Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

16.09.2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, 05.01.2021 року надали уточнену позовну заяву, в якій виключили відповідача [PERSON] , в обґрунтування своїх уточнених позовних вимог зазначили, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 26.04.2007 року уклали кредитний договір №DNR0GA00000363. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачеві 1 кредит у розмірі 57200,00 (Долар США) на термін до 26.04.2017 р., а Відповідач 1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Банк свої зобов`язання виконав, та надав відповідачеві 1 кредит у розмірі 57200,00 доларів США. В порушення умов кредитного Договору, Відповідач-1 свої зобов`язання не виконала та станови на 30.07.2020 року має заборгованість 486696,35 доларів США, яка складається з наступного: 47793,92 (Долар США) - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 105803,89 (Долар США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9060,00 (Долар США) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 324038,54 (Долар США) пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 47793,92 (Долар США), яка складається - заборгованість за кредитом (тілом кредиту). В забезпечення виконання зобов`язання за Договором №DNR0GA00000363 було укладено договір поруки [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором Відповідача-1. Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5. Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за Договором №DNR0GA00000363. Згідно з п.6 договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту отримання. Вимога, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання забезпечення зобов`язання, залишена без задоволення. Приймаючи до уваги, що відповідачі у кредитних правовідносинах діють солідарні боржники; предметом спору є однорідні права та обов`язки, що випливають з кредитного Договору та договору поруки, з метою здійснення принципу процесуальної економії, вважають за доцільне об`єднати позовні вимоги до кількох відповідачів. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь AT КБ «ПРИВАТБАНК»: - заборгованість у розмірі 47793,92 (Долар США), що за курсом 27,68 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.07.2020 року складає 1322935,71 грн. за кредитним договором №DNR0GA00000363 від 26.04.2007 року. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Відповідач [PERSON] надав 30.03.2021 року подав зустрічну позовну заяву до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання припиненим зобов`язання за договором поруки, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.04.2017 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNR0GA00000363, відповідно до умов якого банк надав грошові кошти у розмірі 52000,00 доларів США для купівлі земельної ділянки, а позичальник зобов`язався в свою чергу повернути кредит, використовувати кредит за цільовим призначенням, сплатити банку за користування кредиту відсотки, винагороду, пеню, з кінцевим терміном його повернення 26.04.2017 року. З метою забезпечення зобов`язання за вказаним кредитним договором між ним та банком було укладено 26.04.2007 року договір поруки №DNR0GA00000363/1, відповідно до умов якого поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов`язань кредитним договором. Оскільки договір поруки не містить строку її дії, то Банк повинен був пред`явити вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку невиконання зобов`язань позичальником за кредитним договором, графіком погашення, яким передбачено погашення кредиту періодичними платежем щомісячно з 21 по 28 число. Вважає, що договір поруки припинив свою дію, оскільки кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Кредитний договір припинив свою дію 26 квітня 2017 року, проте банк пред`явив позов до поручителя після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання 16 вересня 2020 року. Просить суд припиненими зобов`язання [PERSON] за договором поруки №DNR0GA00000363/1 укладеного 26.04.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] . Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на його користь судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з`явився, надав суду через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував, просив задовольнити вимоги позивача у повному обсязі. Представник відповідачів та позивача за зустрічним позовом, адвокат Водоп`янов С.В. просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав та просив задовольнити, також просив застосувати трьох річний строк позовної давності до позовних вимог за первісним позовом. В задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 26 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №DNR0GA00000363, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 52000,00 доларів США на купівлю земельної ділянки, а також у розмірі 5200,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості і винагороду за надання фінансового інституту у розмірі 1,50 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору. Періодом сплати вважати період з 21 по 28 кожного місяця. Строк дії договору до 26.04.2017 року. (п.7.1). На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 26 квітня 2007 року між Приватбанк та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого останній узяв на себе солідарну відповідальність із позичальником за виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30.07.2020 року за кредитним указаним договором утворилася заборгованість 486696,35 доларів США, яка складається з наступного: 47793,92 (Долар США) - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 105803,89 (Долар США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9060,00 (Долар США) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 324038,54 (Долар США) пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Позивач користуючись своїм правом кредитора пред`явив вимогу про стягнення з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 47793,92 (Долар США) - (тіло кредиту). Згідно ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірна відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати уми такого договору. Підписанням кредитного договору, сторони висловили свою цілковиту згоду з тим, що за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, Позичальник зобов`язаний заплатити Банку пеню. Відповідно до ст.ст.1049, 1050, 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054\~ЦК України істотними умовами кредитного договору є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідач [PERSON] 02.08.2022 року надала заяву в якій просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Судом достовірно встановлено, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а [PERSON] порушила графік погашення заборгованості. Відповідно до ст.\~256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст.\~261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266\~ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.\~264\~ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій щодо виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії вчинено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього або без його схвалення. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості останній платіж з погашення заборгованості за договором, укладеним між АТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] здійснено 03.03.2010 року. Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] 16.09.2020 року тобто після спливу встановленого ст.\~257\~ЦК України\~трирічного строку позовної давності. При цьому, судом враховується, що позивачем не додано до позовної заяви підписаного з відповідачем [PERSON] договору про зміну строків позовної давності. За змістом статей 256, 261 і 267\~ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). За таких обставин, а також з урахуванням того, що відповідачами заявлено вимогу про застосування позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову АТ «КБ «Приватбанк» з підстав пропуску строку звернення до суду за захистом порушеного права. Згідно із ст.\~141\~ЦПК України у разі відмови в позові, судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. Вирішуючи вимоги відповідача [PERSON] за зустрічним позовом щодо припинення у відношенні нього договору поруки, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 553\~ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно із частини четвертої статті 559\~ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб`єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов`язок боржника за договором. Правила частини четвертої статті 559\~ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов`язання встановлений не був. Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов`язання за договором поруки у зв`язку з припиненням такого зобов`язання поручителя. Виходячи із положень другого речення ч.4 ст.559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановлення кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Правова природа зобов`язання у всіх випадках, передбачених статтею 559 ЦК України, є тотожною. Вимога кредитора до поручителя полягає в реальному виконанні зобов`язання за боржника, оскільки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником своїх зобов`язань та настання строку виконання основного зобов`язання. Виходячи з тотожної природи зобов`язань, які регулюються реченнями першим і третім частини четвертої статті 559\~ЦК України та реченням другим частини четвертої цієї статті, правову конструкцію частини четвертої статті 559 ЦК України, викладену в одному абзаці, ототожнює правову природу усіх зобов`язань, преклюзивність строку дії договору поруки, необхідно дійти висновку, що такою вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки пред`явлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобов`язання. Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом. Отже, непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. У даному кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання визначений 26.04.2017 рік. З позовними вимогами позивач до позичальника та поручителя звернувся до суду 16.09.2020 року, тобто з пропуском встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для звернення з вимогами до поручителя, отже порука є припиненою, а тому зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved