Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Представник ТОВ «Авентус Україна» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості договором №2173499 про надання споживчого кредиту від 21.03.2020 року у сумі 48335,75 грн, а також судового збору в розмірі 2270,00 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що ТОВ «Авентус Україна» має статус небанківської фінансової установи, внесене до Державного реєстру фінансових установ, як фінансова компанія Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №426 від 28.02.2017 року. ТОВ «Авентус Україна» отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК №870 від 28.02.2017 року та Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №756 від 28.03.2017 року ТОВ «Авентус Україна» видано ліцензію на здійснення діяльності з надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту. Вся процедура укладення з ТОВ «Авентус Україна» договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, відбувається відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно до Законів України «Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті товариства: (https://creditplus.ua) та проходить в онлайн-режимі. Приймаючи умови договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Так, 21.03.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір №2173499 про надання споживчого кредиту, за яким товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 15000,00 грн на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язувалась одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Інформація, яка була/є необхідна клієнту для прийняття ним обґрунтованого та усвідомленого рішення стосовно отримання кредиту, була/є розміщена ТОВ «Авентус Україна» на власному веб-сайті (https://creditplLis.ua/) та була/є повною, актуальною, безоплатною та доступною для самостійного ознайомлення та містила/містить всі необхідні відомості, що передбачені вимогами чинного законодавства. Правилами встановлений порядок укладення договорів. Відповідно, клієнт обирає бажані умови кредитування, в тому числі суму та строк і розпочинає реєстрацію на веб-сайті товариства. Під час першого етапу реєстрації на веб-сайті шляхом проставлення відповідної відмітки клієнт підтверджує надання згоди на обробку персональних даних та ознайомлення з Правилами, вказує особисті засоби зв`язку, створює пароль доступу до особистого кабінету. Після проходження першого етапу реєстрації, товариство направляє клієнту вказаними засобами зв`язку код (Одноразовий ідентифікатор), який клієнт вводить на сайті товариства. За результатами чого формується електронне повідомлення товариству. У разі правильного введення коду, товариство створює обліковий запис клієнта у інформаційній системі. Разом з тим, клієнт підтверджує, що одноразовий ідентифікатор є його електронним підписом та використовується ним як аналог власноручного підпису. Після входу до особистого кабінету клієнт продовжує реєстрацію, заповнюючи поля електронної анкети для отримання кредиту. Після завершення реєстрації та перед подачею заявки на отримання кредиту клієнт, ще раз підтверджує бажані умови кредитування (суму, строк). У разі прийняття позитивного рішення, товариство робить клієнту в його особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі електронного кредитного договору, яка містить усі істотні умови. Про підтвердження своєї повної обізнаності та згоди з усіма істотними умовами кредитного договору та ознайомлення з правилами прийняття пропозиції (оферти) свідчить натиснута кнопка позивачем «ПОГОДЖУЮСЬ» у Особистому кабінеті, після чого товариство надіслало для нього засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-коду, який клієнт вводить та цим самим підтверджує підписання кредитного договору відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Датою укладення кредитного договору є дата одержання товариством електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти). Дата та час отримання повідомлення фіксується у кредитному договорі у розділі «Реквізити та підписи сторін». Пунктом 9.6. договору встановлено, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони ТОВ «Авентус Україна» аналогом власноручного підпису уповноваженої особи ТОВ «Авентус Україна» та відтиску печатки ТОВ «Авентус Україна», що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім ТОВ «Авентус Україна» в ITC ТОВ «Авентус Україна» зазначений в договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням ТОВ «Авентус Україна» повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Відповідно до п.9.8. договору, передбачено, що підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що: - перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», що розміщені на веб-сайті та затверджені наказом №53-ОД від 16.01.2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності. Споживач погоджується, що наявність помилок та/або неточностей, та/або описок в таких даних, не пливають на зобов`язання споживача, передбачені цим договором. Таким чином, після укладення кредитного договору у електронній формі ТОВ «Авентус Україна» надає клієнту кредит шляхом безготівкового перерахування коштів через платіжного провайдера на банківську картку клієнта, про що останній повідомляється, відповідним інформаційним повідомленням. Представник позивач також зазначив, що ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» надає ТОВ «Авентус Україна» послуги з переказу грошових коштів відповідно до умов договору про організацію переказу грошових кошті №ВП-200417-1 від 20.04.2017 року укладеного між ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» та TOB «Авентус Україна». Відповідач заповнив заявку на отримання кредиту на сайті ТОВ «Авентус Україна» та за результатами розгляду заявки товариство надіслало відповідачу пропозицію укласти електронний договір (оферту), який містить усі істотні умови, шляхом розміщення його у особистому кабінеті клієнта. Відповідач погодився з пропозицією (офертою), натиснувши кнопку «ПОГОДЖУЮСЬ» у особистому кабінеті, після чого ТОВ «Авентус Україна» надіслало засобами зв`язку, на вказаний клієнтом при заповненні заявки на отримання кредиту номер телефону [NUMBER] , одноразовий ідентифікатор у вигляді коду (А832113), який відповідачем було введено та підписано договір. При введенні коду на сайті ТОВ «Авентус Україна» цим самим направлено ТОВ «Авентус Україна» електронне повідомлення про прийняття пропозиції, підписане одноразовим ідентифікатором, що являється датою укладання договору. Дата та час отримання ТОВ «Авентус Україна» електронного повідомлення (дата укладання договору) була зафіксована у договорі у розділі «Реквізити та підписи сторін» (підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А832113, 21.03.2020 року об 11:18:59, [PERSON] ). ТОВ «Авентус Україна» протягом 15 хвилин після одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відправило клієнту примірник договору у формі електронного документу за вказаною клієнтом адресою електронної пошти та розмістило договір в особистому кабінеті клієнта. Відповідно до п.2.1 договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем ТОВ «Авентус Україна» з метою отримання кредиту. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, здійснено 21.03.2020 року, шляхом перерахування на банківську картку клієнта № [NUMBER] VISA відкриту в АТ «Приватбанк», яку останнім вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією Інформаційної довідки платіжного провайдера ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №5288-ВП від 12.10.2021 року. Крім того, платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише Відповідачу, свідчить що попередньо (до зарахування коштів), сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і плата за користування коштами проценти. ТОВ «Авентус Україна» належним чином виконано зобов`язання, які встановлені умовами договору та здійснило перерахунок грошових коштів на реквізити банківської картки, які клієнтом вказано особисто в заяві на отримання кредиту, проте, відповідачем, в свою чергу, не було належним чином виконано зобов`язання, а саме: не повернуто кошти в строк та на умовах, встановлених кредитним договором, а також не сплачено проценти за користування кредитними коштами. Згідно кредитного договору, сторони погодили істотні умови договору, а саме: сума кредиту - 15000,00 грн; строк договору - 30 днів; знижена процентна ставка становить 1,33 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п.1.5.1). Стандартна процента ставка становить 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом, відповідно до п.4.1 - 4.6 цього договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується, відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України (п.1.5.2). Пунктом 3.3 договору встановлено, що розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. Споживач розуміє та надає згоду товариству, що використання стандартної процентної ставки відповідно до пп.1.5.2 договору є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов договору, оскільки, умови про встановлення різних процентних ставок за цим договором застосовуються автоматично за домовленістю сторін, та не вимагають підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього договору. Пунктом 4.1 договору передбачено, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2.-4.5 договору. Так, 17.04.2020 року через особистий кабінет відповідачем було ініційовано продовження строку користування кредитом до 17.05.2020 року шляхом вибору в особистому кабінеті опції «Продовжити кредит» з натисканням відповідної кнопки та з одночасним ініціюванням платежу на користь товариства у розмірі суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. У зв`язку із продовженням відповідачем строку користування кредитом,застосування зниженої процентної ставки було відмінено та нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентної ставкою. Відповідно до п.3.1 договору, передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п.1.2 договору відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки,передбачені договором. Відповідно до п.5.4 договору відповідач, зокрема, зобов`язаний: 1) у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором Таким чином, підписавши 21.03.2020 року договір про надання споживчого кредиту відповідач добровільно погодився на такі умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання. Проте, відповідачем зобов`язання за кредитним договором не виконано, кошти не повернуто та не сплачено проценти за користування кредитними коштами, що призводить до порушення прав ТОВ «Авентус Україна» як кредитора. На момент подання позовної заяви відповідач має заборгованість у розмірі 48335,75 грн, яка складається з: 15000,00 грн - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 33335,75 грн - сума заборгованість по несплаченим відсотками (залишок) за користування кредитом, представник позивача і змушений був звернутися до суду з відповідним позовом. 29.12.2021 року представник відповідача - адвокат Ходіч М.М. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив частково відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що відповідач не заперечує, що 21.03.2020 року він уклав з позивачем договір про надання споживчого кредиту №2173499 та отримав цього ж дня грошові кошти в розмірі 15000,00 грн, які були отримані за допомогою веб-сайту https://crcditplus.ua. Договір був укладений на 30 днів. Дію договору відповідач з позивачем не продовжував. Відповідач двічі здійснив повернення частини свого боргу на суму 5586,00 грн та 864,25 грн, що підтверджується карткою обліку договору наданою позивачем разом з позовом. Що стосується сплати процентів за договором про надання споживчого кредиту №2173499 від 21.03.2020 року, представник відповідача зазначив, що чинне законодавство та практика Верховного Суду забороняє нараховувати проценти за договором кредиту після спливу строку кредитування, пояснюючи наступним: Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору про надання споживчого кредиту №2173499 від 21.03.2020 року сторони погодили строк кредитування - 30 днів. Відтак, у межах строку кредитування до 20.04.2020 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплатити проценти. Починаючи з 20.04.2020 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відтак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12. Під строком кредитування, Верховний Суд роз`яснив, слід розуміти строк, на який позичальник отримав кредит. У даних спірних правовідносинах строк кредитування складав 30 днів у період часу з 21.03.2020 року до 24.04.2020 року. Таким чином, позивач вправі стягувати проценти нараховані за спірним кредитним договором лише з 21.03.2020 року до 20.04.2020 року, тобто проценти «за правомірне користування коштами» (постанова ВС у справі №5017/1987/2012 від 05.03.2019 року) (а.п.33-35). 18.01.2022 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому просив відмовити відповідачу щодо вимог заявлених у відзиві на позовну заяву та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі вважаючи, що відзив є необґрунтованим, завідомо безпідставним та таким, що має штучний характер та не відповідає вимогам чинного законодавства. Зокрема, щодо твердження представника відповідача стосовно нарахування ТОВ «Авентус Україна» заборгованості за відсотками після закінчення строку кредитування, то товариство категорично не погоджується та вважає абсолютно безпідставним представника відповідача, посилаючись на те, що відповідно до договору сторони дійшли згоди щодо всіх його істотних умов, а саме: суми кредиту - 15000,00 грн (п.1.3 договору); строку кредиту - 30 днів (п.1.4 договору); розміру процентів за користування кредитними коштами, а саме: знижена процентна ставка 1,33 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у п.1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості, або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного у п.1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені у п.п.1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України (п.1.5.2 договору). Графіком платежів, що є додатком №1 до договору, а також паспортом споживчого кредиту передбачено, що повернення кредиту необхідно здійснити до 20.04.2020 року включно шляхом одноразового внесення платежу на суму 20985,00 грн, з яких: 15000,00 грн - тіло кредиту; 5985,00 грн. - проценти за зниженою процентною ставкою (а.п.9). Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, кредит не був повернутий останнім у строк до 20.04.2020 року, в той час, відповідно до умов кредитного договору відповідачем було продовжено строк кредиту до 17.05.2020 року та в подальшому не було сплачено кошти на погашення заборгованості по кредитному договору в повному розмірі. Разом з цим, відповідно до п.3.1 договору, передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Пунктом 3.3 Договору встановлено, що розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. Споживач розуміє та надає згоду товариству, що використання стандартної процентної ставки відповідно до пп.1.5.2 договору є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов договору, оскільки, умови про встановлення різних процентних ставок за цим договором застосовуються автоматично за домовленістю сторін, та не вимагають підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього договору. Відповідно до п.1.2 договору відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п.5.4 договору відповідач, зокрема, зобов`язаний: 1) у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. Підписавши 21.03.2020 року договір №2173499 про надання споживчого кредиту відповідно до ст.3, 627 ЦК України [PERSON] добровільно погодився на такі умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23.03.2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449 св 19); від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203 св 20). Також, представник позивача зазначив, що товариством заявлено позовні вимоги, зокрема про стягнення заборгованості по несплаченим процентам, виключно відповідно до умов договору, з урахуванням вимог ЦК України, тобто, відповідно до п.1.5.2 та п.3.1 договору нарахування процентів здійснювалось протягом 120 днів (30 днів (строк кредиту п.1.4 Договору) + 90 днів (період на який нараховуються проценти на залишок фактичної заборгованості п.3.1 договору). Разом з цим, відповідачем не надано доказів погашення заборгованості за період починаючи з 21.08.2020 року, тобто, протягом наступних 90 днів, а тому представник позивача вважає, що вимоги товариства щодо нарахування стандартної відсоткової ставки на суму заборгованості протягом наступних 90 днів (п.1.5.2, п.3.1) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з даної статті проценти є платою за користування кредитний кошами, яка сплачується до дня повернення позики, в зв`язку з чим нарахування так процентів не може вважатися відповідальністю. Таким чином, з буквального тлумачення ст.1048 ЦК України вбачається, що і після прострочення позики, проценти повинні бути сплаченні за час прострочення до ді фактичного повернення позики, саме в порядку даної статті. Що стосується відповідальності, вона передбачена ст.625 ЦК України, яка має назву «Відповідальність за порушення грошового зобов`язання». Зокрема ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України може бути застосована до даних правовідносин додатково, як міра відповідальності позичальника за прострочення і ніяким чином не може заміняти основну плату за користування чужими грошовими коштами, що передбачена кредитним договором. Це підтверджується і висновками ВСУ, які на сьогодні є чинними. Так, Верховний суд України в своєму листі від 01.07.2014 року «Аналіз практики застосування ст.625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» зазначив: У судів виникають труднощі при вирішенні питання щодо одночасного стягнення процентів, визначених ст.536, 1048, 1056, 1061 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. При розгляді цього питання слід мати на увазі, що проценти, визначені статтями 536, 1048, 1056, 1061 ЦК України, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобов`язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст.625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтями 536, 1048, 10561, 1061 ЦК України, і процентів, що стягуються відповідно до ст.625 ЦК України, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст.536 ЦК України та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст.625 ЦК України, є правомірним (за умов, що такі вимоги заявлені кредитором). Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 29.05.2013 року у справі №6-39цс13), відповідно до якої правильним є стягнення з відповідача на користь позивача процентів за банківськими вкладами за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також трьох процентів річних і суми відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Також представник позивача зазначив, що в п.п.1.5.2 кредитного договору прямо зазначено, що проценти нараховуються «у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України», що черговий раз підтверджує, що застосування стандартної ставки є платою за користування кредитом, яка застосовується в порядку передбаченому кредитним договором. З огляду на наведене, враховуючи практику Верховного Суду щодо здійснення нарахування процентів до фактичного дня повернення позики, а також погодження у кредитному договорі між сторонами порядку, умов нарахування процентів, а саме: не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п.1.5.2, п.3.1 договору), представник позивача вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню (а.п.41-43). 19.01.2022 року адвокат Ходіч М.М. подав до суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Авентус Україна» про визнання недійсними умов договору споживчого кредиту, що обмежують права споживача, в якій просив визнати несправедливим пункт 1.5 договору про надання споживчого кредиту №2173499 укладеного 21.03.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] ; визнати недійсним пункт 1.5 договору з моменту укладення такого; визнати несправедливим пункт 1.7 даного договору; визнати недійсним пункт 1.7 договору з моменту укладення такого мотивуючи позовні вимоги тим, що 21.03.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №2173499 у розмірі 15000,00 грн, за яким ТОВ «Авентус Україна» надало споживачу [PERSON] кредит у гривнях, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки. Пунктом 1.7 договору встановлено, що орієнтовна процентна ставка на дату укладення договору складає за зниженою ставкою - 486,78 % річних, за стандартною ставкою - 695,40% річних. Таким чином, знижена процентна ставка в день складає 1,33 % від загального розміру кредиту, а стандартна процентна ставка в день складає 1,90 % від загального розміру кредиту (п.1.5 договору). Позивач вважає, що такі умови договору (п.п.1.5 та 1.7) є несправедливими (ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів») та такими, що суперечать принципу справедливості, добросовісності та розумності (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України), а тому їх слід визнати недійсними. Частиною 1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування»:«договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит». А отже, положення ЗУ «Про захист прав споживачів» регулюють спірні правовідносини. Так, ч.1 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачем не є вичерпним (ч.4 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Якщо положення договору, згідно із ч.5 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Отже, визнання несправедливими умов договору споживчого кредиту та визнання їх недійсними є належним способом захисту цивільних прав фізичної особи (споживача), що не суперечить ст.15, п.2 ч.2 ст.16, ч.1 ст.203 та ч.3 ст. 215 ЦК України. Свобода договору, як одна із засад цивільного законодавства (п.3 ч.1 ст.3 ЦК України), не є абсолютною,про що свідчить системний аналіз норм цивільного законодавства. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаї ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 5 статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що ціна договору може бути визнана несправедливою умовою договору. До несправедливих умов законодавець, зокрема, відносить встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50 відсотків вартості продукції) у разі невиконання зобов`язання. Так, враховуючи всі вище перелічені норми представник позивача за зустрічним позовом вважає, що встановлені у договорі проценти за користування кредитними коштами є несправедливими умовами договору та підлягають визнанню їх недійсними. У той час, позивач не заперечує, що він отримав грошові кошти в розмірі 15000,00 грн та зобов`язується їх повернути кредитору (а.п.51-53). 17.06.2022 року представник відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Авентус Україна» надіслав суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі, вважаючи такий необґрунтованим та таким, що має штучний характер, посилаючись на наступне. Щодо кредитних правовідносин та ознайомлення відповідача перед укладенням кредитного договору з текстом правил, паспортом споживчого кредиту та усіма умовами кредитного договору, то вся процедура укладення з товариством договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, відбувається відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно до Законів України «Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», а також відповідно до внутрішніх правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та проходить в онлайн-режимі. Перед укладенням кредитного договору товариство шляхом розміщення на власному веб-сайті надало клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де, серед іншого, міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, розміщені правила та примірний кредитний договір, що планується до укладення. Разом з тим, саме на першій сторінці веб-сайту товариства міститься/містилась інформація про:акційну/знижену процентну ставку, стандартну процентну ставку, про максимальний строк кредиту, про максимальну суму кредиту, умови пролонгації, способи отримання кредиту, тощо. Також, на першій сторінці веб-сайту товариства міститься посилання на вкладку «Документи», де містяться правила, примірні кредитні договори, що укладаються з Товариством, а також архів документів, що містить редакції правил, що діяли на момент укладення будь-якого кредитного договору. Так, перед подачею заявки на отримання кредиту, клієнт повинен ознайомитись з обов`язковою інформацією про товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з правилами, паспортом споживчого кредиту та відповідним примірним кредитним договором, що розміщені на веб-сайті, у тому числі з інформацією, викладеною у цих правилах, при цьому, він повинен підтвердити, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, проставляючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційно-реєструючої електронної системи товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів. Тобто, без такого підтвердження (проставлення відповідної відмітки) у відповідача була б відсутня технічна можливість перейти на іншу сторінку/вкладку інформаційно-реєструючої електронної системи товариства для подальшого оформлення кредитного договору. Окрім цього, на веб-сайті товариства не встановлено часові обмеження для ознайомлення з вищевказаною інформацією для прийняття клієнтом/клієнтами обґрунтованого та усвідомленого рішення для отримання кредиту та визначитись з його істотними умовами, тому некоректне ознайомлення [PERSON] з умовами та правилами кредитування не позбавляє його від належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Так, інформація, яка була/є необхідна клієнту для прийняття ним обґрунтованого та усвідомленого рішення стосовно отримання кредиту, була/є розміщена товариством на власному веб-сайті та була/є повною, актуальною, безоплатною та доступною для самостійного ознайомлення та містила/містить всі необхідні відомості, що передбачені вимогами чинного законодавства. Щодо несправедливих умов кредитного договору та визнання п.1.5 та п.1.7 кредитного договору недійсним, то представник ТОВ «Авентус Україна» зазначив, що згідно з кредитним договором, сторони погодили усі істотні умови договору, процентну ставку, а також погодили орієнтовну реальну річну процентну ставку на дату укладення кредитного договору, з умов якого вбачається, що сторони визначили, що нарахування процентів на прострочену заборгованість за кредитом здійснюється на підставі ст.1048 ЦК України. Це означає, що сторонами з урахуванням принципу свободи договору (ст.6, 627 ЦК України) досягнута домовленість, що на прострочену суму кредиту нараховуються проценти «як плата за користування кредитними коштами». Так, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснюється на підставі п.1.5 кредитного договору та згідно з вимогами чинного законодавства. Також, ТОВ «Авентус Україна» не можна позбавити права на отримання належних йому процентів за користування кредитом, нарахованих на підставі положень кредитного договору. Окрім цього, укладаючи кредитний договір, сторони, передбачили порядок нарахування процентів в період строку кредиту, в період пролонгації та в період прострочення (п.1.5 кредитного договору). Згідно зі ст.4 кредитного договору, строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2-4.5 договору. При цьому,пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі. При цьому вказаний порядок внесення змій до договору щодо продовження строку кредиту, сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки, воля сторін в даному випадку виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, що відповідає вимогам, встановленим ст.207 ЦК України до письмової форми правочину, тому, укладення будь-яких додаткових угод не потребується. Враховуючи викладене: 17.04.2020 року шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів клієнтом з власної ініціативи було здійснено продовження строку користування кредитом до 17.05.2020 року. Отже, починаючи з 17.05.2020 року нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентною ставкою 1,9% в день. Крім того, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст. 546 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами передбачений у ч.3 ст.18 та ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» не є вичерпним. Зокрема, до несправедливих умов відносяться умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п.5). Відповідно до ч. 5 ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договірних зв`язків та не містить імперативної норми, яка б позбавляла кредитодавця права на неустойку за порушення позичальником зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.7.4 кредитного договору у випадку прострочення повернення суми кредиту, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф. Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів), нарахованої за порушення споживачем зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної споживачем за цим договором, і становить: 7500,00 грн. Отже, дана умова договору не встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків від суми отриманого кредиту, як це передбачено Законом України «Про споживче кредитування») у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором,її наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Крім того, встановлення в кредитному договорі плати (процентів) за користування кредитними коштами не є компенсацією в розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Також представник ТОВ «Авентус Україна» наголосив, що на виконання умов чинного законодавства, клієнту не нараховувались неустойка (штрафи, пені), а нараховувалися виключно проценти, які за своєю правовою природою є платою за користування кредитними коштами і не являються компенсацією. Тому, твердження [PERSON] про те, що вказаний кредитний договір містить несправедливі умови, зокрема п.1.5 та п.1.7, які порушують вимоги ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та як наслідок повинні нібито бути визнані недійсними, є безпідставними. Дані умови кредитного договору в повній мірі відповідають вимогам законодавства, що діють у теперішній час. Тобто відсутні протиріччя законодавству у випадку наявності в договорі про споживчий кредит умови, що передбачає забезпечення виконання зобов`язання у вигляді штрафу. Крім того, ст.7 кредитного договору відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про споживче кредитування». Що стосується реальної річної процентної ставки, яка зазначена в кредитному договорі на виконання вимог законодавства про споживче кредитування, то представник ТОВ «Авентус Україна» зазначив, що відповідно до п.8 ч.1 Закону України «Про споживче кредитування», реальна річна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту. Згідно із п.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про споживче кредитування» у стандартній інформації реклами споживчого кредиту визначається: реальна річна процентна ставка. Відповідно до п.9 ч.1 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до п.7 ч.3 ст.9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені. Відповідно до п.8 ч.1 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах тау строки, визначені в договорі. Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка обчислюється на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Крім того, згідно із ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України, №16 від 11.02.2021 року «Про затвердження Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», Товариство зобов`язане надати споживачу в паспорті споживчого кредиту та в договорі про надання споживчого кредиту розмір реальної процентної ставки. Отже, на виконання вимог закону України «Про споживче кредитування» та постанови правління Національного Банку України №16 від 11.02. 2021 року «Про затвердження правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» ТОВ «Авентус Україна» зазначило орієнтовну річну процентну ставку у п.1.7 договору. При цьому на сайті товариства чітко зазначено, що значення реальної річної процентної ставки не є розміром процентної ставки, за яким розраховуються за отриманим кредитом. Платою за користування кредитом є проценти, що нараховуються за стандартною ставкою у розмірі 1,9% на день, тобто 693,5% річних. Ставка може бути знижена до 0,01% на день, тобто 3,65% річних, згідно з програмою лояльності, про що зазначено на сайті товариства (а.п.68-144) Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та завчасно, проте представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом адвокатка Бабенко Н.А. у відзиві на зустрічну позовну заяву просила розглянути справу за відсутності представника ТОВ «Авентус Україна» (а.п.77), а представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - адвокат Ходіч М.М. подав заяву до суду, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності (а.п.63). Проте у своїй заяві від 23.06.2022 року адвокат Ходіч М.М. просив відкласти розгляд справи для подання відповіді на відзив за зустрічним позовом (а.п.145), але так і не подав такого у встановлені законом строки. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка, згідно з ч.1 ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, та визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позивачем за первісним позовом ТОВ «Авентус Україна» позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ст.4 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.263, 264 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або

Outcome: approved