Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що з 04 травня 1984 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Починаючи з серпня 2020 року між сторонами припинено шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Примирення між сторонами вважає неможливим у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя. Оскільки відповідач на розірвання шлюбу не погоджується, а подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтреесах, він звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивача, в інтересах якого діє представник - адвокат Ульянов І. М., до суду надійшла заява, в якій останній просить розгляд справи провести у відсутність позивача та його представника, зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлялася належним чином, відзив на позовну заяву не подала, ураховуючи, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відділом РАЦС Жовтневого РВК м. Одеси 04 травня 1984 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 238, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 04 травня 1984 року. Згідно зі статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, подальше збереження шлюбу призведе до порушення інтересів позивача, тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved