Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

16.05.2022 адвокат Вуж Д.В. звернувся в суд в інтересах [PERSON] із позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 02.03.2021, 16.04.2021 та 03.11.2021 відповідач заради високих рейтингів самовільно використовував у своїх публікаціях ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові), посаду, місце роботи позивача та сумнівний відеозапис, в якому не брав участі останній, створивши образ корумпованого співробітника Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області, чим: - здійснив ряд заяв та тверджень в публікаціях та у відеозаписі, які завдають шкоди, честі, гідності та діловій репутації позивача, оскільки відповідачем забезпечено публічний, безперешкодний доступ відвідувачам веб-сайту та користувачам YouTube, Facebook, Telegram для постійного ознайомлення з цієї недостовірною інформацією; - вчинив наклеп на позивача щодо діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення із кваліфікуючою статтею (вчинення злочину посадовою особою державної служби в особливо великих розмірах групою осіб за попередньою змовою); - висвітлив позивача у вкрай негативному світлі перед громадськістю, колегами та керівництвом, родичами і друзями; - безпідставно скомпрометував Головне управління Державної податкової служби України в Одеській області та Державну податкову службу України; - продовжує паплюжити честь, гідність та ділову репутацію Позивача, оскільки досі розміщає відеозапис з недостовірною інформацією щодо позивача на вищевказаних веб-ресурсах, які переглядають тисячі користувачів. Таким чином, відповідачем було поширено недостовірну інформацію щодо позивача, чим завдано шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача. Представник позивача адвокат Вуж Д.В. у судове засідання не з`явився. подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Проти винесення заочного рішення рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час проведення судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Своїм правом надати відзив на позов та інші заяви по суті не скористався. Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Вивчивши доводи представника позивача, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуючи інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Дана справа розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлено, що відповідач є автором інформаційного матеріалу, розповсюдженого [INFO] , [INFO] , [INFO] за допомогою веб - сайту [INFO] ), каналу в YouTube [INFO] та каналу в Telegram ( [INFO] ), оскільки є власником веб - сайту [INFO] ( [INFO] ), каналу в YouTube [INFO] та каналу в Telegram [INFO] ([INFO]). Вищезазначене зафіксоване Дочірнім підприємством «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» («WEB-FIX»), що доводиться: - Звітом «WEB-FIX» за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб -сторінок у мережі Інтернет від 10.11.2021 №450/2021-ЗВ (додаток 4); - Довідкою «WEB-FIX» з відомостями про власника веб - сайту або інформацією про його встановлення від 22.11.2021 №404/2021-Д (додаток 6). 02 березня 2021 року на веб-сайті [INFO] (додаток 4) відповідач розмістив публікацію під назвою: «Як начальник Одеського управління Державної податкової служби України заробляє 300 000$ щомісяця!» (посилання на публікацію: [INFO] . Вищезгадана публікація має інформативний характер, містить відеозапис та текстовий матеріал, і завдяки посиланню на ім`я (прізвище, власне ім`я та по батькові) та посаду позивача паплюжить честь, гідність та ділову репутацію останнього. Зокрема, текст публікації має наступний зміст (наводиться дослівно): «!! Друзі, осі вам відео доказ протиправної діяльності регіональних підлеглих голови Державної податкової служби України пана Любченка. Таких фото і відео доказів про корупційну діяльність податківців, митників в мене вистачає! Тому шановні фіскали (митники, податківці, дфс-ніки) будьте чемними, Держбюджет - не ваш особистий бюджет. Приємного перегляду))) АВТОР: [PERSON] - автор проекту про схеми та корупцію на митниці Black&White». Разом з цим, розміщений в публікації відеозапис містить відеоматеріал загальною тривалістю 5 хв. 28 сек. нібито за участю позивача, де нібито останній розповідає невстановленій особі (не зафіксованій на відеозаписі, проте явно із штучно зміненим голосом) подробиці корупційних схем в сфері оподаткування, передачі грошей та їх розмірів (відеозапис є частиною Звіту «WEB-FIX», та міститься на цифровому носії (компакт - диску DVD - R), що є додатком 5 до позовної заяви). До початку діалогу нібито за участю позивача відеозапис містить текст наступного змісту: «З метою викриття протиправної діяльності керівництва ГУ ДПС в Одеській області, начальник управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків [PERSON] надав відомості щодо функціонування існуючих схем систематичного отримання неправомірної вігоди, а також незаконного відшкодування ПДВ з державного бюджету України, яку, за його словами, налагодив керівник ГУ ДПС в Одеській області [PERSON]». При чому особа, що зображена на відео та ототожнюється автором (відповідачем) з позивачем, на відеозаписі вела з невстановленою особою діалог наступного змісту (текст відеозапису наведено вибірково мовою оригіналу): - « Сколько в месяц получаешь? (голос невстановленої особи, відсутньої на відеозаписі) - Зарплатой? (каже особа, яка ототожнюється «Думская.net» з позивачем) - Да и бонусом (голос невстановленої особи, відсутньої на відеозаписі) - Десятку (каже особа, яка ототожнюється «Думская. net» з позивачем) - Ты насобирал за месяц... (голос невстановленої особи, відсутньої на відеозаписі) - Да. (каже особа, яка ототожнюється «Думская.net» з позивачем) - А потом тебе ж надо отдать что-то (голос невстановленої особи, відсутньої на відеозаписі) - Ну да, надо отдать руководству (каже особа, яка ототожнюється «Думская.net» з позивачем) - А где ты будешь это отдавать. Как это происходит? У нее в кабинете? (голос невстановленої особи, відсутньої на відеозаписі) - В кабинете редко. По дороге, на улице...(каже особа, яка ототожнюється «Думская.net» з позивачем) - То есть вы где-то едете в одной машине (голос невстановленої особи, відсутньої на відеозаписі) (нерозбірливо) - Сколько это будет? Ну примерно. В последний раз сколько это было? (голос невстановленої особи, відсутньої на відеозаписі) - Тысяч тридцатъ-сорок ... (каже особа, яка ототожнюється «Думская.net» з позивачем) - [PERSON]? (голос невстановленої особи, відсутньої на відеозаписі) - Да. Но это не космические деньги (каже особа, яка ототожнюється «Думская.net» з позивачем). 02 березня 2021 року вищенаведений відеозапис (загальною тривалістю 5 хв. 27 сек.) був розміщений на каналі відповідача [INFO] в YouTube (додаток 4) і завдяки посиланню на ім`я та посаду Позивача завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації Позивача (відеофіксація відеозапису є частиною Звіту «WEB-FIX», та міститься на компакт - диску DVD - R в додатку 5 до позовної заяви). Посилання на публікацію: [INFO] При чому, станом на дату фіксації (05.11.2021), відображеному у Звіті «WEB-FIX», на каналі відповідача ([INFO]) в YouTube разом із вищевказаним відеозаписом зазначається наступна інформація (додаток 4): - назва розміщеного відеозапису: «Відеодоказ протиправної діяльності регіональних підлеглих голови ДПС України пана Любченка»; - дата оприлюднення; - 335 переглядів (користувачами YouTube); - текст публікації, ідентичний публікації на веб-сайті [INFO] від 02.03.2021. Перегляд вказаного відеоматеріалу в публікаціях Відповідача, розміщених на веб-сайті [INFO], каналі в Telegram [INFO], сторінці у Facebook [INFO], можливий завдяки переходам за гіперпосиланнями, що врешті переводять користувача на канал Відповідача ([INFO]) в YouTube. 02 березня 2021 року вищенаведений відеозапис (загальною тривалістю 5 хв. 27 сек.) був розміщений у публікації на сторінці Відповідача у Facebook ([INFO] - особистий блог) (додаток 4) і завдяки посиланню на ім`я та посаду позивача завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача. Посилання: [INFO] При чому, станом на дату фіксації (05.11.2021) цієї публікації у Facebook, відображеному у Звіті «WEB-FIX», разом із вищевказаним відеозаписом зазначається наступна інформація (додаток 4): дата оприлюднення; - текст публікації, ідентичний публікації на веб-сайті [INFO] від 02.03.2021 - посилання на аналогічну публікацію, розміщену на каналі Відповідача [INFO] і Telegram ([INFO]); - кількість реакцій користувачів Facebook (лайків, дизлайків, інше) - 21. 02 березня 2021 року вищенаведений відеозапис (загальною тривалістю 5 хв. 27 сек.) був розміщений в публікації на каналі Відповідача [INFO] в Telegram (додаток 4) і завдяки посиланню на ім`я та посаду позивача завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача. Посилання: [INFO] При чому, станом на дату фіксації цієї публікації, відображеному у Звіті «WEB-FIX» разом із вищевказаним відеозаписом зазначається наступна інформація (додаток 4): -дата оприлюднення - текст публікації, ідентичний публікації на веб-сайті Lavriv PRO від 02.03.2021 - кількість переглядів користувачами Telegram - 16.8 К (тобто 16 800). 16 квітня 2021 року вищенаведений відеозапис (загальною тривалістю 5 хв. 27 сек.) був розміщений у публікації на сторінці Відповідача у Facebook ([INFO] - особистий блог) (додаток 4) і завдяки посиланню на ім`я та посаду Позивача завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації Позивача. Посилання: [INFO] При чому, станом на дату фіксації (05.11.2021) цієї публікації у Facebook, відображеному у Звіті «WEB-FIX», разом із вищевказаним відеозаписом зазначається наступна інформація (додаток 4): - дата оприлюднення; - назва публікації, ідентичний назві публікації на веб-сайті [INFO] від 02.03.2021, а саме: «Як начальник Одеського управління Державної податкової служби Україні заробляє 300 000$ щомісяця!»; - кількість реакцій користувачів Facebook (лайків, дизлайків, інше) - 0. 03 листопада 2021 року вищенаведений відеозапис (загальною тривалістю 5 хв. 27 сек.) був розміщений у публікації на сторінці Відповідача у Facebook ([INFO] - особистий блог) (додаток 4) і завдяки посиланню на ім`я та посаду Позивача завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача. Посилання: [INFO] При чому, станом на дату фіксації (05.11.2021) цієї публікації у Facebook відображеному у Звіті «WEB-FIX», разом із вищевказаним відеозаписом зазначається наступна інформація (додаток 4): - дата оприлюднення; - назва публікації, ідентичний назві публікації на веб-сайті [INFO] від 02.03.2021, а саме: «Як начальник Одеського управління Державної податкової служби Україні заробляє 300 000$ щомісяця!»; - кількість реакцій користувачів Facebook (лайків, дизлайків, інше) - 2 Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Як роз`яснено в п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (надалі - Постанова ПВСУ №1), праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Стаття 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод дозволяє свободу вираження поглядів та ідей, однак друга частина цієї статті встановлює розумні обмеження і дозволяє санкції, які навіть, якщо і визнати будь-які з вказаних висловлювань оціночним судженням чи критикою, не дозволяє переходити межу, на якій такі висловлювання суперечать принципам моралі, направлені на захист репутації і підтримання авторитету суду. Юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності і ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Враховуючи, що відповідач поширив інформацію загальнодоступним способом, через мережу Інтернет, на веб-сайті [INFO], своєму каналі [INFO] в YouTube, на сторінці у мережі Facebook, на каналі Telegram, відтак довів її до відома невизначеному колу осіб, суд прийшов до переконання, що відбулося поширення вказаної інформації. Крім цього, судом встановлено, що опублікована інформація стосується саме [PERSON] , який займає посаду начальника управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків головного управління Державної податкової Служби України в Одеській області. В спірній інформації неодноразово прямо вказується як прізвище [PERSON] , так і його посада. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Між тим, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Як вказав Верховний суд у Постанові від 01.02.2018 року по справі №757/33799/15-ц: «Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування." У рішенні ЄСПЛ по справі Лінгенс (Lingens) проти Австрії зазначено: «Суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а справедливість критичного висловлювання не підлягає доведенню». Також у справі "Лендон, Очаковскі-Лоран і Жулі проти Франції" ЄСПЛ зазначив - навіть якщо висловлювання є оціночне судження, воно повинно бути підтримано достатнім фактичним підставою, за відсутності якого воно буде визнано виходять за належні рамки. Відповідач не надав жодних об`єктивних доказів та/або посилань на конкретні джерела інформації, які б підтверджували, що позивач є учасником корупційної схеми в сфері оподаткування. Вироку суду, який би встановив причетність позивача до корупційних схем немає, що робить недостовірною поширену відповідачем інформацію відносно позивача. Окрім того, щодо позивача не порушено жодної кримінальної справи, в якій би позивач давав би показання правоохоронним органам. Позивач стверджує, що не є особою, яка зображена на відео, що розміщене Відповідачем у вищезазначених публікаціях, яка нібито розкриває корупційні схеми в податковій сфері та ототожнюється відповідачем з позивачем. Особа, яка зображена на відеозаписі, що досі демонструється в мережі Інтернет (на веб - сайті [INFO], у Facebook, каналі в YouTube та каналі в Telegram) і ототожнюється відповідачем з позивачем, на цьому відео не називала своє ім`я, не називала жодних прізвищ або іншої інформації, достатньої для ідентифікації її та інших осіб (наприклад не називала прізвища начальника Головного управління ДПС в Одеській області). Ким є особа на відеозаписах невідомо, як і невідомо, яким чином відповідач ідентифікував на відеозаписах саме Позивача. Без назви та тексту публікацій, назви, розміщеної під відеозаписом, тексту зображеного на відеозаписі, конкретний зміст розмови на зазначеному відеозапис неможливо зрозуміти. Більш того, якість зображення настільки погана, що взагалі неможливо достеменно встановити будь-яку особу за таким відеозаписом. Як вбачається з ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 22.11.2021 у справі №522/10859/21, на інтернет-сайті «Думская.net» ([INFO]) та на каналі «[INFO]» в YouTube було оприлюднене спростування недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділої репутацію [PERSON] , в т.ч. саме цей відеозапис (загальне тривалістю 5 хв. 27 сек.), що був розміщений відповідачем. Наявність спростування «Думская.net» публікації відеозапису було зафіксовано Дочірнім підприємством «Центр компетенції адреси простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» («WEB-FIX»), у Звіті «WEB-FIX» за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 04.11.2021 №441/2021-ЗВ (додатки 12,13). Станом на дату першої публікації (02.03.2021) в Головному управлінні Державної податкової служби України в Одеській області працювала лише одна людина з ім`ям та прізвищем « [PERSON] », яка обіймала посаду начальника управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС в Одеській області, що підтверджується відповіддю Головного управління Держави податкової служби України в Одеській області за вих. №5089/6/15-32-11-01-21 в 15.03.2021 на адвокатський запит представника Позивача №26 від 11.03.2021 (додаток 14), а тому після трансляції вищевказаних епізодів саме позивач опинився в центрі уваги колег, родичів та громадськості, які внаслідок розповсюдженої відповідачем недостовірної інформації почали вважати його корупціонером та злочинцем. За даними Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні кримінальні провадження, в яких містяться відомості про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності в якості підозрюваного, обвинуваченого, свідчить про безпідставність тверджень відповідача щодо сталої корупційної діяльності позивача і підтверджується відповідями профільних державних органів на адвокатські запити, а саме: -відповіддю Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України вих. №04-188/8480 від 18.03.2021 (додаток 19) на адвокатський запит за від №24 від 11.03.2021 (додаток 18); - відповіддю Департаменту запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупції вих. №23-04/15056/21 від 17.03.2021 (додаток 21) на адвокатський запит за вих. №25 від 11.03.2021 (додаток 20); - відповіддю Головного слідчого управління Служби безпеки України вих. №6/Ш-590/2 від 19.03.2021 (додаток 23) на адвокатський запит за вих. №21 від 11.03.2021 (додаток 22); - відповіддю Офісу Генерального прокурора вих. № 25/3-434вих-21 від 18.03.2021 (додаток 25) на адвокатський запит за вих. №23 від 11.03.2021 (додаток 24); - відповіддю Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України вих. №110аз/27/04/3-2021 від 24.03.2021 (додаток 27) на адвокатський запит за вих. №22 від 11.03.2021 (додаток 26); - відповіддю Державного бюро розслідувань вих. №7864-21/10-5-04-01-4543/21 від 18.03.2021 (додаток 29) на адвокатський запит за вих. №20 від 11.03.2021 (додаток 28). Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналіз висловленої відповідачем інформації свідчить про те, що у ній висловлено не оціночне суб`єктивне судження відносно позивача, не особисте відношення автора до нього, а стверджується щодо об`єктивних чітко висловлених фактів, які можуть бути перевірені. Суд вважає, що відповідач звинуватив позивача та колектив підрозділу державного органу у корупції, що є, згідно діючому законодавству України, правопорушенням, за яке передбачено адміністративну та кримінальну відповідальність, тобто це є порушенням презумпції невинуватості, Європейський суд з прав людини у справі «Довженко проти України», стверджуючи про порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що при оцінці змісту висловлювань, що розглядаються, суду достатньо відзначити, що затриманий згадувався як «злочинець» без будь-яких застережень… Ця заява передувала оцінці відповідних фактів компетентним судовим органом і спонукала громадськість вважати заявника винним до того, як його вина була доведена відповідно до закону, а тому викладені міркування дозволили Суду дійти висновку, що мало місце порушення права заявника на презумпцію невинуватості. Таким чином, відповідач фактично звинуватив позивача у скоєнні адміністративного правопорушення або злочину, безпідставно, при цьому не надавши ніяких доказів, а саме не посилаючись на відповідне рішення суду стосовно позивача. Отже, суд вважає, що саме інформація, розповсюджена відповідачем є недостовірною інформацією. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Враховуючи те, що інформація містить твердження відповідача про порушення позивачем норм чинного законодавства, а відповідно і принципів моралі, вона є негативною. Поширюючи негативну та недостовірну інформацію про позивача, відповідач не зробив належного посилання на те, що інформація ними отримана з офіційних джерел, а тому є достатні підстави стверджувати, що інформація про позивача поширена є неправдивою, недостовірною та носить негативний характер щодо нього. Вищевикладена інформація не має статусу офіційної, та не підтверджена доказами. Внаслідок поширення відповідачем негативної недостовірної інформації відбулось порушення особистих немайнових прав позивача на повагу до гідності та честі та на недоторканність ділової репутації, оскільки така інформація спотворила та принизила оцінку діяльності позивача з боку громадськості та суспільства, породила сумніви щодо дотримання ним моральних норм. Так, після оприлюднення вищевказаних публікацій, Наказом Головного управління ДПС в Одеській області №4 від 05.04.2021 (додаток 15) позивача було звільнено з посади начальника управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС в Одесі області, за угодою сторін ( п.1ч.1 ст.36 КЗпП України та ч.2 ст.86 ЗУ «Про державну службу». Позивач стверджує, що на час звільнення (05.04.2021) був єдиним годувальником в родині, оскільки його дружину, [PERSON] (додаток 16), 29.01.2021 було звільнено з посади головного державного інспектора відділу розвитку персоналу управління кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС у Черкаській області у зв`язку з ліквідацією Головного управління ДПС у Черкаській області, що підтверджується Наказом Головного управління ДПС в Черкаській області №20-о від 29.01.2021 (додаток 17). Отже дії відповідача призвели до втрати можливості нормального матеріального забезпечення родини. Таким чином, судом встановлено безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між поширенням відповідачем недостовірної інформації та приниженням честі, гідності та ділової репутації позивача. Суд враховує положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Кабінету Міністрів України, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. У вказаній резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Між тим у рішенні ЄСПЛ "Редакція газети «Правоє дело» та Штекель проти України" суд дійшов висновку, що ризик завдання шкоди здійсненню та використанню прав людини і свобод, зокрема права на повагу до приватного життя, який становлять інформація з Інтернету та комунікація в ньому, є безумовно вищим, ніж ризик, який походить від преси. Як вказав ЄСПЛ у справі "Лендон, Очаковскі-Лоран і Жулі проти Франції": "... апеляційний суд проявив зважений підхід, піддавши заявників критиці не за те, що вони не змогли довести достовірність відповідних тверджень, а за те, що вони не провели «мінімальної перевірки» в зв`язку з цим". Так і в цьому випадку Відповідач ніяким чином навіть "мінімально" не перевірив ту інформацію, яку він оприлюднив у своєму відеозапису. Як вказав ЄСПЛ у рішенні "Рангайніс проти Латвії": "...стаття 10 не гарантує повністю необмеженої свободи вираження поглядів навіть у випадку висвітлення у пресі питань, що становлять серйозне суспільне занепокоєння та стосуються політиків або державних службовців. Більше того, чим серйознішим є твердження, тим вищий рівень ретельності, який необхідно виконати перед тим, як довести його до відома відповідних органів влади або громадськості. ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону; якщо воно не переслідує допустимої мети; якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки. Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: - факти, що вважаються загальновідомими; - підтвердження висловлювання джерелом об`єктивних доказів; - посилання на незалежне дослідження. Однак, Відповідач у своїй публікації не висловлює загальновідомі факти, не посилається на незалежне дослідження, не посилається на джерела об`єктивних доказів. Таким чином, спростування недостовірної інформації, автором якої є Відповідач, буде: - здійснено на підставі закону; - переслідувати допустиму мету; - не буде порушувати баланс між цією метою та свободою вираження думки. У відповідності до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, оспорювана інформація не відповідає дійсності, не підтверджується жодними доказами, є негативною, створює негативне уявлення про [PERSON] , та безпосередньо порушує його особисті немайнові права, завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації. За Конституцією України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Кожен має право на повагу до його гідності. Життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Таким чином, право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Виходячи з встановлених обставин справи та положень законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відносно позивача було поширено недостовірну інформацію, тобто відомості, що не відповідають дійсності, які викладені неправдиво та мають яскраво виражений негативний характер, а також принижують честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , тобто порушують його немайнові права, а тому підлягають визнанню недостовірними. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 3 ст. 297 та ч. 2 ст. 299 ЦК України, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а також своєї ділової репутації. Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно п. 15 Постанови ПВСУ №1 вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації, який і викостовував позивач у своїх позовних заявах. Відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування поширеної недостовірної інформації здійснюється у спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до п.25 Постанови ПВСУ №1 спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Встановивши те, що поширена відносно позивача інформація подана у формі фактичних тверджень, й відповідач не надав належних доказів правдивості такої інформації, натомість, позивач з використанням законних та допустимих засобів доказування зміг довести суду неправдивість оскаржуваної інформації, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про визнання поширеної щодо нього інформації недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved