Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

У жовтні 2021 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила суд визнати недійсним договір № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в частині відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 935-Н/1 від 12.04.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., зареєстровано в реєстрі за №1577; визнати припиненим з 09.12.2010 року договір іпотеки № 935-Н/1 від 24.04.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1577. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 24.04.2007 року між ВАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №935-Н/1, який було посвідчено приватним нотаріусом Петренко К.В. 09.12.2010 року приватний нотаріус Царєйкін М.М. здійснив державну реєстрацію припинення іпотеки на квартиру. Відповідні записи було внесено до Державного реєстру. 07.12.2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали Договір купівлі-продажу квартири, який було посвідчено приватним нотаріусом Златовою Н.А. 05.08.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було укладено незаконний Договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги за яким, нібито, було відступлено права вимоги за договором іпотеки, який припинено. 08.12.20202 року державний реєстратор Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Строєнко Л.О. незаконно поновила державну реєстрацію іпотеки та обтяження на квартиру, за припиненим Договором іпотеки. Так, підставами для державної реєстрації зазначається припинений Договір іпотеки, Договір про відступлення прав вимоги; Іпотекодержатель: ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», Іпотекодавець: [PERSON] 02.09.2021 року позивака дізналася про те, що державним реєстратором незаконно зареєстровано іпотеку на її квартиру. Тобто, через 10 років після припинення іпотеки на квартиру, відповідач-1 незаконно відступив право вимоги за договором іпотеки відповідачу-2, не дивлячись на те, що Державний реєстр містив інформацію про припинення іпотеки. Відступлення прав вимоги за Договором іпотеки порушує права та законні інтереси [PERSON] , як власника квартири, оскільки створило не тільки незаконне обтяження квартири, а й створює ризик незаконного звернення стягнення на таке нерухоме майно, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом. Не погодивши з позовними вимогами, відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з оглядну на наступне. 07.12.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , засвідчений приватним нотаріусом ДМНО Златовою Н.А. та зареєстровано в реєстрі за №9583. Право власності було зареєстровано з відкриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 44474483 від 07.12.2018 року, номер запису про право власної/ довірчої власності: 29318398. Однак, повідомлення банку №3865 не могло бути видано та надано ВАТ КБ «Надра» нотаріусу, оскільки на 21.03.2011 року була наявна заборгованість за Кредитним договором №8/2007/840-К/935-Н від 24.04.2007 р., що підтверджується рішенням Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська від 04.12.2013р., винесеного по цивільній справі №199/11544/13-ц, яке було змінено в апеляційній інстанції в частині стягнення заборгованості. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.08.2021 року відкрито провадження у справі №204/5857/21 за позовом ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи приватні нотаріуси: Злотова Н.А. та [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності. Державним реєстратором Бахмутськогої районної державної адміністрації Донецької області зареєстрована іпотека та іпотечне обтяження на квартиру [ADDRESS] на підставі договору іпотеки №935-н/1 від 24.04.2007 року, який на сьогоднішній день є чинним та ніколи і ніким, в судовому порядку не скасовувався та не оскаржувався, Іпотекодержателям зазначено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а Іпотекодавцем [PERSON] . У той же час, питання про законність проведення реєстрації іпотеки реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області є предметом судової цивільної справи №204/7603/21, яка розглядається у Красногвардійському суді м. Дніпропетровська за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Разом з тим, позивач не є стороною вказаних правовідносин, та не може вимагати припинення договорів уступки та іпотеки, які ні як його не стосуються та визначати в позовній заяві третьою особу, яка є стороною вказаного іпотечного договору. Позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України з нижченаведених підстав. Позивачем подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого зазначає, що ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» не набуло прав Іпотекодержателя, оскільки іпотека була припинена та в Державних реєстрах були відсутні будь-які відомості стосовно реєстрації іпотеки за ПАТ «КБ «Надра» на момент укладання договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором. Крім того, ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» не надало жодного нотаріально вчиненого договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки та відповідно до відповіді ФГВФО кредит проданий без наявності прав іпотекодержателя. Наведені обставини щодо укладення договору про відступлення прав вимоги за недійсною іпотекою без дотримання форми та порядку укладення правочину - є беззаперечними доказами недодержання імперативних вимог ст.ст. 203, 210, 215, 513, 514 ЦК України, ст.24 ЗУ «Про іпотеку» та підставами недійсності Договору. Позивачка вказує, що 08.12.2020 року державний реєстратор Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області Строєнко Л.О., без згоди власника квартири, незаконно зареєструвала, як нові, іпотеку та обтяження на квартиру, за припиненим договором іпотеки. З огляду на викладене, державний реєстратор Бахмутської районної державної адміністрації - не отримувала доказів того, що між [PERSON] та ПАТ «КБ НАДРА» або ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» укладено договір іпотеки; не отримувала рішення про скасування державної реєстрації припинення іпотеки та заборони, які були проведені 10 років тому. Таким чином, зазначеними незаконними діями державний реєстратор грубо вила приписи ст.ст. 9, 13, 18 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 3, 10, 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 34, 49 ЗУ «Про нотаріат» та злочинно втрутилася у право власності [PERSON] , зареєструвавши незаконні обтяження на квартиру. Представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» надано відзив на позовну заяву відповідно до якого просив у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі, зазначивши, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 «Про віднесення ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», згідно з яким з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» Стрюкову Ірину Олександрівну. Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 р. № 113, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05 червня 2015 року до 04 червня 2016 року, включно. На підставі п. 2 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 35, ч. 5 ст. 44, ч. 3 ст. 48 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення від 28 квітня 2016 р. № 616 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» строком на два роки до 04 червня 2018, включно. Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», визначені Законом, зокрема, ст.ст.37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, [PERSON] строком на два роки до 04 червня 2018, включно. На підставі п. 2 ч. 5 ст.12, ч. 1 ст.35, ч. 5 ст. 44, ч.3 ст. 48 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення від 03 листопада 2016 р. № 2342 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» строком на два роки до 03 червня 2020 року включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1179 від 22 червня 2020 року «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА». Відповідно до зазначеного рішення строк управління майном (активами) ПАТ «КБ «НАДРА» та задоволення вимог його кредиторів продовжено на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів. Також, рішенням продовжено визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», делеговані провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білій Ірині Володимирівні, на час існування обставин, що унеможливлюють здійснення продажу майна (активів) банку та задоволення вимог кредиторів. Рішенням №1179 від 22 червня 2020 року прийняте з метою виконання всіх заходів, пов`язаних з ліквідацією ПАТ «КБ «НАДРА», передбачених Законом, та на підставі п. 2 ч. 5 ст.12, ч. 1 ст. 35, ч. 5 ст. 44, ст. 48 Закону, п.п.2 п. 3 р. II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 13 травня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності». Повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», визначені Законом, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 вересня 2020 року №1764 відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», делеговані Білій Ірині Володимирівні рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22 червня 2020 року № 1179 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Надра». Визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Надра» здійснюються фондом безпосередньо до внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «Надра» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідно до протоколу електронного аукціону № UА-ЕА-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 р. по лоту GL48N718070, складеного оператором електронного майданчика, через який надано найвищу цінову пропозицію, переможцем торгів: Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Днпрофінансгруп». 05.08.2020 року між ПАТ «Банк «НАДРА» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір № GL48N718070_blank відступлення прав вимоги предметом якого було відступлення прав вимоги за кредитними договорами укладеними між фізичними особами та ПАТ «Банк «Надра», в тому числі права вимоги за Кредитним договором № 8/2007/840-К/876 -Н від 12.04.2007, укладеним між ПАТ «КБ «НАДРА» та [PERSON] . Вказаний кредит було відчужено як без заставний. Доказів того, що предметом Договору № № GL48N718070_blank про відступлення вимоги був Договір іпотеки № 876-Н/1 від 12.04.2007 позивачем не надано. Представником Національного банку України надано до суду письмові пояснення, відповідно до яких вказується наступне. Законодавством не встановлено підстав недійсності договору щодо відступлення права вимоги у разі передачі вимоги за зобов`язанням, із розміром якого сторона не погоджується, або якщо окремі складові такої заборгованості нараховані безпідставно. Обставини, пов`язані з фактичним виконанням чи невиконанням, чи частковим виконанням зобов`язань за відповідним договором не визначаються нормами матеріального права як підстава для визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги за такими договорами (договору цесії). Питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваним договором, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги. Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позичальника безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору. До того ж, позивач просить визнати недійсним договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року за результатами проведення аукціону 22.05.2020 року, однак не надає обґрунтування саме порушень умов проведення аукціону 22.05.2020 року в законодавчому аспекті. Оскільки позивачкою не доведено та не надано доказів виконання основного зобов`язання за кредитним договором №8/2007/840-К/935-Н від 24.04.2007 року, в силу існування його обов`язку доказування та подання доказів, передбаченого ст. 13, 81 ЦПК України, підстави для визнання припиненим похідного зобов`язання за договором іпотеки №935-Н/1 від 24.04.2007 відсутні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, які зазначені у позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» Бовкун А.О. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» Музичук Л.В. в судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву. Представник Національного банку України Янголь О.О. в судовому засіданні заперечувала в повному обсязі проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, які викладені у поясненнях. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що 24 квітня 2007 року між [PERSON] (позичальник) та ВАТ КБ «Надра» (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки № 935-Н/1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В. (т.1, а.с. 9-12). Відповідно до відомостей з державного реєстру записів обтяження на підставі на підставі договору іпотеки № 935-Н/1, р.№1577, 24.04.2007 року, зареєстрована заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4864007, дата реєстрації 24.04.2007 року, на майно: квартира, за адресою: [ADDRESS] . 09.12.2010 року вилучено запис про обтяження, реєстраційний номер іпотеки 4864007 (т.1, а.с.13-14). 07 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А., відповідно до якого [PERSON] придбала у власність квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т.1, а.с.19-21). 05.08.2020 року між ПАТ «Банк «НАДРА» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір № GL48N718070_blank відступлення прав вимоги предметом якого було відступлення прав вимоги за кредитними договорами, та всіма іншими похідними договорами, укладеними між фізичними особами та ПАТ «Банк «Надра» (т.1, а.с.24-28). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 277421439, 30.09.2021 року на підставі договору купівлі - продажу квартири, серія та номер 9583, виданого 07.12.2018 року, приватним нотаріусом Златою Наталею Анатоліївни, за [PERSON] зареєстровано право власності (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44474483), частка власності 1/1. 08.12.2020 року державним реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області на підставі договору № GL48N718070_blank, виданий 05.08.2020 року, зареєстровано іпотеку нерухомого майна, квартири за адресою: [ADDRESS] . Іпотекодавець [PERSON] , іпотекодержатель ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (т.1,а.с. 88-90). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Між договором про відступлення права вимоги та договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) є лише одна спільна риса - вони базуються на заміні кредитора у зобов`язанні (відступлення права вимоги). Проте, важливою відмінністю цих двох договорів є те, що при відступленні права вимоги первісний кредитор передає новому кредитору боргові зобов`язання боржника і більше взаємовідносин не має ані з боржником, ані з новим кредитором щодо перерахування коштів первісному кредитору. Тобто, по суті відбувається купівля-продаж права вимоги боргових зобов`язань, тоді як в договорі факторингу фактор може отримувати кошти і від клієнта, і від боржника, вони розраховуються з фактором, як це передбачено в ст.1082 Цивільного кодексу України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (провадження №12-1гс21) зроблено порівняльний аналіз договорів відступлення права вимоги та факторингу і зроблено відповідний правовий висновок. Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору властиві як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу. Як зазначено у пункту 2 спірного договору розмір прав вимоги, які переходять до Нового кредитора. Права кредитора за основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. При укладенні спірного договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року сторони керувалися положеннями статей 512, 513, 514 ЦК України та зазначений договір є договором відступлення прав вимоги, а не договором факторингу, що зумовлює відсутність передбачених статтями 203, 215 ЦК України підстав для визнання його недійсним. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду на наведене можна дійти висновку, що обов`язковою умовою для судового захисту будь-якого права, є наявність достовірних даних про те, що право особи порушено, не визнане, або оспорене іншими. З огляду на те, що відповідно до ст. 4 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен установити чи дійсно було порушено право позивача. У позовній заяві ні позивачка, ні її представник не зазначили, які її права, свободи чи законні інтереси порушені оспорюваним договором. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Отже, банк, як сторона договору та кредитор, має право відступити право вимоги за кредитним договором. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, зміна кредитора у зобов`язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Під час розгляду справи судом не було встановлено, яке суб`єктивне цивільне право (інтерес) позивача було порушене, не визнане чи оспорене, як і сам факт укладання договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 935-Н/1. Отже, з викладеного вбачається, що на теперішній час факту порушення відповідачами прав позивача судом не встановлено, а тому підстав для здійснення судового захисту та поновлення таких прав не має, оскільки не можливо поновити права, якщо їх не було кимось порушено. Доказів на підтвердження заявленої вимоги про визнання припиненим договору іпотеки № 935-Н/1 від 24.04.2007 року позивачем, представником позивача в судовому засіданні не надано, а тому, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки на теперішній час позивачем не доведено порушення її прав та інтересів, а суд здійснює захист лише тих прав та інтересів, які були порушені іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, так як позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed