Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Ужгородської міської ради, служба у справах дітей Холмківської об`єднаної територіальної громади про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.11.2015 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Стужицької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, про що було зроблено актовий запис № 02. Від даного шлюбу у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через відчуження одне від одного, яке виникло на підставі кардинальної різниці в поглядах на сімейне життя, стосунки також не склалися через суттєві розбіжності в характерах, що не дають змоги зберегти сім`ю. Примирення та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам їхньої спільної дитини та інтересам позивача. У зв`язку з чим позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки жодних обов`язків у сторін, як подружжя не існує. Позивач вказує на те, що на даний час їхній син проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Оскільки відповідач проживає окремо та активної участі у вихованні дитини не приймає , з метою створення належних соціально-побутових умов поживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне залишити після розірвання шлюбу сина проживати разом з ним. З посиланням на викладене, позивач просить суд: шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 21.11.2015 року виконкомом Стужицької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, про що було зроблено актовий запис № 02 - розірвати; визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком ? [PERSON] , [INFO] місцем його проживання. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Вказав , що він з дружиною спільно не проживають з квітня 2021 року, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила суд залишити проживати сина з батьком. Представник третої особи: служби у справах дітей Ужгородської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Подав до суду заяву відповідно до якої просив суд провести розгляд справи без його участі. Представник третої особи: службаи у справах дітей Холмківської об`єднаної територіальної громади в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Подав до суду заяву відповідно до якої просив суд провести розгляд справи без його участі. Клопотання, заяви: 13.07.2022 року на адресу суду надійшло клопотання від головного спеціаліста служби у справах дітей Ужгородської міської ради Шатрова В. про розгляд справи без участі представника. 02.09.2022 року від позивача надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи Баранинську сільську раду. 19.09.2022 року на адресу суду від спеціаліста служби у справах дітей Холмківської сільської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника та долучено висновок про визначення місця проживання дитини. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 06.07.2022 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 08.09.2022 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду залучено у якості третьої особи службу у справах дітей Холмківської об`єднаної територіальної громади. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з визнанням відповідачем [PERSON] позовних вимог, суд ухвалив рішення у підготовчому засіданні. Заслухавши вступне слово позивача, відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 21.11.2015 року , зареєстрований виконкомом Стужицької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, про що було зроблено актовий запис № 02, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 21.11.2015 року . У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що стверджується відповідним свідоцтвом про народження, копія якого приєднана до матеріалів справи. Майновий спір між сторонами відсутній. Шлюбні відносини між подружжям, як стверджують сторони в судовому засіданні припинені. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру та бажання зберегти шлюб з відповідачем. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалась остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 56 ч. 3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч. 4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Обгрунтованими є і вимоги позивача про визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з батьком - позивачем по справі. Як встановлено судом під час перебування в шлюбі у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.05.2016 року. Як встановлено судом, гр. [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , фактично проживає у [ADDRESS] , що стверджується висновком органу опіки та піклування Холмківської сільської ради № 1024/02-23 від 19.09.2022 року. Відповідно до довідки № 307 від 12.09.2022 р. виданої Коритнянським старостинським округом, Холмківської сільської ради за даною адресою фактично проживають: [PERSON] , 1991 р.н. - батько; [PERSON] , 1969 р.н. - мати заявника; [PERSON] , 2016 р.н. - син. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Холмківської сільської ради № 1024/02-23 від 19.09.2022 року, про визначення місця проживання дитини, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 19.09.2022 р. №8/10-15, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] . Нормами чинного цивільного законодавства, зокрема главою 4 підрозділу 1 розділу 2 Цивільного Кодексу України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою (ст.31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ст.32 ЦК України). Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч.4 ст. 29 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом України в п.18 Постанови Пленуму № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З матеріалів справи не вбачається наявність спору щодо визначення проживання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] . Суд також враховує визнання відповідачем позовних вимог. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved