Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони з 06 лютого 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , які від народження проживають та зареєстровані за місцем реєстрації позивачки за адресою: [ADDRESS] , на що батько дітей надавав відповідну згоду. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.08.2014 у справі №127/8337/14-ц шлюб між сторонами розірвано, позивачці залишено прізвище « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу та до даного часу діти проживають з позивачкою, проти чого їх батько ніколи не заперечував. 02 березня 2022 року у Відділі ДРАЦС у місті Вінниці ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] , у якому [INFO] народився спільний син [PERSON] . Син [PERSON] є третьою дитиною позивачки у зв`язку з чим у неї виникло право на отримання статусу багатодітної сім`ї та відповідних пільг. Однак Управлінням праці та соціального захисту населення Уманець Ю.Д. було відмовлено у видачі посвідчення батьків багатодітної сім`ї та посвідчення дитини з багатодітної сім`ї, так як останній необхідно надати документи, що підтверджують факт виховання нею дітей, зокрема копію рішення суду із зазначенням місця проживання дітей з одним із батьків після розірвання шлюбу. З огляду на викладені обставини, позивач просить визначити місце проживання після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , із матір`ю [PERSON] за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, до участі у справі залучено Службу у справах дітей Стрижавської селищної ради та зобов`язано надати письмовий висновок щодо заявлених позовних вимог. Службою у справах дітей Стрижавської селищної ради 19.07.2022 (вх. №ЕП-44573) надано висновок про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Стрижавської селищної ради №166 від 13.07.2022, та висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Стрижавської селищної ради №167 від 13.07.2022, відповідно до яких орган опіки та піклування селищної ради вирішив за доцільне визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 54-56, а.с. 57-59). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, натомість 27.07.2022 позивач [PERSON] подала заяву (вх. № 46498) згідно якої просила розгляд справи по суті провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, судові витрати просила залишити за нею. Відповідач [PERSON] 13.07.2022 також подав заяву (вх. №43368) згідно якої просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Начальник Служби у справах дітей Стрижавської селищної ради Наталія Войтюк у листі №01-25/284 від 15.07.2022 (вх. №44753), який отримано судом 19.07.2022, просила розгляд справи проводити без участі представника Служби у справах дітей Стрижавської селищної ради. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом установлено, що 06 лютого 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом №226, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 06.02.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 10). У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20.09.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 13); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] повторно виданого 18.06.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 14). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.08.2014 року у справі №127/8337/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище - [PERSON] (а.с. 11). 17 лютого 2021 року Вінницьким районним судом Вінницької області видано виконавчий лист №128/3044/20 про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно її віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 листопада 2020 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 25). Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання вих. №1459, №1460, №1461 від 18.06.2022 (а.с. 16, 17, 18). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 02.03.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 02 березня 2022 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] (а.с. 12), у якому [INFO] народився спільний син [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10.05.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 15). Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позов, з метою визначення статусу багатодітної сім`ї та отримання відповідних пільг, оскільки листом Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації №2544 від 19.05.2022 [PERSON] було повідомлено, що для визначення статусу багатодітної сім`ї необхідно надати документи, що підтверджують факт виховання дітей [PERSON] , зокрема копію рішення суду із зазначенням місця проживання дітей з одним із батьків після розірвання шлюбу (а.с. 23). Відповідно до акта обстеження фактичного місця проживання від 06.06.2022 [PERSON] разом із чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). Відповідач мешкає окремо, доказів про те, що він приймає участь у вихованні дітей матеріали справи не містять. Разом з тим, відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, про що свідчить подана ним до суду заява про визнання позовних вимог від 13.07.2022 (вх. №43368). Службою у справах дітей Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області було надано висновок про визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Стрижавської селищної ради №166 від 13.07.2022, та висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Стрижавської селищної ради №167 від 13.07.2022, відповідно до яких орган опіки та піклування селищної ради вирішив за доцільне визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . При цьому вбачається, що батько дітей [PERSON] не проживає з ними з моменту розлучення та не заперечує, щоб у подальшому діти [PERSON] та [PERSON] проживали разом із матір`ю [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 ЗУ «Про охоронну дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Враховуючи встановлені обставини, а також те, що відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки таке рішення відповідатиме найвищим інтересам дітей. При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку йде не про розлучення дітей з батьком, а про визначення місця проживання дітей, при тому, що діти проживають постійно з матір`ю окремо від батька. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи, що позовні вимоги задоволено, позивач просила залишити судові витрати за нею, а відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, тому позивачеві слід повернути з державного бюджету 496,00 грн судового збору сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved