Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 19 липня 2022 року [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2\~000,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що спільне життя між нею та відповідачем погіршилось через надмірне зловживання відповідачем шкідливими звичками, застосуванням насильства відносно неї. Подальше збереження шлюбу є недоцільним і таким, що суперечить її інтересам, а також інтересам їхніх дітей. Кожен з них проживає окремо, спільного господарства не ведуть. Їх спільні діти перебувають на повному її утриманні; відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяви (клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії. 19 липня 2022 року за протоколом автоматизованого розподілу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області судової справи між суддями вищевказану справу передано на розгляд судді Голяні О.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2022 відкрито провадження у цивільній справі. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились; про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду подали заяви, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб - сайті судової влади України, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання (статті 128 ЦПК), в судове засідання не з`явився без поважних причин, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено винести заочне рішення по справі. Фактичні обставини, встановлені судом. 14 лютого 2011 року сторони по справі [PERSON] (дошлюбне прізвищ [PERSON] ) та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований у виконавчим комітетом Новоозернівської селищної ради м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, про що зроблено актовий запис №1 / копія дублікату свідоцтва про одруження серії [NUMBER] додана до матеріалів справи/. В шлюбі у сторін народилися діти: -син [PERSON] , [INFO] /копія дублікату свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 05.06.2022 року Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)/; -син [PERSON] , [INFO] /копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 29.05.2015 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління/; -донька [PERSON] , [INFO] /копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 22.02.2017 року Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області/; -син [PERSON] , [INFO] /копія дублікату свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 05.06.2020 року Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)/; -син [PERSON] , [INFO] /копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 09.07.2022 року Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)/. На момент розгляду справи сторони проживають окремо. Позивачка [PERSON] та діти сторін [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак відповідно до довідок Ужгородської міської ради взяті на облік внутрішньо переміщених осіб, та фактично проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . 07 серпня 2015 року заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва у справі №487/4730/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 23.06.2015 року і до досягнення ними повноліття. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу судом не встановлено. Оцінка суду. Щодо розірвання шлюбу. Згідно із частиною першою статті 110\~Сімейного\~кодексу\~України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112\~СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24\~СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, факт визнання в цій частині позову відповідачем, беручи до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено,\~що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки\~або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою [PERSON] ном гарантією для забезпечення інтересів дитини. Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. При цьому,\~статтею 184 СК України\~врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею\~СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки на теперішній час діти постійно проживають разом з позивачем, суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батька дітей, який повинен виконувати свій обов`язок щодо утримання дітей належним чином. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може\~ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не наведено якихось конкретних обставин, які б свідчили про його матеріальний стан, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина тощо. Належних письмових доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідач не надав. Отже, даних, які могли вказувати на неможливість або істотне обмеження відповідача сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, судом не встановлено. З урахуванням наведеного, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та має бути не меншим 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 2 000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів відповідатиме принципу добросовісності, розумності та справедливості і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Нормами ч. 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141\~ЦПК судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно з квитанцією АТ «КОМІНВЕСТБАНК» №62311799 від 13.07.2022 року позивачем було сплачено 992,40 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача. Відповідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. За вимогами ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи до уваги, що позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, передбачений пп.1п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в мінімальному розмірі в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved