Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрик Наталія Павлівна, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та визнання права власності, в якій просила: - встановити факт постійного проживання [PERSON] однією сім`єю разом з [PERSON] , померлим [INFO] , не менше ніж 5 років до часу відкриття спадщини, а саме з 1990 року по 15.12.2019 р.; - визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер її громадянський чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.12.2019 року серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.09.1993 року. Позивач зазначає, що після смерті [PERSON] вона залишилась єдиною спадкоємицею 4 черги, яка протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Починаючи з 1982 року [PERSON] проживала однією сім`єю разом з [PERSON] .. Приблизно з 1990 року вони почали разом проживати в квартирі [ADDRESS] , дана обставина підтверджується актом про постійне проживання без реєстрації, спільними сімейними фотографіями, а також показаннями свідків. Після смерті [PERSON] , [PERSON] займалася похованням чоловіка, замовляла ритуальні послуги, що підтверджується договором-замовленням на організацію проведення поховання. Також, після смерті [PERSON] , [PERSON] продовжує проживати у вищезазначеній квартирі та сплачувати комунальні послуги за квартиру, що підтверджується доданими квитанціями. Проте, після звернення [PERSON] 09.06.2021 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Петрик Наталії Павлівни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що їй необхідно звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю через те, що вона не перебувала у офіційному зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх спадкових прав. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2021 року вищевказану цивільну справу передано у моє провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2021 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 27 січня 2022 року представником позивача адвокатом Бардаченком Д.В. долучено до матеріалів справи копію спадкової справи № 21/2020 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відкритої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петрик Наталією Павлівною. 21 лютого 2022 року представником Дніпровської міської ради Конаревою С.К. подано до суду відзив на позовну заяву, у якій просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі з огляду на наступне. Представник відповідача вважає, що позивач звернувся до суду із позовною заявою не обґрунтовуючи при цьому чим саме порушено, не визнано або оспорено його право на володіння спірним майном саме Дніпровською міською радою. В Дніпровській міській раді відсутні будь-які звернення позивача та не надано до матеріалів справи належних доказів того, що позивач звертався до міської ради, і як наслідок, отримав відмову з роз`ясненням щодо вирішення зазначеного спору. Зокрема, представник відповідача зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази ведення спільного побуту та проживання позивача із померлим. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2022 року було закрито підготовче судове засідання та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до судового розгляду по суті на 14 вересня 2022 року. Позивач [PERSON] на судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі. Представник позивача адвокат Бардаченко Д.В. на судовому засіданні зазначив, що позивач з 1978 року проживала разом із [PERSON] , померлим [INFO] . У 1982 році [PERSON] отримав квартиру за адресою: [ADDRESS] . На судовому засідання від 14 вересня 2022 року було допитано свідків, які були викликані за клопотанням позивача. Свідок [PERSON] повідомила суду та підтвердила той факт, що [PERSON] та [PERSON] з 1982 року проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Також їй відомо, що [PERSON] доглядала за [PERSON] , померлим [INFO] . Свідок [PERSON] повідомила суду та підтвердила той факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом та були парою, вперше разом побачила у 1990 році. Представник відповідача Дніпровської міської ради Конарева С.К. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петрик Наталія Павлівна в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомляла, письмові пояснення не надавалися. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пункт 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно до п. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до ч. 5 ст. 273 ЦПК від 18.07.1963 року, суд розглядає справи про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах у встановлених законом випадках, якщо шлюб в органах запису актів громадянського стану не може бути зареєстрований внаслідок смерті одного з подружжя. Суд установив наступні фактичні обставини у цій справі. [PERSON] ,\~ [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 2151 від 24.12.2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради № 5203 від 07.05.2020 р., станом на 31.12.2012 в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] містяться відомості про право власності за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.09.1993 р., виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно розпорядження № Б-1470, зареєстроване в КП «ДМБТІ» та записане в реєстрову книгу 9п за реєстровим № 41. Також до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про право власності на землю від 06.09.1993 року та копію технічного паспорту на вищевказану квартиру. Відповідно до змісту довідки відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-5984 від 26.04.2021 р., відповідно до наявних даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 18.11.1982 по 13.02.2020. Інші зареєстровані особи за адресою: [ADDRESS] на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) відсутні. Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідне позивачу для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS] , враховуючи, що відповідно до ст. 1264 ЦК України вона може бути віднесена до четвертої черги спадкоємців за законом, так як проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01.01.2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років), мета встановлення факту (розподіл спільного набутого майна, спадкування за законом), тощо. Доказами про наявність факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу також можуть бути спільна сплата рахунків, оформлення кредитів, тощо. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 1990 року вели спільне господарство з [PERSON] до дня його смерті [INFO] , вищенаведене свідчить про досить тривалі стосунки між сторонами та усталені відносини між ними, які притаманні подружжю. Вказані обставинами підтверджуються розпискою у матеріалах справи та поясненнями, які надали свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні. Як зазначено в Постанові №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 № 5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦK України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 21/2020, з питання прийняття спадщини після [PERSON] ніхто не звертався, окрім [PERSON] . Проте, як цивільна дружина померлого, позивач є спадкоємцем четвертої черги за законом. Оскільки позивач на час смерті спадкодавця постійно проживала разом з ним, про відмову від спадщини не заявляла, в силу ч. 3 ст. 1261 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в ч. 5 пункту 9 Листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р., не допускається вирішення справи в порядку окремого провадження, якщо заява містить вимогу про визнання права, зокрема права власності, тому позивач звертається до суду з позовом про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно, як спадкоємця четвертої черги за законом. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, суд, проаналізувавши все в сукупності, прийшов до висновку, що у судовому засіданні встановлено факт проживання [PERSON] , померлого [INFO] , однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу із спадкодавцем [PERSON] з 1990 року до [INFO] , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, а саме оформлення спадщини, і встановити його іншим шляхом неможливо. На підставі викладеного та

Outcome: approved