Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

22 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №005806, який видано 15 травня 2003 року Тростянецьким районним відділом земельних ресурсів та Тростянецькою РДА Вінницької області на ім`я « [PERSON] ». В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що вона є спадкоємцнм до майна померлого [PERSON] , своєчасно прийняла спадщину, однак оформити спадщину щодо Державного акта серії ВН №005806 на право власності на земельну ділянку площею 3,2503 га, яка належить померлому батькові, вона не може, в зв`язку з тим, що при написанні власника земельної ділянки вказано « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть записано « [PERSON] ». 02.12.2019 заявниця отримала відмову нотаріуса за №428/02-31, де вказано, що на підставі п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України від 22.02.2012 за №295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання документів, що підтверджує родинний зв`язок з померлим та правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. У судове засідання заявник не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи Тростянецької селищної ради Вінницької області у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв або клопотань від нього не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що спадкоємцем до майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дочка [PERSON] , 1996 року народження, що підтверджується рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 09.09.2020 у справі №147/1295/19 (а.с. 17-18). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З довідки приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу Вінницької області Вірської А. І. №3 від 03.02.2021 та з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №63715196, виданого 21.02.2021 вбачається, що заявниця [PERSON] прийняла спадщину після батька [PERSON] , що помер [INFO] (а.с. 13, 21). На підставі ст. ст. 1223, 1261, 1296 ЦК України, [PERSON] звернулась до Тростянецької нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки померлого батька [PERSON] . Заявниця частково оформила спадкові права по закону на земельні ділянки, які належали її батьку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №245996336 від 25.02.2021 (а.с. 20). Оформити спадщину щодо Державного акта серії ВН №005806 на право власності на земельну ділянку площею 3,2503 га, яка належить померлому батькові, [PERSON] не може, в зв`язку з тим, що при написанні власника земельної ділянки вказано « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть записано « [PERSON] ». 02.12.2019 заявниця отримала відмову нотаріуса за №428/02-31, де вказано, що на підставі п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України від 22.02.2012 за №295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання документів, що підтверджує родинний зв`язок з померлим та правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві (а.с. 12). З матеріалів справи встановлено, що 15 травня 2003 року на ім`я [PERSON] , який проживає за адресою: с. Велика Стратіївка, Тростянецький район, Вінницька область, виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №005806 на підставі розпорядження Тростянецької РДА від 08.11.2002 за №186, відповідно до якого останньому передана у власність земельна ділянка площею 3,2503 га в межах згідно планом, що розташована на території с. Гордіївка, Тростянецький район, Вінницька область, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8). Разом із цим, у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] виданого Виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 26 березня 2019 року та інших документах, а саме: витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0520757902020 від 24.11.2020, довідці про коло спадкоємців №3/02-14 від 03.02.2021, витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі рішенні Тростянецького районного суду Вінницької області від 09.09.2020 у справі №147/1295/19, свідоцтві про право на спадщину за законом серії НМР 725164 від 25.02.2021, по батькові батька заявниці зазначається як « [PERSON] » (а.с. 7, 9-11, 13, 14, 17-18, 19). Як випливає з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0520757902020 від 24.11.2020, [PERSON] , місце проживання: с. Велика Стратіївка, Тростянецький район Вінницька область, є власником земельної ділянки площею 3,2503 га, що розташована на території Гордіївської сільської ради, Тростянецький район, Вінницька область, кадастровий номер земельної ділянки 0524181500:01:003:0063, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, документ, який є підставою для виникнення права Рішення органу виконавчої влади Тростянецька РДА 08.11.2002 №186, документ, що посвідчує право Державний акт від 15.05.2003 ВН 005806( а.с. 9-11). При цьому прізвище та ім`я батька заявниці у державному акті серії ВН №005806 від 15.05.2003 на право власності на земельну ділянку та інших документах, досліджених в судовому засіданні, повністю співпадають, а так само співпадає місце проживання батька заявниці, що зазначаються у документах наявних в матеріалах справи та вказаному державному акті. Отже, із досліджених документів судом встановлено, що у вказаному державному акті була допущена помилка в частині запису ім`я по батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до абз. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що ім`я по батькові батька заявниці у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ВН №005806 від 15.05.2003, не збігається з ім`ям по батькові, вказаним у свідоцтві про смерть, що унеможливлює оформлення спадкоємцем права власності на земельну ділянку, а також вільно користуватися та розпоряджатися нею, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] повністю та встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] вказаного державного акту. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в результаті судові розгляду справи окремого провадження витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved