Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Запорізького МНО Запорізької області Хамула Н.Г. про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною власністю та визнання права власності на частку у спільному майні. В обґрунтування уточненого позову зазначила, що з 02 січня 2014 року до 22.11.2021 року [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] . Шлюб між ними укладений не був. Під час спільного проживання, вони мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто були фактичні сімейні відносини. [INFO] [PERSON] помер. Під час спільного проживання, за спільні кошти подружжя, ними було придбано майно, яке за спільною домовленістю було зареєстровано за [PERSON] . Так, [PERSON] та [PERSON] , як особам, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання за спільні грошові кошти. Позивач вважає за необхідне здійснити поділ спільного майна подружжя, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку всього майна, яке було набуто за час спільного проживання. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] як жінки і чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 02.01.2014 року по 22.11.2021 року; визнати об`єктами права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] наступне майно: 1) квартира [ADDRESS] ; 2) квартира [ADDRESS] ; 3) квартира [ADDRESS] ; 4) квартира [ADDRESS] ; 5) автомобіль BMW X3, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності на: 1) 1/2 частку квартири [ADDRESS] ; 2) 1/2 частку квартири [ADDRESS] ; 3) 1/2 частку квартири [ADDRESS] ; 4) 1/2 частку квартири [ADDRESS] ; 5) 1/2 частину автомобіля BMW X3, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Ухвалою суду від 26.04.2022 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом сторін. 24.05.2022 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вона та [PERSON] є спадкоємцями за заповітом, [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Позивач певний час зустрічалася з [PERSON] , але вони не проживали однією сім`єю, у них були дружні стосунки. [PERSON] постійно займався приватним бізнесом, мав суттєві доходи, а позивач отримувала мінімальні доходи. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Позивач участі у придбанні майна не приймала, всі квартири придбано [PERSON] у особисту приватну власність. [INFO] [PERSON] помер. За життя, [PERSON] склав заповіт на ім`я [PERSON] , та у випадку її відмови, неприйняття спадщини чи смерті, [PERSON] . Факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю не був встановлений судом на момент укладення оспореного правочину, то немає підстав для застосування приписів про спільну сумісну власність подружжя. Що стосується вимог про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності, то вони є похідними від встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу та не підлягають задоволенню. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати. 17.06.2022 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що визначаючи коло відповідачів, позивачкою взяті до уваги лише особи, дії яких порушують права та охоронювані законом інтереси позивача. Позивач надала суду докази спільного проживання з [PERSON] , ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонті, тощо. Ухвалою суду від 18.07.2022 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача - [PERSON] та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] 29.07.2022 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов пред`явлено лише до двох спадкоємців померлого. Батько на час смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де й проживав, позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з померлим як подружжя не проживала. До позовної заяви не надано жодного доказу на підтвердження наявності у позивача будь-яких джерел доходу, сум доходу, наявності іншої нерухомості чи транспортних засобів, за рахунок яких позивач могла б придбати спірне майно, не зазначено у яких спосіб померлий придбав нерухомість та автомобіль. Всі квартири було придбано батьком у особисту приватну власність, позивач не має прав на них і не приймала участі у них. Оскільки на час смерті батька [PERSON] була неповнолітньою, то відповідно має право на обов`язкову частку спадщини. Вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає, тому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідачі та їх представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили відмовити в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Запорізького МНО Запорізької області Хамула Н.Г. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяву суду не надала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку сторін по справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 299392468 від 14.02.2022 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , дата державної реєстрації 22.04.2019 р. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 299392685 від 14.02.2022 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , дата державної реєстрації 12.09.2019 р. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 299392150 від 14.02.2022 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , дата державної реєстрації 23.02.2021 р. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 299390947 від 14.02.2022 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , дата державної реєстрації 16.04.2021 р. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 04.06.2020 року [PERSON] є власником автомобіля BMW X3, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Дніпро) від 25.11.2021 року, актовий запис № 1319. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі за заповітом. 26.11.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. заведено спадкову справу за №169/2021 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини. 26.01.2022 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Н.Г. звернулися [PERSON] , [PERSON] із заявами про прийняття спадщини за законом, та [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Також, згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 138/2515/15-ц, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом, законною підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Зазначені висновки є сталими в судовій практиці та підтверджується позицією, викладеною, зокрема, в Постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 та Постанові Верховного Суду від 03.11.2020 року у справі № 369/7524/19. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Слід зауважити, що при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки ОСББ «Запорізька-2» від 18.02.2022 р., [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ; разом із нею з січня 2014 року по 22.11.2021 року проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Допитані в попередніх судових засіданнях свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили та кожен окремо зазначили, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] в період з січня 2014 року до 22.11.2021 року, вели спільне господарство, мали спільні витрати, разом відпочивали за кордоном, купували майно для спільного користування, брали участь у витратах на утримання житла, його ремонт. Крім того, [PERSON] доглядала [PERSON] під час його перебування в лікарні та після його смерті займалася похованням. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили та кожен окремо зазначили, що [PERSON] мав достатні доходи для самостійного придбання майна, їм невідомо чи проживав [PERSON] з [PERSON] . Згідно з довідкою про доходи [PERSON] , останій працював у ФОП [PERSON] на посаді продавця непродовольчих товарів, загальна сума його доходу за період з 01.09.2020 р. по 28.02.2021 р. становила 32 000,00 грн. Матеріалами справи доведено, що під час сімейного життя сторони мали спільні витрати, брали участі у витратах на утримання спільного житла, його ремонт, що підтверджується товарними чеками, видатковими накладними, договорами поставки, накладними. Крім того, [PERSON] разом з [PERSON] проживали однією сім`єю, тобто фактично мали шлюбні відносини, маючи спільне господарство, як подружжя, спільно проводили час, відвідували родичів, мали спільний відпочинок, в тому числі, спільно їздили у відпустки, що підтверджується заявками оформленими в ТОВ «Сто Доріг» щодо надання туристичних послуг, наданими фотоматеріалами. Доводи представника відповідачів про те, що обставини щодо перебування в шлюбі [PERSON] і [PERSON] та наявність шлюбних відносин перевірялись і їх достовірність встановлювалась приватним нотаріусом при укладенні договорів купівлі-продажу, не заслуговують на увагу, оскільки нотаріусом встановлено лише факт відсутності реєстрації шлюбу. Дослідивши надані сторонами докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, доведеним, що в період з 02.01.2014 р. по 22.11.2021 р. [PERSON] та [PERSON] спільно проживали, вели спільне господарство, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, при цьому в будь-якому іншому шлюбі вони не перебували. Відповідно, суд вважає за необхідне встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] у період з 02.01.2014 р. по 22.11.2021 р. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України). Аналогічна норма закріплена також в ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 2 ст. 372 ЦК України визначено , що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на ті обставини, що спірне майно було набуте сторонами за час спільного проживання тому воно, на переконання суду, є спільною сумісною власністю даного подружжя, а позивач має право на 1/2 його частку, а тому суд суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до матеріалів справи позивачем не надано належних доказів на підтвердження реальної вартості майна на момент пред`явлення позову, тому суд позбавлений можливості зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити. У відповідності до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Враховуючи вищевикладене, судом визначається судовий збір у сумі 12 405,00 грн, що відповідає 5 розмірам прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. При цьому, судом враховується, що позивачем вже попередньо сплачений судовий збір в розмірі 4962,00 грн. відповідно до квитанції АТ «Укрпошта» платіж № 1037718186 від 25.04.2022 року, а тому стягненню з позивача в дохід держави підлягає сума судового збору в розмірі 7443,00 грн.

Outcome: approved