Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що у вересні 2021 року позивач дізналась про те, що 15.12.2020 відносно нього було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом № НМІ 15357 виданого 10.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. Вказаним виконавчим написом передбачено стягнення з позивача грошових коштів в розмірі 335\~115,74 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14.06.2010, яка утворилась з 14.06.2010 по 31.07.2017. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», оскільки відсутня обставина безспірності суми заборгованості. Крім того, рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.11.2014 вже стягнуто заборгованість за договором 14.06.2010 [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Тобто, було допущено подвійне стягнення заборгованості з позивача. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. від 10.10.2017, реєстровий номер № 15357 про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в сумі 335\~115,74 грн. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.11.2021 позов залишено без руху. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06.12.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.012022 витребувано докази за клопотання позивача. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.05.2022 закрито підготовче судове засідання. Справу призначено до судового розгляду. 31.05.2022 судом ухвалено заочне рішення у справі. 01.07.2022 до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення, мотивована тим, зокрема, що позивач підписала [PERSON] анкету-заяву на отримання кредиту, вона погодилась з умовами кредитного договору, який за своєю правовою природою є договором приєднання, який укладається шляхом приєднання другої сторони до запропонованих договором в цілому без можливості запропонувати свої умови договору, а тому її твердження, що сторонами при укладенні кредитного договору не було досягнуто згоди щодо істотних умов, є помилковим. Також, відповідач вважає, що банк не є належним відповідачем в даній категорії справ, оскільки він не вчиняв нотаріальної дії та не видавав оспорюваний виконавчий напис. Крім того, оспорюючи виконавчий напис, боржник може лише оспорити правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. Позивач не надала суду жодних розрахунків, які б підтверджував спірність суми заборгованості, яку стягнуто в оспорюваному виконавчому написі. При цьому, безспірність суми передбачає сам факт наявності заборгованості, а не її розміру. До того ж, позивач не довела жодними доказами ту обставину, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. Також, до вказаних вимог не може бути застосовано позовну давність, оскільки це виконавчий напис є нотаріальною дією нотаріуса і банк при наданні документів нотаріусу строк не пропустив, оскільки строк виконання зобов`язання позивача за кредитним договором не сплив, оскільки вона не виконує покладені на неї зобов`язання. Також представник відповідача заперечив проти стягнення з банку на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, оскільки позивачем не надано достатніх доказів, які б підтверджували такий розмір витрат, про який просить позивач. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.08.2022 скасовано заочне рішення, призначено у справі судове засідання. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача подала клопотання про проведення судового розгляду без її участі. Позов підтримала. Погодилась на заочний розгляд справи. Подала також суду письмові пояснення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце проведення розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Приватний нотаріус Швець Р.О. в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про проведення судового розгляду без його участі. Представник Могилів-Подільського ВДВС в судове засідання не з`явився. Про час та місце проведення судового засідання повідомлений завчасно та належним чином. Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивача, ухвалою від 07.09.2022 вирішив провести повторний заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень\~ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності, суд прийшов до таких висновків. Суд встановив, що 14.06.2010 [PERSON] було підписано заяву, яка разом із пам`яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг, відповідно до якого позивач отримала кредитну картку «Універсальна» і отримала кредит шляхом переоформлення 03.04.2013 вказаної кредитної картки на кредитну картку «GOLD» та відкриття кредитної лінії з встановленим лімітом в сумі 25000,00 грн. (а.с.52). Згідно заочного рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.11.2014 з [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 14.06.2010, яка станом на 31.08.2014 складала 37\~943,12 грн., а саме: 24\~970,42 грн. заборгованість за кредитом; 10\~062,72 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 626,97 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1783,01 штраф (процентна складова) (а.с.10,11). Разом з тим, 10.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999, вчинено виконавчий напис серії НМТ № 415802 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення з [PERSON] за кредитним договором № б/н від 14.06.2010, укладеним з ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ КБ «Приватбанк», заборгованість за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 335\~115,74 грн., яка складається з: 24970,42 грн. заборгованість за тілом кредиту; 289\~584,27 грн. заборгованість за відсотками; 4126,97 грн. заборгованість з пені та комісії; 500,00 грн. заборгованість по штрафам (фіксована частина); 15\~934,08 грн. заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості). Крім того, з боржника на користь стягувача також стягнуто 3000,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 15357 (а.с.50). 15.12.2020 державним виконавцем Могилів-Подільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Біжан О.М. відкрито виконавче провадження ВП\~№63912069 по виконанню виконавчого напису\~серії НМІ №415802 від 10.10.2017 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 335\~115,74 грн. заборгованості за кредитним договором та 3000,00 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с.9). Відповідно до\~ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» (тут і надалі - у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. У частинах першій, другій статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі». При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап- учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 29 червня 1999 року № 1172. Згідно п. 2 постанови КМУ № 1172 для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів, наданих на вимогу суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., слідує, що відповідачем подавалась нотаріусу заява про вчинення виконавчого напису, кредитний договір, розрахунок заборгованості, а також письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 14.06.2010 та докази її направлення позивачу (а.с.49-57). Обґрунтовуючи питання спірності суми боргу, позивач зазначає, що відповідач вже звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості ще у 2014 році. Як зазначено вище, в матеріалах справи наявне заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.11.2014 яким стягнуто [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 14.06.2010, яка станом на 31.08.2014 складала 37\~943,12 грн., а саме: 24\~970,42 грн. заборгованість за кредитом; 10\~062,72 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 626,97 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1783,01 штраф (процентна складова) (а.с.10,11). З наданого нотаріусу відповідачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.06.2010, укладеного між Приватбанком та [PERSON] слідує, що після ухвалення рішення суду від 03.11.2014 відповідач продовжив нараховувати боржнику проценти за кредитним договором (а.с.53-55). Тобто, звертаючись з позовом до суду в 2014 році банк фактично просив стягнути увесь залишок суми кредитних коштів за кредитним договором № б/н від 14.06.2010. Згідно з частиною першою статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. У частині першій статті 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Застосовуючи наведені норми права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі№ 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси відповідача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто, наявність рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості (дострокове стягнення), яке боржник не виконав у повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, а є підставою виникнення права на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у виді стягнення процентів. Таким чином, суд не може вважати безпірною суму заборгованості, про яку зазначив відповідач у заяві про вчинення виконавчого напис, оскільки фактично відповідач безпідставно нарахував проценти по кредитному договору, на підставі ст. 1048 ЦК України, а не скористався правом передбаченим ст. 625 ЦК України, а також надав нотаріусу копію кредитного договору у виді анкети-заяви, яка не посвідчена нотаріусом, що на час вчинення оспорюваного виконавчого напису було обов`язковою умовою. Отже, підставами визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є недотримання визначеної\~Законом України «Про нотаріат»\~та Порядком процедури вчинення виконавчих написів. Тобто при оспорюванні виконавчих написів, позивачі звертаються з позовом про визнання їх такими, що не підлягають виконанню з тих підстав, що суми, на які вчинено виконавчий напис не є безспірними, а стягувач не надав нотаріусу усі документи, які підтверджують заборгованість, пропущений строк вчинення виконавчого напису тощо. Враховуючи викладене, а також те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, недотримано вимог, передбачених Законом України «Про нотаріат» та Порядком процедури вчинення виконавчих написів щодо надання доказів безпірності суми боргу, а тому суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Доводи відповідача про те, що він є неналежним відповідачем суд вважає безпідставними, оскільки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року в справі № 474/106/18(провадження № 61-13847св19) було викладено правову позицію про те, що «відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача». Таким чином, оскільки оспорюваний виконавчий напис вчинено на користь ПАТ КБ «Приватбанк», то вказана юридична особа є належним відповідачем у даній справі. Згідно вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору. Крім того, положеннями п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Так, пунктом 4 Договору про надання правової допомоги адвокатом від 11.11.2021, укладеного між позивачем та адвокатом Заболотною Г.В., передбачено, що клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у Справі в судовому засіданні, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Згідно акту виконаних робіт загальна вартість виконаних робіт становить 4786,00 грн., виходячи з розрахунку 0,4*2481,00 + 5 годин (первинна консультація 1 год., вивчення практики та нормативної бази 1 год. 30 хв., написання позовної заяви 2 год., заява про витребування доказів 30 хв.). Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі\~викладеного вище\~та положень\~ст.\~39,\~87,\~88\~Закону України\~"Про\~нотаріат",\~ст.\~15,\~16,\~18,\~625,\~1048,\~1054\~ЦК України,\~

Outcome: approved