Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

адвокат Голуб Г.С. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до відповідача, в якому просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру, яка знаходиться по [ADDRESS] та квартиру, яка знаходиться по [ADDRESS] , визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться по [ADDRESS] , визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться по [ADDRESS] . 02.08.2022 адвокат Голуб Г.С. подав заяву про уточнення позовних вимог та просив визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] , визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на квартиру [ADDRESS] , визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на квартиру [ADDRESS] , інші вимоги залишити без розгляду. 13.09.2022 відповідач [PERSON] подав заяву про визнання позову з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. 13.09.2022 представник позивачки адвокат Голуб Г.С. подав заяву, якій вказав, що 01.08.2022 подано заяву про уточнення позовних вимог та з метою уточнення вказаної заяви просив п.1 вказаної заяви залишити без розгляду, а п.2 та п.3 підтримує в повному обсязі та просив задовольнити. Рішення просив ухвалити у підготовчому судовому засіданні в силу визнання позову відповідачем. Також просив, враховуючи визнання відповідачем позову, вирішити питання судових витрат, а саме сплаченого судового збору.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно та копії витягу про реєстрацію права власності власником квартири за адресою: [ADDRESS] , зазначена [PERSON] . Ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] , становить 702434 грн., що підтверджується звітом про проведення незалежної оцінки квартири. Згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно та копії витягу про реєстрацію права власності власником квартири за адресою: [ADDRESS] , зазначений [PERSON] . Ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] , становить 806172 грн., що підтверджується звітом про проведення незалежної оцінки квартири. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1 ст.61 СК України,\~ об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Частинами 1 та 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Згідно з частиною першою статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 «Про судове рішення в цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд в мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідачем позов, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнано, вимоги позивача обґрунтовано належними правовими підставами. Стаття 141 ЦПК України визначає порядок розподілу судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд

Outcome: approved