Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Відповідач збільшені позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. \~ \~ \~ \~Позивач на задоволенні збільшених позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія заповіту [PERSON] від 20.02.2020р. складеного на ім`я позивача; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.06.2022р.; копія довідки виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 12.01.2021р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 361993; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомого майна від 29.11.2021р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.11.2021 р.; копія листа Ренійської районної державної нотаріальної контори від 30.07.2022р.; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.07.2022р.; копія архівної виписки із рішення від 21.12.1993р. Лиманської сільської ради від 04.03.2020р. № А-58. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Так, позивач [PERSON] , народився [INFO] , у свідоцтві про його народження серії [NUMBER] , виконаному російською мовою, його прізвище записано як « [PERSON] ». У свідоцтві про народження позивача серії [NUMBER] , в графі «батьки», запис про «батька» позивача, виконано російською мовою, його прізвище ім`я та по-батькові вказано як « [PERSON] ». У свідоцтві про народження відповідача [PERSON] (рідного брата позивача) серії [NUMBER] , в графі «батьки», запис про «батька» відповідача, виконано російською мовою, його прізвище ім`я та по-батькові записано як « [PERSON] ». Прізвище позивача за паспортом серії [NUMBER] , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 16.10.1996р., записано на українській мові як «АЖДЕР», а у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , видане Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 16.06.2020 р. за № 231, прізвище його батька записано як « [PERSON] ». Раніше позивач не звертав на це уваги, але на теперішній час виникла необхідність встановлення родинних відносин між ним з батьком, з підстав прийняття спадщини та переоформлення нерухомого майна після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Тому, позивач був вимушений звернутися до суду із вимогою про встановлення факту родинних відносин. Родинні відносини між позивачем та його батьком підтверджуються: копією паспорту на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , виданий 16.10.1996р., копією свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , копією паспорту на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , виданий 26.07.2016р., копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (вик. рос. мовою), з відмітками про батьків, копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (вик. рос. мовою), з відмітками про батьків, довідкою виконкому Ренійської міськради за № 0062 від 12.01.2021 року, та іншими доданими документами (заповітом, тощо). Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню, а факт встановленню, оскільки він має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення права на спадкування. Щодо вимог позивача про визнання права власності на спадкове майно, судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . За життя їй належало: житловий будинок, із надвірними спорудами [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.06.2022р., присадибна земельна ділянка площею 0,1654 га., на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 361993 та право на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, площею 1,83 га., розташовану на території Ренійської ОТГ (колишня Лиманська сільська рада) Ізмаїльського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі рішення дванадцятої сесії ХХІ-го скликання від 21.12.1993 р. Лиманської сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства мешканцям с. Лиманське». На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, 20.02.2020р. залишив заповіт на ім`я позивача [PERSON] , яким заповів йому усе своє майно. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач як спадкоємець за заповітом не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Однак, на момент смерті батька позивач мешкав разом із ним, про що свідчить довідка виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області від 12.01.2021р. Відповідач [PERSON] є рідним братом позивача, він спадщину не прийняв, більш того не заперечує щоб спадщину оформив на своє ім`я позивач. Пізніше, позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, однак йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлого батька [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1235 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном. Відповідач [PERSON] спадщину не прийняв та не заперечує проти того щоб спадщину оформив на своє ім`я позивач. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно та встановлення факту родинних відносин. .

Outcome: approved