Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просить визнати припиненим з 23 жовтня 2017 року іпотечний договір №551 від 23 червня 2006 року укладений між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. та зареєстрований в реєстрі за №2294; визнати протиправним та скасувати рішення (та відповідний запис) приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мельник Олександра Івановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 24 грудня 2021 року, індексний номер 62557530, яким зареєстровано право власності за Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» (далі - АТ «АЛЬФА-БАНК») на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2544777412020, адреса: [ADDRESS] ; одночасно зі скасуванням рішення про реєстрацію права власності, припинити право власності АТ «АЛЬФА-БАНК» на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2544777412020, адреса: [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 08 лютого 2022 року від особи, яка представилась працівником АТ «АЛЬФА-БАНК», на його телефон надійшов дзвінок і його повідомили, що в грудні 2021 року право власності на належний йому житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , перереєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і перейшло до АТ «АЛЬФА-БАНКУ». Прибувши до свого будинку, позивач виявив, що на території домоволодіння знаходяться невідомі йому люди, які не дали можливості зайти до власного двору.?Потім позивачу знову зателефонували представники банку та повідомили, що у нього наявна заборгованість перед АТ «АЛЬФА-БАНК» за кредитним договором, який був укладений між ним та «Укрсоцбанк» у 2006 році і до АТ «АЛЬФА-БАНК» перейшло право вимоги кредитним договором та договором іпотеки. Позивач вважає, що перереєстрація права власності на будинок є незаконною з огляду на наступне. 23 червня 2006 року між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та позивачем було укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 09.2/251-6, відповідно до умов якого Кредитор зобов`язався надати позичальникові кредит у сумі 32000 доларів США в порядку та на умовах, які встановлені цим договором, а позичальник зобов`язався повернути банку отримані кредитні кошти, а також сплатити відповідні проценти та виконати всі інші зобов`язання згідно умов договору. Для забезпечення виконання зобов`язань між боржником 23 червня 2006 року та Банком було укладено іпотечний договір № 551, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. та зареєстрований в реєстр № 2294, за умовами якого позивач, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №09.2/251-6 від 23 червня 2006 року, передавав в іпотеку належний йому на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . У 2017 році ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до позивача про стягнення заборгованості в сумі 32312,25 доларів США за кредитним договором № 09.2/251-6 від 23 червня 2006 року. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2017 року по цивільній справі №204/2725/17 в задоволені позову ПАТ «Укрсоцбанк» до позивача і стягнення заборгованості в сумі 32312,25 доларів США було відмовлено в повному обсязі у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Крім того, в 2020 році, вже новий кредитор - акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» звернулося до Красногвардійського районного суду з позовом про звернення стягнення предмет іпотеки та рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2020 року по цивільній справі № 204/2310/20 в задоволені позову АТ «АЛЬФА-БАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS] , було відмовлено в повному обсязі у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Таким чином, станом на грудень 2021 року у відповідача АТ «АЛЬФА-БАНК» вже не було права вимагати ані стягнення заборгованості, ані звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. З огляду на викладене, на думку позивача, договір іпотеки повинен бути визнаний судом припиненим у зв`язку з припиненням основного зобов`язання та підтвердженням цього факту відповідними рішеннями суду з моменту набрання чинності рішенням суду, тобто з 23 жовтня 2017 року. Відповідно до Витягу № 298212464 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником житлового будинку в [ADDRESS] є не позивач, а відповідач АТ «АЛЬФА-БАНК». Підставою внесення запису про реєстрацію житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24 грудня 2021 року приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Мельник О.І., індексний номер 62557530, де підставою виникнення права власності зазначено іпотечний договір від 23 червня 2006 року. Позивач вважає, що перехід права власності на належний йому житловий будинок відбувся незаконно (за відсутності правових підстав), що призвело до порушення його прав, які підлягають захисту у судовому порядку. Зазначений житловий будинок є єдиним місцем проживання позивача та членів його сім`ї, в якому він та члени його сім`ї зареєстровані та мають право на проживання. Вказує, що на момент перереєстрації права власності на житловий будинок, були відсутні відомості про вартість майна, за якими відбулося зарахування вимог. Наявність таких відомостей є обов`язковою умовою, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватись з власником майна. Оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу прав власності не проводилась, оскільки будинок, як об`єкт нерухомості, не відвідував експерт, не оглядав його, не встановлював його стан. Нотаріус всупереч вимогам чинного законодавства, вчинив реєстраційні дії за відсутності необхідних для цього документів, подача та перелік яких передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 25 грудня 2015 року №1127. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2022 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мельника О.І. доказів. У відзиві на позов, який надійшов на адресу суду 04 травня 2022 року, представник відповідача [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки зобов`язання за основним зобов`язанням (кредитним договором) не є виконані, а тому іпотека, як похідне зобов`язання, є чинним. Зазначає, що припинення іпотеки внаслідок спливу строку позовної давності законодавством не передбачено. Крім того, представник відповідача вказує, що іпотекодавцем були в повній мірі виконані вимоги щодо переліку документів, які надаються державному реєстратору при реєстрації за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. При цьому, представник відповідача зауважила, що чинним законодавством не передбачено обов`язку кредитора надавати реєстратору оцінку вартості предмет іпотеки або будь-які додаткові документи, окрім тих, що визначені пунктами 57,61 Положення №1127. Вказує, що позивачем не враховано, що в даному випадку мало місце реалізація іпотекодержателем права на позасудовий захист в порядку Закону України «Про іпотеку», коли норми законодавства щодо строків позовної давності застосовуються виключно до судового способу захисту порушеного права. Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений вичерпний перелік підстав, які надають можливість державному реєстратору відмовити у державній реєстрації прав на нерухоме майно, проте жодної підстави, на яку посилається представник позивача, зазначена стаття не містить. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON] , дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Позивач на підставі договору купівлі-продажу від 30 вересня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. та зареєстрованим у реєстрі за №2-1743, придбав у власність житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.30-31,161). 23 червня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", в свою чергу, правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №9.2/251-6 на строк до 22 червня 2016 року. Відповідно до умов договору боржнику були надані грошові кошти у розмірі 32000 доларів США окремими частинами - «траншами» (а.с.9-13). 23 червня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", в свою чергу, правонаступником якого є АТ «АЛЬФА-БАНК») та [PERSON] було укладено також іпотечний договір № 551, який зареєстровано в реєстрі за номером 2294, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М., за яким Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення Іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту №09.2/251-6 від 23 червня 2006 року, нерухоме майно, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.142-145). 29 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", в свою чергу, правонаступником якого є АТ «АЛЬФА-БАНК») та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 про внесення змін до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 09.2-251/6 від 23 червня 2006 року, відповідно до умов якої сторони домовились про те, що з 01 липня 2008 року процентна ставка за користування кредитом встановлена на рівні 14 процентів річних та, відповідно зазначено по договору процентну ставку в розмірі 14 процентів річних. Інші умови договору залишені незмінними (а.с.14). Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2017 року у справі № 204/2725/17 у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 9.2/251-6 відмовлено за спливом строку позовної давності (а.с.150-151). Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2020 року, яке набрало законної сили 03 листопада 2020 року, у справі № 204/2310/20 у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок, загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 46,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №09.2-251/6 від 23 червня 2006 року, відмовлено, оскільки строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини (а.с.60-62). 19 серпня 2021 року відповідач надіслав позивачу повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушення) від 13 серпня 2021 року за вих.№44463 (а.с.94-99, 147-149). 10 грудня 2021 року АТ «АЛЬФА-БАНК» звернулося до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мельника О.І. із заявою (повідомленням) про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, який передавався в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання за договором кредиту №09.2-251/6 від 23 червня 2006 року: житловий будинок, загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 46,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.146). АТ «АЛЬФА-БАНК» подало приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Мельнику О.І. для проведення державної реєстрації права власності: іпотечний договір №551 від 23 червня 2006 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та позивачем, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. та зареєстрований в реєстрі за №2294; документи, що підтверджують те, що АТ «АЛЬФА-БАНК» є правонаступником усіх прав і зобов`язань АТ «УКРСОЦБАНК»; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання АТ «АЛЬФА-БАНК» за вих.№44463 від 13 серпня 2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.141). 24 грудня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мельником О.І. на підставі договору іпотеки, який зареєстровано в реєстрі за номером 2294, виданий 23 червня 2006 року та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М., прийнято рішення, індексний номер 62557530, про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за відповідачем, про що здійснено відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №45903030 (а.с.36-39). Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання припиненим з 23 жовтня 2017 року іпотечного договору №551 від 23 червня 2006 року укладеного між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. та зареєстрований в реєстрі за №2294, суд виходить з наступного. Частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). Сплив позовної давності як підставу для припинення зобов`язання норми глави 50 "Припинення зобов`язання" ЦК України не передбачають. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України. Згідно з статтею 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. У зобов`язальних відносинах суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку. Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності само по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними і прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного. Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється. Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України "Про іпотеку"). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України "Про іпотеку"). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в Законі України "Про іпотеку". Зміст цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку"). Натомість Законом України "Про іпотеку" не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням. Таким чином, якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) само по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку". Вказана правова позиція є сталою та незмінною протягом тривалого часу. Вона, зокрема, викладена у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі N537/6072/16 (провадження N 61-35327св18), від 21 листопада 2018 року (провадження N 61-37670св18), від 28 січня 2019 року у справі N 639/7920/16 (провадження N 61-33814св18), від 09 квітня 2019 року у справі N 910/3359/18, від 28 жовтня 2019 року у справі N 626/1799/17 (провадження N 61-2382св19). Таким чином, у задоволенні позовної вимоги про визнання припиненим з 23 жовтня 2017 року іпотечного договору №551 від 23 червня 2006 року укладеного між Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. та зареєстрований в реєстрі за №2294, слід відмовити. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання протиправним рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мельника О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 24 грудня 2021 року, індексний номер 62557530, яким зареєстровано право власності за АТ «АЛЬФА-БАНК» на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , судом враховується наступне. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про іпотеку" (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі статтею 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно зі статтею 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Завершенням позасудового врегулювання спору є державна реєстрація прав власності на предмет іпотеки, що виступає забезпеченням за основним зобов`язанням за іпотекодержателем. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року N 1127, чинним на час проведення державної реєстрації іпотечного майна (далі - Порядок N 1127), визначено умови , підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до пункту 61 Порядку N 1127 для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Отже, у пункті 61 Порядку N 1127 визначено перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор під час її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Судом встановлено, що відповідач подав державному реєстратору для проведення державної реєстрації права власності лише іпотечний договір №551 від 23 червня 2006 року, документи, що підтверджують те, що АТ «АЛЬФА-БАНК» є правонаступником усіх прав і зобов`язань АТ «УКРСОЦБАНК», повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання АТ «АЛЬФА-БАНК» за вих.№44463 від 13 серпня 2021 року та поштове повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.141). При цьому у частині п`ятій статті 37 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Проте судом встановлено, що в реєстраційній справі (а.с.141-149) немає оцінки нерухомого майна на момент його відчуження. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі N306/1224/16-ц (провадження N 14-501цс18) за позовом про визнання дій нотаріуса щодо реєстрації права власності на нерухоме майно такими, що вчинені з порушенням порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та скасування державної реєстрації зазначено про правильність висновків судів про те, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки проведена всупереч нормам чинного законодавства, оскільки іпотекодавець ухилився від виконання свого обов`язку щодо надсилання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Також Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про те, що спірний предмет іпотеки повністю добудовано та він має 100 % готовності. Оцінка предмета іпотеки на момент набуття права власності за іпотекодержателем та визначення його ринкової вартості в розмірі 2 563 480, 20 грн є значно нижчою ніж на момент укладення договорів іпотеки та наступної іпотеки, коли готовність житлового будинку становила 95, 9 %. Оцінка предмета іпотеки здійснена суб`єктом оціночної діяльності шляхом застосування порівняльного методичного підходу, без виходу на місце і без огляду самого об`єкта будівництва, а тому вона не відповідає дійсній ринковій вартості спірного нерухомого майна. У постанові від 20 березня 2019 року у справі N 306/2053/16-ц (провадження N 14-22цс19) за позовом про скасування реєстрації речового права, права власності на іпотечне майно Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів про задоволення позову через порушення вимог договору щодо процедури звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про отримання іпотекодавцем письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, та через відсутність інформації про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна, проте оцінка майна предмета іпотеки на момент переходу права власності не проводилася. Отже, у зазначених постановах Велика Палата Верховного Суду однозначно висловила правові висновки щодо необхідності подання державному реєстратору документа про експертну оцінку предмета іпотеки для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Подібні за змістом висновки із посиланням на зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі N 917/2101/17, від 11 червня 2020 року у справі N 914/953/19, від 12 серпня 2020 року у справі N 921/353/19 та в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі N653/2857/17 (провадження N 61-1113св19), від 29 січня 2020 року у справі N 607/8488/18 (провадження N 61-7603св19), від 14 липня 2021 року у справі N 761/11601/19 (провадження N 61-3609св21). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що в переліку документів, які були надані державному реєстратору та містяться в реєстраційній справі, немає звіту про оцінку майна (а.с141-149). Відповідач разом з відзивом на позовну заяву надав звіт та висновок про оцінку спірного майна від 08 грудня 2021 року (а.с.100-101). Проте, наявність даного звіту у відповідача не спростовує тієї обставини, що такий звіт в порушення пункті 61 Порядку N1127 не було надано державному реєстратору. Доказів, що звіт про оцінку спірного майна від 08 грудня 2021 року було надано державному реєстратору під час проведення державної реєстрації права власності суду не надано. Крім того, представник відповідача у відзиві на позовну заяву визнав ту обставину, що для проведення державної реєстрації права власності АТ «АЛЬФА-БАНК» не надавав державному реєстратору звіт про оцінку майна, оскільки вважає, що подання такого висновку державному реєстратору законом не передбачено, а виготовлено його було з метою подальшого врегулювання розміру заборгованості. Отже, ці обставини свідчать про те, що на час державної реєстрації права власності АТ «АЛЬФА-БАНК» на предмет іпотеки звіт про оцінку вартості предмета іпотеки державному реєстратору не було надано. Крім того, оцінка предмета іпотеки здійснена суб`єктом оціночної діяльності шляхом застосування порівняльного методичного підходу, без огляду об`єкта оцінки, а тому, враховуючи висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі N 306/1224/16-ц (провадження N 14-501цс18), така оцінка не відповідає дійсній ринковій вартості спірного нерухомого майна. Разом з цим, судом враховується, що державному реєстратору в порушення п.п.3) п.61 Порядку №1127 не було надано довідки іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації. Отже, суд приходить до висновку про те, що під час здійснення державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за іпотекодержателем не враховано положення статті 37 Закону України "Про іпотеку" та пункту 61 Порядку N 1127, оскільки така державна реєстрація була проведена за відсутності відомостей в реєстраційній справі про вартість предмета іпотеки, визначену на момент такого набуття, та суми боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів. Розглядаючи позовні вимоги про скасування рішення та відповідного запису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мельник Олександра Івановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 24 грудня 2021 року, індексний номер 62557530, яким зареєстровано право власності за Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» (далі - АТ «АЛЬФА-БАНК») на спірне нерухоме майно та припинення права власності АТ «АЛЬФА-БАНК» на спірне нерухоме майно судом враховується наступне. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми права правомірними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. З метою забезпечення ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі N 686/19656/19 (провадження N 61-9418св20), від 03 серпня 2021 року у справі N295/6177/19-ц (провадження N 61-5270св21), від 10 листопада 2021 року у справі N543/253/16-ц (провадження N 61-18491св20) та інших. Отже, позовна вимога про скасування спірного запису про державну реєстрацію права власності є таким способом захисту, що суперечить частині другій статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому правомірним та ефективним способом захисту права позивача є скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав. З наведених підстав позовні вимоги про визнання протиправним рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мельника О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 24 грудня 2021 року, індексний номер 62557530, яким зареєстровано право власності за АТ «АЛЬФА-БАНК» на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , скасування зазначеного рішення та припинення права власності АТ «АЛЬФА-БАНК» на спірне нерухоме майно підлягають задоволенню. В задоволенні позовної вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності з наведених вище підстав слід відмовити. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 992,40 грн (а.с.1).

Outcome: partial