Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 3420,76грн. Позов мотивує тим, що між сторонами укладено Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір), затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494. Посилається на те, що пункт 1 глави 1 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначає, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» за договором розподілу природного газу оператор ГРС зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Фактом приєднання побутового споживача [PERSON] до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є дії, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, здійснення споживання природного газу на об`єкті нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить щомісячна зміна показників лічильника в сторону збільшення, оплата за спожитий природженій газ, що документально підтверджено фінансовим станом абонента. АТ «Закарпатгаз» свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало боржнику послуги розподілу природного газу, однак боржник не виконав взяті на себе зобов`язання та не сплатив заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за період 01.01.2021року - 30.04.2022року. Посилаючись на викладене просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 3420,76грн. та судові витрати у сумі 2 481,00 грн. Судом, за клопотанням представника позивача, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Між АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» та [PERSON] був укладений Типовий договір розподілу природного газу шляхом приєднання споживача до опублікованого в друкованому виданні умов такого договору. Фактом приєднання споживача - [PERSON] до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є документально підтверджене споживання природного газу. З роздруківки з особового рахунку № [NUMBER] , що відкритий на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , судом встановлено, що станом на день подачі позову до суду, тобто на 02.06.2022року заборгованість відповідача за надані послуги з розподілу природного газу становить 3420,76грн. (а.с.10-11). Відповідно до ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Необхідно зазначити, що будь - які інші докази, окрім зазначених вище, суду подані не були, відтак у суду з урахуванням принципу диспозитивності відсутні підстави для збирання доказів, тому суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами. Відтак, судом встановлено, що [PERSON] на підставі п.п. 4, 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 (із змінами і доповненнями), є споживачем послуги з розподілу природного газу за адресою:[ADDRESS] . Відповідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно п.п.5, 10 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору . Відповідно до ст.40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним. Згідно пункту 1 глави 1 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498 НКРЕКП (зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу. Умовами Договору передбачено обов`язки Споживача: здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором; забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов`язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу; виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання тощо; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та акта розмежування балансової належності й експлуатаційної відповідальності сторін; дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем, (пункт 7.4 Договору). Відповідно до пункту 8.1 Договору, Сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України. Отже, за цим Договором відповідач зобов`язаний виконувати його умови, та несе передбачену законом відповідальність за невиконання чи не належне виконання своїх обов`язків (розділ VIII Договору). Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу IX Кодексу ГРМ та пункту 5.3 розділу V Договору за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі газорозподільних систем. А пунктом 3 глави 1 розділу IX Кодексу ГРМ встановлено, що об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу. Згідно п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послуги розподілу природного газу, що надаються Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності". Відповідно до п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. Згідно п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що споживач, який отримує послуги з розподілу природного газу, зобов`язаний їх оплачувати. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у розмірі 3420,76грн. є підставними та обґрунтованими, а тому дана сума підлягає стягненню на користь позивача. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б спростовували позовні вимоги. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2481,00 грн. судового збору сплаченого позивачем при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved