Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

У січні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.03.2015 року та договору дарування від 19.10.2018 року, вона є одноосібним власниками квартири [ADDRESS] . Також позивач зазначила, що у даній квартирі окрім неї зареєстровані її мати [PERSON] , племінник [PERSON] та відповідач [PERSON] , яка з 2020 року там не проживає. На даний час реєстрація відповідача у квартирі [ADDRESS] створює позивачу перешкоди у розпорядженні квартирою. У зв`язку із цим вона звернулиася до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву у якій підтвердила факт проживання у іншому місці, при цьому, просить відмовити в задоволенні позову. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.03.2015 року та договору дарування від 19.10.2018 року (а.с. 10), [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до ст. 41 Конституції України, «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним». Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В матеріалах справи наявні пояснення відповідача в яких міститься інформація про те, що вона, дійсно, з кінця 2020 року і по теперішній час проживає за іншою адресою, до того ж, на даний час перебуває за кордоном. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому, матеріали справи не містять доказів, що [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні житлом, що свідчить про добровільну відмову у користуванні квартирою [ADDRESS] . Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу від 28.08.2013 року, [PERSON] купила і частково сплатила за житловий будинок [ADDRESS] . З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного, та

Outcome: approved