Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 03.04.2006 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», яке було перейменоване у Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №DNHLGB00000520 про надання кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії. За змістом п.1.1. кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти на строк до 03.04.2026 року у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 1655174,67 доларів США на наступні цілі: оплата за договором про сумісну діяльність по будуванню житлового комплексу «Амфітеатр» містобудівного ансамблю « [INFO] », розташованого за адресою: [ADDRESS] ) №29-Ю від 12.01.2006 р.; оплата за договором про сумісну діяльність по будуванню житлового комплексу «Амфітеатр містобудівного ансамблю «Крутогірний», розташованого за адресою: [ADDRESS] ) №130/131-П-А від 12.01.2006 року, укладених між Позичальником та ТОВ «Перспектива Інвестмен», в розмірі 1394674,50 доларів США; та на оплату страхових платежів в сумі 260500,17 доларів США, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 1,07% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику кредит у межах узгодженого сторонами кредитного ліміту, що підтверджується заявою про видачу готівки №20 від 03.04.2006 року, випискою по рахунку № [NUMBER] . За умовами договору, щомісячно в період сплати позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 16343,65 доларів США, для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості за кредитом та відсотками. Період сплати вважається з 20 по 25 число кожного місяця. При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1., 2.2.3, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом в розмірі 2,14% на місяць, нарахованої від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом (п.3.2. договору). Згідно з п.4.1. договору, при порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.2.2.2 цього договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню у розмірі 3,00% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. 24.01.2013 між Банком та [PERSON] укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №DNHLGB00000520 від 03.04.2006 року, яким сторони домовилися відмінити нараховану пеню станом на 24.01.2013 року. З моменту підписання цього Додаткового договору, чергове нарахування пені за порушення зобов`язань буде відбуватися відповідно до п.4.1 кредитного договору. Сторони домовилися викласти п.4.1 кредитного договору в наступній редакції: 4.1. У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредитом, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,11% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Відповідно до п.п.2.2.2., 2.2.3. кредитного договору, позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом згідно п.1.1, 3.1, 3.2 цього договору та погашення кредиту провести в порядку, сумах та строки, передбачені п.1.1, 2.3.1, 2.3.2 і 2.3.3 цього договору. У порушення відповідних умов договору та приписів законодавства [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, заборгованість не сплатив, що підтверджується розрахунком заборгованості. На час подання цього позову у позичальника наявна прострочена заборгованість. У червні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.10.2019 у справі №199/5136/19 (провадження №2/199/2764/19), яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.12.2020 року, відмовлено у задоволенні позову. Підставою відмови вказано те, що з вимогою про дострокове повернення кредиту Банк звернувся до [PERSON] у 2017 році, про що свідчить виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 17 липня 2017 року, за реєстровим №6651, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 2 952 999,91 грн.. Тому, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Позивач зазначив, що права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, банк має право нараховувати відсотки за кредитним договором лише у межах строку, на який відповідний кредит було надано. Після настанням терміну повернення кредиту в повному обсязі, кредитор втрачає право нараховувати відсотки та набуває право здійснювати нарахування згідно з ч.2 ст.625 ЦК України (інфляційні нарахування та 3% річних). У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14.07.2017 року має загальну заборгованість 2 490 028,87 доларів США, яка складається з наступного: 1 192 609,86 доларів США - заборгованість за кредитом; 631 394,75 доларів США - заборгованість по відсоткам; 666 024,26 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань. Отже, на підставі кредитного договору №DNHLGB00000520 від 03.04.2006 між сторонами виникло грошове зобов`язання, невиконання якого зумовлює застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» 164310,33 Доларів США, яка складається з суми відсотків (3% річних) за невиконання простроченого грошового зобов`язання за кредитним договором №DNHLGB00000520 від 03.04.2006 за період із 19.07.2018 року по 19.07.2021 року. Представник відповідача адвокат Акопджанова К.І. надала до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі, посилаючись на те, що приписи ст.625 ЦК закріплюють розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Втім, представник позивача зазначає у позові, що при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.3., 2.3.3. цього договору, позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом в розмірі 2,14% на місяць, нарахованої від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом (п.3.2. договору). Таким чином, у договорі передбачено інший розмір процентів річних при порушенні позичальником зобов`язань, отже три проценти річних від простроченої суми за певний час прострочення не підлягають застосуванню. Крім цього, у своїй позовній заяві позивач вказує розраховану ним загальну заборгованість за договором у розмірі 2490028,87 доларів США, як таку, що є безспірною та вираховує з неї 3% річних у сумі 164310,33 доларів США, однак не вказує гривневий еквівалент вказаної суми, незважаючи на той факт, що єдиною офіційною валютою України є українська гривня. Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, у якому виклав обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві. У судовому засіданні представник позивача Сокуренко Є.С. позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Акопджанова К.І. надала до суду заяву, у якій просила суд провести розгляд справи за її відсутності, за наявними у матеріалах справи доказами. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.04.2006 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», яке було перейменоване у Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №DNHLGB00000520 про надання кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії (а.с.9-14). За змістом п.1.1. кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти на строк до 03.04.2026 року у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 1655174,67 доларів США на наступні цілі: оплата за договором про сумісну діяльність по будуванню житлового комплексу «Амфітеатр» містобудівного ансамблю « [INFO] », розташованого за адресою: [ADDRESS] ) №29-Ю від 12.01.2006 р.; оплата за договором про сумісну діяльність по будуванню житлового комплексу «Амфітеатр містобудівного ансамблю «Крутогірний», розташованого за адресою: [ADDRESS] ) №130/131-П-А від 12.01.2006 року, укладених між Позичальником та ТОВ «Перспектива Інвестмен», в розмірі 1394674,50 доларів США; та на оплату страхових платежів в сумі 260500,17 доларів США, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 1,07% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику кредит у межах узгодженого сторонами кредитного ліміту. За умовами договору, щомісячно в період сплати позичальник повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 16343,65 доларів США, для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості за кредитом та відсотками. Період сплати вважається з 20 по 25 число кожного місяця. При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1., 2.2.3, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом в розмірі 2,14% на місяць, нарахованої від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом (п.3.2. договору). Згідно з п.4.1. договору, при порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.2.2.2 цього договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню у розмірі 3,00% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. 24.01.2013 року між Банком та [PERSON] укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №DNHLGB00000520 від 03.04.2006 року, яким сторони домовилися відмінити нараховану пеню станом на 24.01.2013 року. З моменту підписання цього Додаткового договору, чергове нарахування пені за порушення зобов`язань буде відбуватися відповідно до п.4.1 кредитного договору. Сторони домовилися викласти п.4.1 кредитного договору в наступній редакції: 4.1. У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредитом, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,11% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні(а.с.15). У порушення відповідних умов договору [PERSON] не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, заборгованість не сплатив. У червні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.10.2019 у справі №199/5136/19 (провадження №2/199/2764/19), яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.12.2020 року, відмовлено у задоволенні позову. Підставою відмови вказано те, що з вимогою про дострокове повернення кредиту Банк звернувся до [PERSON] у 2017 році, про що свідчить виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 17 липня 2017 року за реєстровим №6651 щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 2 952 999,91 грн. Тому після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Позивач зазначив, що права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За змістом\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що\~договір\~є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Також ст.628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти\~договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний\~договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання\~має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У силу\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При застосуванні\~ст.625 ЦК України\~суд має перевірити, чи не встановлений розмір процентів за прострочення грошового зобов`язання безпосередньо договором. Як вбачається із п.4.1. договору, при порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.2.2.2 цього договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню у розмірі 3,00% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Втім, 24.01.2013 року між Банком та [PERSON] укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №DNHLGB00000520 від 03.04.2006 року, яким сторони домовилися відмінити нараховану пеню станом на 24.01.2013 року. Із моменту підписання цього Додаткового договору, чергове нарахування пені за порушення зобов`язань буде відбуватися відповідно до п.4.1 кредитного договору. Сторони домовилися викласти п.4.1 кредитного договору в наступній редакції: 4.1. У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредитом, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,11% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні (а.с.15). З огляду на ці обставини, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 3%\~річних\~від простроченої суми на підставі\~ст.625 ЦК України, оскільки в кредитному договорі встановлений інший розмір відповідальності у випадку прострочення зобов`язання. За цих обставин в задоволенні позовних вимог слід відмовити, а судові витрати згідно\~ст.141 ЦПК України\~віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed