Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Підстави заявлених позовних вимог. [PERSON] звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так 21.02.2020 року між [PERSON] (далі за текстом - «Позивач») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» (далі за текстом - «Відповідач»), було укладено кредитний договір № AG5892774. Позивачка стверджує, що вона проводила платежі у встановлені строки та суми, а тому вважала, що у зв`язку з своєчасною та повною сплатою суми кредиту, договір був повністю виконаним, що підтверджуються відсутністю будь-яких претензій протягом довгого періоду часу. Однак, позивачу стало відомо про існування виконавчого провадження № 68416879 щодо стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» заборгованості. Також, в подальшому, стороні позивача стало відомо про існування виконавчого напису № 46811 від 16.12.2021 року, згідно з яким пропонується стягнути з позивача на користь відповідача заборгованість за договором № AG5892774 від 21.02.2020 року на загальну суму 32 797,00 гривень, серед яких: Прострочена заборгованість за сумою кредиту - 20 000 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом -12 147,00 грн; плата за вчинення виконавчого напису - 650 грн. Зазначений виконавчий напис наразі перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Булахевіча Степана Вікторовича в рамках виконавчого провадження № 68416879. Позивачка, що даний виконавчий напис вчинений з істотними та численними порушеннями законодавства (в частині порядку його вчинення та стосовно суми, яка є спірною) та не відповідає дійсним обставинам справи, у зв`язку з чим має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Так, по-перше, позивача не погоджуються з розміром заборгованості, оскільки вона виконала свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. По-друге, сума яка стягується як плата за вчинення виконавчого напису встановлено за домовленістю відповідача та нотаріуса, без будь-якого погодження або волевиявлення позивача, що створює факт спірності суми заборгованості. Утретє, згідно відомостей, що зазначені у виконавчому написі № 46811 від 16.12.2021 року, стягнення заборгованості проводиться за період 15.06.2020 року по 23.10.2021 року. Позивач, з урахуванням того, що договір був укладений 21.02.2020 року, а зобов`язання були виконані вчасно, жодним чином не розуміє та не має пояснення яким чином, та чому за вищевказаний період відповідачем було нараховано заборгованість. Окрім того, кредитний договір не був укладений нотаріально, а тому нотаріус не мав право вчиняти нотаріальну дію. Пояснення сторін в судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явилась, згідно поданої заяви просила справу розглянути у його відсутність. Представники відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», а також третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. За вищевказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що 21.02.2020 року між [PERSON] (далі за текстом - «Позивач») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» (далі за текстом - «Відповідач»), було укладено кредитний договір № AG5892774. 16 грудня 2021р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович було видано виконавчий напис у реєстрі №46811, відповідно до якого пропонується стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП № [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» (код ЄДРПОУ 41350844 м. Київ, вул. Сурікова б. 3а) заборгованість за договором № AG5892774 від 21.02.2020 року на загальну суму 32 797,00 гривень, серед яких: Прострочена заборгованість за сумою кредиту - 20 000 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом -12 147,00 грн; плата за вчинення виконавчого напису - 650 грн.. Зазначений виконавчий напис наразі перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Булахевіча Степана Вікторовича в рамках виконавчого провадження № 68416879. Cуд вважає, що вищевказаний виконавчий напис було видано з порушенням законодавства зважаючи на наступне. Так зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів за, якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування був визнаний судом незаконним та нечинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 16.12.2021 - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. В матеріалах справи не має відомостей, що кредитний договір нотаріально посвідчувався, а тому приватний нотаріус не мав правових підстав для його вчинення. На підставі викладеного,

Outcome: approved