Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що з 10 липня 2018 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають одну сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра. З відповідачем подружні відносини припинені, спільне господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка прийшла до висновку, що примирення неможливе. А тому, просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити її прізвище " [PERSON] ", а малолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею. В заяві на ім`я суду позивача підтримала позов, просить справу розглянути без її участі, позов задоволити в повному обсязі. Відповідач, після відновлення провадження у справі, повторно в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судових засідань. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З 10 липня 2018 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 10 липня 2018 року Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. За час спільного життя у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе. Судом надавався сторонам строк для примирення, однак воно досягнуто не було. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, згідно із ч.1 ст.24 СК України. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Стаття 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тобто, дана норма Закону закріплює право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, на вибір свого прізвище після розірвання шлюбу. Заперечення іншого із подружжя щодо обрання прізвища, не є підставою для відмови у задоволені цієї вимоги. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне після розірвання шлюбу, залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ст.161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Враховуючи те, що малолітня дитина [PERSON] проживає з позивачем, а відповідач не заперечує проти такого проживання, тому суд дійшов висновку, що після розірвання шлюбу, дитину і надалі необхідно залишити проживати з позивачем, що не позбавляє батька права на особисте спілкування із сином та прийняття участі у його вихованні. На підставі статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки витрати з оплати судового збору, за подання позовної заяви. Тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved