Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.02.2015 їх шлюб було розірвано. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2014 з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн щомісячно. На даний час з 05.05.2018 вона перебуває в іншому шлюбі та [INFO] в неї народилася донька [PERSON] , за якою вона здійснює догляд. Оскільки вона здійснює догляд за малолітньою дитиною, не працює, підприємницькою діяльністю не займається, власного житла та підсобного господарства не має, її коштів не вистачає для забезпечення належного рівня життя синову [PERSON] , у зв`язку з чим вона бажає змінити присуджений розмір аліментів. Їй відомо, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак працює на території України на будівництві та має високий щомісячний дохід, у зв`язку із чим змінилося його матеріальне становище, а тому вона просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач подав до суду відзив на позовну заву, в якому зазначив, що він згодний, щоб з нього стягували аліменти на утримання сина в сумі 1500 щомісячно, оскільки це є та сума, яку він здатний сплачувати. Він працює сезонно на посаді кочегара III розряду в управлінні освіти, культури, молоді та спорту в Пасічнянській філії №1 Пасічнянської сільської ради з жовтня по квітень та отримує заробітну плату близько 6000 грн щомісячно. На будівельних роботах він не працює. Також наразі перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого має доньку [PERSON] , 2020 року народження. Донька хворіє, перебуває на «Д» обліку в Надвірнянській дитячій поліклініці з діагнозом: Епілептичний синдром, міоклонічні припадки, атопічний дерматит, загострення, у зв`язку із чим потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування, постійно отримує медикаментозну терапію, на що ідуть великі кошти. У зв`язку із захворюванням дитини він не має можливості виїхати на заробітки. Нерухомого майна у власності не має, підприємницькою діяльністю не займається. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві. Зазначив, що позивач відмовляється від стягнення на її користь судових витрат. Відповідач в судовому завданні позовні вимоги позивача визнав частково, погодився на зміну аліментів з 500 грн на 1500 грн щомісячно, надав пояснення, аналогічні викладеному у відзиві на позовну заяву. Також додав, що в 2019 році позивачка відмовилася від отримання аліментів та закрила рахунок. В липні 2022 вона поновила стягнення аліментів і йому нарахували борг за весь період в сумі 46000 грн, які він двома платежами погасив, взявши гроші в борг. Представник відповідача в судовому засіданні просив позов задовольнити частково в межах визнання його відповідачем та врахувати, що відповідач працює на сезонних роботах, має хвору дитину, на лікування якої потрібні значні кошти, матеріальний стан відповідача погіршився. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріли справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірваний рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.02.2015 (а.с.8). Від вказаного любу сторони мають дитину сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Мати дитини після розірвання шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », а з 05.05.2018 після реєстрації шлюбу з [PERSON] на « [PERSON] » (а.с.12) та [INFO] народила доньку [PERSON] (а.с.13). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.10.2014 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 500 грн щомісячно (а.с.10). Відповідач [PERSON] 24.09.2016 уклав шлюб з [PERSON] (а.с.31) та [INFO] у нього народилася донька [PERSON] (а.с.32). [PERSON] перебуває на «Д» обліку в Надвірнянській дитячій поліклініці з діагнозом: Епілептичний синдром, міоклонічні припадки, атопічний дерматит, загострення, потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування, отримує постійну медикаментозну терапію (а.с.33-34). [PERSON] працює в управлінні освіти, культури, молоді та спорту в Пасічнянській філії №1 Пасічнянської сільської ради кочегаром сезонним 3 розряду та за період з жовтня 2021 по квітень 2022 року його дохід склав 49621,38 грн (а.с.35). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, [PERSON] і своєю сім`єю проживає в житловому будинку своєї матері, працює сезонно кочегаром, додаткових джерел для існування не має, за межі України не виїжджав, його дочка хворіє, постійно потрібні кошти на ліки. [PERSON] проживає у важких матеріально-побутових умовах (а.с.37). Відповідач як безробітній на обліку в центрі зайнятості не перебуває (а.с.38), як ФОП не зареєстрований (а.с.39). Відзив в 2019 році позивачем виконавчого листа про стягнення аліментів від виконання та повторне звернення його до виконання в липні 2022 року з одночасним нарахуванням заборгованості в сумі 46000 грн та сплату даної заборгованості відповідачем сторони в судовому засіданні визнали, що в силу ч.1 ст. 82 ЦПК Україні доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини першої статті 184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня 2022 року - 2744 гривні, з 1 грудня 2022 року - 2833 гривні. Відповідно, 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час розгляду справи становить 1372 грн. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, №31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У правовій позиції Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі за №6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до положень частини третьої статті 12, статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні питання про зміну розміру аліментів суд враховує, що позивач не довела погіршення свого матеріального стану, оскільки, як на підставу зміни матеріального стану, вона посилалася на наявність в неї другої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , за якою вона здійснює догляд, у зв`язку із чим не працює, проте суд не може взяти до уваги цей факт, оскільки доньці позивача вже виповнилося три роки і позивачеві ніщо не заважає влаштуватися на роботу. При цьому позивач зазначає, що в неї є заробіток, якого їй не вистачає для забезпечення належного рівня життя сину [PERSON] , однак доказів такого заробітку суду не надає. При цьому суд враховує побажання відповідача збільшити розмір сплачуваних ним аліментів з 500 грн на 1500 грн щомісячно, що випливає з часткового визнання ним позову, та наявність у відповідача малолітньої дитини - доньки [PERSON] , яка постійно хворіє та перебуває на медикаментозному лікуванні, яку він має обов`язок утримувати за законом та яку утримує, що знайшло підтвердження в ході судового розгляду. Зазначені обставини є суттєвими, оскільки їх неврахування може призвести до невиправданого зменшення матеріального забезпечення малолітньої дитини відповідача. Поліпшення матеріального становища відповідача, про яке позивач зазначала в позові, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд приходить до висновку про збільшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] в межах визнання позову відповідачем, з 500 грн до 1500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: partial