Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Заявниця звернулась до суду та просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, яким заборонити останньому перебувати у місці проживання із заявником за адресою: [ADDRESS] та заборонити [PERSON] наближатись на відстань 0,5 км до місця проживання [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви вказано, що [PERSON] проживає разом зі своїм онуком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] вчиняє відносно заявника фізичне та психологічне насильство. На вимоги заявника про залишення квартири [PERSON] відповідає нецензурною лайкою, вчиняє психологічне насилля, погрожує, вдається до фізичного насилля. Наведене ставало підставами для звернення до правоохоронних органів. [PERSON] вважає себе особою, потерпілою від домашнього насильства та у зв`язку з існуванням реальної вірогідності повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] , заявниця вказує, що потребує захисту в порядку Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В обґрунтування заяви [PERSON] також зазначає, що за її черговою заявою до поліції від 30.07.2022 року щодо [PERSON] винесено терміновий заборонний припис строком на три доби. В судовому засіданні 12.09.2022 року [PERSON] підтримала заяву та просила задовольнити. Повідомила, що [PERSON] знає про те, що розгляд справи про вчинення обмежувального припису призначено на 14.09.2022 р. Зазначила, що [PERSON] неодноразово вчиняє щодо неї та членів сім"ї домашне насильство [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зокрема, повідомленням через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, направленням копії ухвали про відкриття провадження. Заслухавши заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно ч. 2 статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя , діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно ч. 2 ст. 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 06.09.2021 р. провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення [PERSON] на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення. 15.12.2022 р. до [PERSON] застосовано терміновий обмежувальний припис стосовно кривдника Зі змісту постанов Богунського районного суду м.Житомира від 26.07.2021р, 02.02.2022р. 25.08.2022 р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч. 2 КУпАп. Свідок [PERSON] , яка є матір"ю [PERSON] , та донькою [PERSON] повідомила, що її син [PERSON] приходе до помешкання під час комендантської години після 2-00 год, вживає алкогольні напої, неодноразово вчиняв сварки, вживає нецензурну лексіку відносно осіб які проживають в квартирі, бив в двері, піднімає руки до неї, до сестри, добабусі, штовхає. Враховуючи досліджені судом матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу вчинення насильства в сім`ї [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, та згідно показів свідка та матеріалів справи схильний до прояву агресивної поведінки, а тому суд вважає, що наявні підстави для видачі обмежувального припису.

Outcome: approved