Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту позивач) звернулась до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і на весь час непрацездатності, мотивуючи тим, що вони із відповідачем є батьками [PERSON] , якому встановлено інвалідність з дитинства група - перша «А», безтерміново, її призначено опікуном останнього, оскільки за рішенням суду його визнано недієздатним. Син проживає біля неї та перебуває на її повному утриманні. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує дохід, отож є фінансово спроможним, утім добровільно матеріальної допомогу на утримання дитини не надає, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. Ухвалою суду від 23.05.2022 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений судом строк відповідач не подав до суду відзиву, не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явилась надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з`явився, відповідно до заяви направленої в адресу суду, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо їх задоволення, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Також додав до заяви докази щодо його офіційного працевлаштування, сімейного стану та наявності утриманців. З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін спору, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , є сторони спору, в підтвердження чому є свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 4). Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітнім, в підтвердження чого свідчать також паспортні документи (а.с.5). Відповідно до довідки Серії 12 ААВ №262005 [PERSON] , [INFO] має Першу «А» групу інвалідності, встановлена на строк безтерміново, він потребує постійного стороннього догляду (а.с. 7). Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда №60948 (а.с.8) [PERSON] проходить реабілітацію, у зв`язку із розумовою відсталістю, внаслідок чого встановлено безтермінову групу інвалідності та значним обмеженням дієздатності. Рішенням Липовецького районного суду від 14.03.2022 Справа №16/1828/21 [PERSON] визнано недієздатним та встановлено над ним опіку та призначивши його опікуном позивача - [PERSON] (а.с. 9, 10). [PERSON] проживає та зареєстрований разом зі позивачем, за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №5559 від 27.09.2021. Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини, вказуючи, що у добровільному порядку останній їх не надає. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання регулюються главою 16 СК України (статті 198-201 цього Кодексу), яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина. Так, відповідно до положень ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Наведене кореспондується також із роз`ясненнями наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". З аналізу вказаних правових норм та роз`яснень слідує, що для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, II чи III групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання. Зібрані у справі докази свідчать про те, що повнолітній син сторін є непрацездатними, оскільки має інвалідність І групи та потребує матеріальної допомоги, так як не має можливості в силу наявних фізичних вад та діагнозу самостійно забезпечити своє існування. Водночас вирішуючи питання про здатність батька утримувати повнолітнього непрацездатного сина, суд враховує, що останній надав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги та розмір аліментів запропонований позивачем на утримання їх спільного повнолітнього непрацездатного сина. Згідно з ч. 4\~ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України\~в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, суд задовольняє позов. Оскільки нормами\~СК України\~не визначено строк до якого саме часу батьки зобов`язані утримувати повнолітньою непрацездатну дитину, суд, відповідно до ч.1\~ст.10 СК України, вважає за доцільне застосувати в цій частині правовідносин норму\~ст.79 СК України, та відповідно присуджує аліменти протягом строку інвалідності повнолітньої дитини, яка, як було встановлено судом визначена безтерміново. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено, а при подачі його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави.. Враховуючи викладене та

Outcome: approved