Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

16.09.2021 до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Згідно розпорядження керівника апарату Слов`янського міськрайонного суду від 07.07.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Дюміній Н.О. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що він з 18 липня 2016 року і по 22 червня 2017 року працював у публічному акціонерному товаристві «Українська залізниця» машиністом електровоза виробничого підрозділу «Ясинуватське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». На даний час публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на підставі постанови КМУ від 13.10.2018 року № 938 перейменоване в АТ «Українська залізниця». З березня 2017 року відповідач припинив виплачувати йому заробітну плату, хоча і продовжував її нараховувати. На день звільнення відповідач мав перед [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 р. по день звільнення 22 червня 2017 року в розмірі 18 694,51 грн. На день звільнення відповідач відмовився виплачувати [PERSON] вищезазначену заборгованість із заробітної плати і відмовляється виплачувати кошти по теперішній час. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» на його користь невиплачену заробітну плату у розмірі 18\~694, 51 грн. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що згідно із наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» Донецьку і Луганську області з 07.04.2014 також визначено районами проведення антитерористичної операції. Тобто практично вся залізнична мережа регіональної філії Донецька залізниця АТ Укрзалізниця знаходиться в зоні проведення АТО. Проведення АТО значно ускладнило сполучення у межах регіональної філії Донецька залізниця. Фактичне місце роботи Позивача непідконтрольна територія України: місто Ясинувата Донецької області, саме ця обставина ускладнила остаточний розрахунок з позивачем. Указом Президента України від 15.03.2017 р. №62/2017 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України, яким тимчасово до реалізації пунктів 1 і 2 Мінського комплексу заходів від 12.02.2015 р., а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької і Луганської областей шляхом залізничного сполучення. Виробничий підрозділ Донецька дирекція залізничних перевезень регіональної філії Донецька залізниця АТ Укрзалізниця ( надалі Донецька дирекція залізничних перевезень), а саме у ньому працював позивач, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення її діяльності з 15.03.2017 р. (дати введення в дію вищевказаного рішення Ради національної безпеки і оборони України) припинила виконання своїх функцій із забезпечення перевізного процесу. 17.03.2017 \~ \~ \~ \~р. об 11:00 годині будівля де знаходилася адміністрація Донецької дирекції залізничних перевезень, яка фактично знаходиться за адресою: Донецька область, місто Донецьк, вул. Артема, буд. 68. Була захоплена групою невідомих людей, які назвалися представниками влади у місті Донецьку та Донецькій області так званої «Донецької народної республіки» (надалі - ДНР). Відповідач наголошує, що фактично регіональна філія Донецька залізниця АТ Укрзалізниця втратила контроль доступу до своїх виробничих потужностей та іншого майна, а також первинної документації стосовно Донецькій дирекції залізничних перевезень з 17.03.2017 року, у тому числі до: трудових книжок працівників; оригіналів наказів, у тому числі про затвердження та введення в дію штатного розпису; особових справ працівників (в яких зберігаються заяви працівників про прийняття на роботу, анкети, особові картки та ін.); посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням обліку трудових взаємовідносин з працівниками, а також печаток та штампів, які знаходилися в будівлі дирекції в місті Донецьку, бо «Донецька дирекція залізничних перевезень» за дорученням АТ Укрзалізниця самостійно виконувала функції роботодавця. По факту захоплення адміністративної будівлі виробничого підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Донецька залізниця АТ Укрзалізниця Лиманським ВП Слов`янського ВП ГУ НП в Донецькій області 20.03.2017р.,порушено кримінальне провадження №12017050420000286 за ст. 341 КК України. Таким чином та враховуючи, що відсутня вина відповідача у нездійсненні виплат на користь позивача оскільки це є наслідком злочинних дій третіх осіб, що підтверджується Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року, в тому числі і про наявність після 20.03.2017 року обставин непереборної сили, які унеможливлюють виконання АТ «Українська залізниця» своїх обов`язків перед позивачем, а також враховуючи, що відсутні документи з первинного обліку праці та заробітної плати просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] \~до АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» відмовити у повному обсязі. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця», будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, раніше надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року судом було задоволено клопотання позивача та витребувано у відповідача відомості про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати [PERSON] за період з 01 березня 2017 року по 22 червня 2017 року. Також судом було витребувано з Донецького обласного відділення Ощадного банку України виписки по зарплатному картковому рахунку [PERSON] та витребувано із Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області копії індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) [PERSON] . Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач звернувся з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, код ЄДРПОУ 40075815). Відповідно до\~Постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця», код ЄДРПОУ 40075815. Позивач працював на посаді машиніста електровоза у виробничому підрозділі «Ясинуватське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с.6-10). Наказом № 2282/ДН від 21.06.2017 року позивач був звільнений з 22.06.2017 року за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до розрахунків заробітної плати позивача, останньому була нарахована заробітна плата у період: - за березень 2017 року\~6927,90 грн, сума до виплати 5508,95 грн; - за квітень 2017 року\~4149,71 грн., сума до виплати 3299,78 грн.; - за травень 2017 року\~4340,81 грн, сума до виплати 3451,75 грн.; - за червень 2017 року\~3276,09 грн., сума до виплати 2605,09 грн.; Загальна сума нарахованої позивачу заробітної плати за період березень-червень 2017 року згідно доданих до позовної заяви розрахунків заробітної плати становить 18694,51 грн. З табелів обліку використання робочого часу за період березень-червень 2017 року, складених ВП ТЧ Ясинувата СП «ДДЗП» вбачається, що позивач виходив на роботу у період простою: в березні 2017 року 20 днів, квітні 2017 року 19 днів, в травні 2017 року 20 днів, в червні 2017 року 15 дні. Відповідно до наказу начальника дирекції Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 17 березня 2017 року № 236/ДНД «Про встановлення простою», з 20 березня 2017 року встановлено початок простою для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції. Згідно наказу начальника виробничого підрозділу «Ясинуватське локомотивне депо» від 20.03.2017 року № 270 «Про встановлення простою», прийнятого на виконання вищезазначеного наказу, встановлено початок простою з 20.03.2017 року для всіх працівників виробничого підрозділу «Ясинуватське локомотивне депо». Згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON] наданими органами Пенсійного Фонду України, страхувальником [PERSON] \~ Локомотивним депо Ясинувата-Західне державного підприємства Донецька залізниця (код ЄДРПОУ 01076123) за період з березня по травень 2017 року страхові внески сплачені частково, сума заробітку, з якої сплачено єдиний внесок у березні 2016 року склала: 6927 грн. 90 коп., що збігається з сумою нарахованого заробітку, вказаного в табуляграмі за березень 2017 року, у квітні - травні 2017 року страхові внески сплачені не були, дані відсутні. З червня 2017 року страхувальником [PERSON] стала регіональна філія «Донецька залізниця» акціонерного товариства» Українська залізниця» (код ЄДРПОУ 40150216), страхові внески сплачені не були, дані відсутні. Суд звертає увагу, що у довідці ОК-5 наданою органами Пенсійного Фонду України відомості про застраховану особу за спірний період вказано не в повному обсязі, а саме у період з квітня по червень 2016 року страхові внески сплачені не були, дані відсутні. Разом із тим відповідачем АТ «Українська залізниця» не оспорено дійсність вказаних розрахункових листів (табуляграм), довідки про доходи, не надано доказів, які б спростовували або ставили під сумнів ці документи. Співставлення наданих суду табуляграм із відомостями персоніфікованого обліку дозволяє дійти висновку про їх достовірність та допустимість. Науково-правовим висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків передбачених законодавством України про працю при вивільнені ( звільнені) працівників, спричиненого впливом дії форм-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійснені господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Донецьку, м. Горлівки, м. Ясинувата, м. Дебальцеве з 20 березня 2017 року господарська діяльність на управління виробничими процесами відповідача унеможливлено неправомірними діями третіх осіб. Майно ПАТ «Укрзалізниця», що знаходиться в тому числі в м. Дебальцеве, перебувають у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих процесів та іншого майна, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі затвердження та введення в дію штатного розпису, особливих справ працівників. Початок дій форс- мажорних обставин(обставин непереборної сили) є 20 березня 2017 року. Вирішуючи спір в частині стягнення заборгованості по оплаті праці, суд виходить з таких міркувань. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Статтею 2 ЗУ «Про оплату праці» визначена структура заробітної плати, за якою основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Положеннями ст.\~115\~КЗпП України закріплено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до вимог статті 47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За змістом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст.89\~ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі ч. 1 ст.\~81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 5, 6 ст.81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим особливість трудових правовідносин характеризується, тим, що саме у роботодавця залишаються всі дані щодо праці найманого працівника, а тому саме роботодавець зобов`язаний надати такі відомості судові у разі виникнення трудового спору, та довести свої заперечення проти вимог працівника. Зазначене будь-яким чином не суперечить нормам цивільного процесуального законодавства. Та обставина, що відповідач, як правонаступник ДП «Донецька залізниця» має відповідати за позовом, встановлена постановою ВП ВС від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17, де зазначено, що при реорганізації відбувається універсальне правонаступництво, коли все майно, права та обов`язки юридичної особи, яка припиняється переходять до правонаступників. При злитті є лише один правонаступник, який набуває не окремі, визначені в акті приймання-передачі активи та зобов`язання юридичних осіб, які припиняються, а всю їх сукупність. Тому АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх державних підприємств залізничної галузі(зокрема ДП «Донецька залізниця» Відповідачем представлені позивачем докази не спростовані наданням суду належних доказів. Суд також повторно зауважує, що відповідно до норм ст. ст.115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець. Судом також не приймається до уваги посилання на неможливість оплати праці у зв`язку із форс-мажорними обставинами, наявність яких підтверджена висновком торгово - промислової палати. Доводи представника відповідача про те, що Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати є підставою для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі, не ґрунтуються на законі. Дійсно, 16 січня 2018 року ПАТ «Українська залізниця» надано Науково-правовий висновок №126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), з якого виходить, що відсутня вина ПАТ «Українська залізниця» в невиплаті належних працівникові сум при звільненні. В той же час за змістом правових позицій, які викладені в постановах Верховного Суду України від 23 березня 2016 року по справам №6-364цс16; №6-365цс16 висновки Верховного Суду України зводяться до того, що форс-мажорні обставини свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Але жодним нормативним актом про працю не передбачено підстав для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі. Наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву Укази Президента України, Рішення ради національної безпеки і оборони України жодним чином не перешкоджали відповідачу проводити виплати заробітної плати позивачу та не містять в собі положень, які б вказували на звільнення відповідача від обов`язку виконувати трудове законодавство по проведенню повного розрахунку при звільненні. Судом також не встановлено обставин, передбачених ст. 113 КЗпП України, за якими простій встановлений на підприємстві стався з вини позивача. Практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, зокрема в рішенні "Зубко та інші проти України" від 26 квітня 2006 року, визнавалося таким, що підпадає під захист ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: рухоме і нерухоме майно, матеріальні і нематеріальні права, зокрема акції, патенти, відшкодування згідно з рішенням суду, право на пенсію, право землевласника на орендну плату, економічні права, пов`язані з веденням підприємницької діяльності, право займатись професійною діяльністю, правомірні очікування щодо певного стану речей у майбутньому, право вимоги. Враховуючи, що сплата заробітної платні і її розмір обов`язково зазначається в трудовому договорі чи контракті, її можливо вважати активом, а порушення роботодавцем умов виплати заробітної платні порушенням права власності відповідно до ст..1 Першого протоколу. При цьому, позов працівника до суду про стягнення заробітної плати також вважається активом і прирівнюється до „майна у значенні, закладеному в ст. 1 Першого протоколу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач порушив право на отримання позивачем законної винагороди за виконану роботу у вигляді заробітної плати, що в сенсі ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є також порушенням права на мирне володіння майном. Крім того, суд звертає увагу на те, що форс-мажорні обставини виникли у 2017 році, і станом на теперішній час підприємство перемістилося на територію, підконтрольну владі в Україні, тобто на сьогодні є всі підстави для виконання обов`язку щодо виплати сум, які належали до виплати на час звільнення, однак цього зроблено не було. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заробітну плату за період з 01 березня 2017 року по 22 червня 2017 року 18694 грн. 51, з яких підлягають відрахуванню обов`язкові платежі та податок. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого. Відповідно до п. 8\~статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із п. 3 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до ч.1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 6 вказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення заробітної плати, а позов судом задоволений в повному обсязі з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved