Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 17.12.2021 року адвокат Войдевич О.А. в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати припиненою іпотеку нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , встановлену на підставі іпотечного договору, укладеного 25.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», та [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що 29.04.2008 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором №240/4, укладеним між банком та [PERSON] , передала в іпотеку іпотекодержателю квартиру [ADDRESS] . Позивач посилається на те, що відповідно до рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 03.07.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 206004,33 грн заборгованості за кредитним договором №240/4, визнано недійсними додаткову угоду №1 та додаткову угоду №2 від 24.04.2009 р. до вказаного кредитного договору; розірвано кредитний договір №240/4 від 25.04.2008 року, укладений між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та [PERSON] . Адвокат зазначає, що в пункті 7.2.1 іпотечного договору від 25.04.2008 р. передбачено, що іпотека припиняється внаслідок припинення дії кредитного договору. В позові вказано, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, якщо припинене основне зобов`язання, то припиняється і похідне від нього. Крім того, адвокат Войдевич О.А. зауважує, що жодним із пунктів іпотечного договору не передбачено, що іпотека припиняється лише після повного погашення заборгованості за кредитним договором. Позивач вважає, що оскільки основне зобов`язання припинене за рішенням суду, іпотека є похідною від основного зобов`язання, пунктом 7.2.1 іпотечного договору чітко передбачено, що іпотека припиняється внаслідок припинення дії кредитного договору, тому, на думку позивача, припинення кредитного зобов`язання зумовлює припинення іпотеки. Крім того, адвокат, вказує, що ТзОВ «Вердикт Капітал» придбало право вимоги по неіснуючому кредитному договору [PERSON] , продовжує нараховувати відсотки за користування кредитом та надсилає [PERSON] листи-вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, який є розірваним. ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою суду від 24.12.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 03.02.2022 р. ухвалою суду накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Постановою Житомирського апеляційного суду від 30.06.2022 р. ухвала суду від 03.02.2022 р. про забезпечення позову, залишена без змін. Зі змісту відзиву на позовну заяву, який подав представник відповідача, вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с. 51-54). В обґрунтування заперечень представник відповідача вказав, що розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факт його укладення та дію цього договору до моменту його розірвання. Представник зауважує, що розірвання кредитного договору не є підставою для припинення поруки та застави, які можуть забезпечувати виконання зобов`язання, що виникло до моменту такого розірвання. Рішення суду від 03.07.2012 р. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 206004,33 грн. не виконується протягом 9 років. 08.02.2022 р. адвокат Войдевич О.А. направила відповідь на відзив (а.с.83-87), в якій вказала, що основною підставою для обґрунтування позовних вимог є умова іпотечного договору від 25.04.2008 р., зокрема, визначена в пунктах 7.2., 7.2.1 - іпотека припиняється внаслідок припинення дії кредитного договору. З огляду на те, що дія кредитного договору припинилась внаслідок його розірвання, припиненим буде і забезпечувальне зобов`язання, що є підставою для припинення іпотеки. 22.02.2022 р. представник відповідача направив до суду клопотання про закриття провадження у справі (а.с. 90-91). В обґрунтування клопотання вказав, що у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав судом 22.07.2021 р. вже ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання іпотеки припиненою. Представник відповідача 17.03.2022 р. направив заперечення на відповідь на відзив (а.с. 157-159). В обґрунтування заперечень вказав, що до моменту повного виконання рішення Андрушівського районного суду Житомирського області від 03.07.2012 р. підстави для припинення іпотеки відсутні. Звертав увагу суду та позивача, що пунктом 10.3 іпотечного договору від 25.04.2008 р. встановлено, що цей договір діє до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Просив відмовити з задоволення позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою суду від 17.08.2022 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті, згідно ухвали суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. В судовому засідання 14.09.2022 року адвокат Войдевич О.А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Зазначила, що в неї відсутні відомості про те, чи сплачена заборгованість за кредитним договором, стягнута з [PERSON] . Представник відповідача та третя особа в судове засідання 14.09.2022 р. не з"явились, про час, дату та місце розгляд у справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили. Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України розгляд справи проведено у відсутності представника відповідача та третьої особи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що 25.04.2008 року між [PERSON] та ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк, правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», був укладений кредитний договір № 240/4, на виконання умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 29000,00 доларів США (а.с.18-21). 25.04.2008 р. між ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк та [PERSON] укладений іпотечний договір, предметом іпотеки є нерухоме майно квартира [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] (а.с. 15-17). Згідно п.п. 2.1, 2.2 Іпотечного договору іпотекою забезпечується виконання [PERSON] Основного зобов`язання, що випливає з Кредитного договору про отримання кредитних коштів в розмірі 29000,00 доларів США, сплата відсотків, неустойки. Відповідно до пункту 10.3. Іпотечного договору цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання Позичальником Зобов`язання за Кредитним договором. Судом встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору банк вимушений був звернутись до суду з позовом про досторокове повернення позичальником кредитних коштів. Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 03.07.2012 р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк заборгованість за кредитним договором в розмірі 206004,33 грн. та 1820,00 судових витрат; визнано\~\~\~недійсними додаткову угоду № 1 від 24 квітня 2009 року до кредитного договору № 240/4 від 25.04.2008 року, додаткову угоду № 2 від 24 квітня 2009 року до кредитного договору № 240/4 від 25.04.2008 року укладеного між ПАТ ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк та [PERSON] ; розірвано кредитний договір № 240/4 від 25.04.2008 року, укладений між ПАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк та [PERSON] (а.с. 22-23). Рішення суду набрало законної сили. В матеріалах справи відсутні відомості про сплату [PERSON] заборгованості, стягнутої за рішенням суду від 03.07.2012 року. На підставі договору про відступлення прав за договором іпотеки від 28.11.2019 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відступило права вимоги за зазначеним іпотечним договором ТзОВ «Вердикт Капітал». ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим сторонами доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог про визнання іпотеки такою, що припинена, з огляду на наступне. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалась на те, що іпотека припинена на підставі пункту 7.2.1 Іпотечного договору, оскільки відповідно до рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 03.07.2012 р. розірвано кредитний договір, розірвання кредитного договору спричиняє припинення дії кредитного договору, що в свою чергу є підставою для припинення іпотеки. Згідно з підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 Іпотечного договору, укладеного між сторонами, іпотека припиняється у разі припинення дії Кредитного договору. Зазначені доводи позивача є помилковими, грунтуються на невірному тлумаченні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього кодексу. Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої\~статті 11 ЦК України). Нормами частини 1 статті 626\~ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України\~\~виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою. Частиною 1\~статті 575\~ЦК України встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Абзацом 3 \~статті 1\~Закону України\~«Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги\~п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті\~608\~\~та\~609 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Нормами ч.ч. 2, 3 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Згідно із частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 548/981/15-ц (провадження №14-182цс18) зазначила, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України). Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (частина третя цієї статті). Отже, розірвання кредитного договору припиняє його діє на майбутнє, але не впливає на факт укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Порука та застава (іпотека) не припиняються за обов`язками позичальника щодо заборгованості за кредитом, процентів і неустойки, які існували на момент розірвання кредитного договору. Тобто, розірвання кредитного договору не є підставою для припинення поруки та застави (іпотеки), які можуть забезпечувати виконання зобов`язання, що виникло до моменту такого розірвання. Подібний за змістом правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду у справі № 539/3306/17 від 06.05.2020 року. Судова практика з приводу вказаних правовідносин є сталою і змін не зазнавала. Отже, сукупний аналіз наведених правових норм та судової практики, дає підстави суду стверджувати, що розірвання згідно з рішенням суду Кредитного договору, укладеного між відповідачем та [PERSON] , не припинило дію кредитного договору в частині кредитних зобов`язань, які вже існували на момент набрання законної сили рішенням суду про розірвання кредитного договору, а відтак не будуть припиненими і кредитні зобов`язання боржника, у рамках якого боржник зобов`язаний повернути кошти, присуджені за рішенням суду. На підставі досліджених судом доказів судом встановлено, що позичальник має перед ТОВ «Вердикт Карпітал» зобов`язання зі сплати грошового зобов`язання, виконання якого забезпечено умовами договору іпотеки. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів виконання зобов`язань за кредитним договором перед банком у повному обсязі, які виникли до моменту розірвання кредитного договору, які є чинними і не є припиненими, у зв`язку із чим підстави для визнання іпотеки припиненою відсутні. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що позивач неодноразово зверталась до Богунського районного суду м. Житомира з позовами про визнання іпотеки припиненою, посилаючись при цьому на різні підстави. Рішенням суду від 20.05.2014 року у цивільній справі №295/2379/14-ц [PERSON] відмовлено в задоволенні позовних вимог про припинення іпотеки, ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 22.07.2014 р. рішення залишено без змін. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014 року (провадження № 6-33856св14) зазначені судові рішення також залишені без змін. Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22.07.2021 року у справі № 295/3951/21 позивачу також відмовлено в задоволенні позову про припинення договору іпотеки. При цьому, ні позивач, ні [PERSON] , який є позичальником за кредитним договором, не вживають дій для сплати заборгованості, присудженої за рішенням суду, і повернення коштів, отриманих в кредит (а.с. 92-100). Виходячи із встановлених фактичних обставин справи і вимог чинного законодавства, дослідивши і проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов переконливого висновку про відмову в задоволенні позову за безпідставністю. Суд не надає оцінку доводам позивача, що ТзДВ "Вердикт Капітал" безпідставно нараховує відсотки за користування кредитними коштами, оскільки вони не входять до предмета доказування в межах заявлених позовних вимог і не мають правового значення для вирішення спору щодо припинення іпотеки. За правилами ч.ч. 9, 10 ст.\~158\~ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням суду. З урахуванням викладеного, оскільки за наслідками вирішення спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку, що у подальшому застосуванні заходів забезпечення позову немає необхідності, тому застосовані ухвалою суду від 03.02.2022 р. заходи забезпечення позову підлягають скасуванню, але вони зберігають свою дію до набрання даним судовим рішенням законної сили. V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed