовий збір», його слід стягнути з відповідача на користь держави, в сумі 992,40 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved