Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

04 серпня 2021 року, згідно ухвали Миколаївського районного суду Львівської області, до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, за підсудністю надійшли матеріали справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації в особі Начальника служби у справах дітей Цибульської Зорини Ярославівни про позбавлення батьківських прав, у яких позивач просить суд: позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути з нього судові витрати. Стислий виклад позиції позивача Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у відносинах з відповідачем, з яким познайомилась у 2015 році у Мадриді в Іспанії. Вказує, що шлюб сторони не узаконили, так як у них не було відповідних документів для реєстрації шлюбу в Іспанії. 17.09.2016 року у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Хеттафе зроблено відповідний актовий запис Том 00292 від 27.09.2016 року та видано свідоцтво про народження дитини № [NUMBER] . За твердженням позивачки, після народження доньки, відповідача мов підмінили, він зв`язався з поганою компанією, почав вживати алкоголь та наркотичні засоби, перестав відвідувати роботу. Позивач таку поведінку терпіла, аж поки відповідач, у стані алкогольного сп`яніння не побив її так сильно, що її забрала швидка і вона була змушена написати заяву в поліцію. Вказує, що відповідач, злякавшись відповідальності зник, і з жовтня 2018 року вони не бачились. Так само останній не бачив ні разу свою дитину. Місце його проживання та перебування їй не відоме. Тож, вона наполягає, що відповідач, покладених на нього законом обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі і підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Зазначені факти як кожен окремо, так і у сукупності, вона розцінює як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, внаслідок чого позивач і звернулась до суду з даним позовом. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі. 09 серпня 2021 року ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по вказаній справі було відкрито з призначенням її підготовчого розгляду. 16 грудня 2021 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Третя особа в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.09.2022 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини № [NUMBER] /у перекладі з іспанської на українську мову з Апостілем/. За твердженнями позивача, відповідач уникає виконання покладених на нього батьківських обов`язків, не піклується та не забезпечує дитину, з жовтня 2018 року. У відповідності до ч.4,5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, у відповідності до наявного в матеріалах справи Висновку органу опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації за № 02-18/382 від 02.06.2021 року, що приєднаний позивачем до матеріалів позову в обґрунтування її вимог, з огляду на ухилення від виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків, який не цікавиться життям і здоров`ям дитини, не дбає про її фізичний і розумовий розвиток, матеріальної допомоги не надає, вважається за доцільне позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Нормативне обґрунтування При розгляді справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктами 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вказане також кореспондується з позицію ВС, викладеної у постанові від 06.05.2020 року у справі № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Висновком органу опіки та піклування підтверджено свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками у відношенні до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, а саме те, що відповідач не бажає піклуватись про свою малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляється від їх виконання, не здійснив жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дитини, фактично самоусунувся від виконання покладених на нього законом обов`язків по вихованню та догляду за дитиною, не надає їй матеріального забезпечення, не цікавиться життям і здоров`ям дитини, тому суд, з урахуванням висновку органу опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації за № 02-18/382 від 02.06.2021 року, приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації в особі Начальника служби у справах дітей Цибульської Зорини Ярославівни про позбавлення батьківських прав є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач сплатила 908 грн судового збору за подачу позову, згідно квитанції № 0.0.2171378808.1, а її позовні вимоги є повністю обґрунтованими, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у вищевказаному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved