Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

30.05.2022 року позивач ( далі - позивач, КБ) звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свій позов тим, що [PERSON] , з метою отримання банківських послуг, звернулася до позивача, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 17.01.2011 року, і при підписанні Анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг», « Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою Позичальника підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в КБ, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. КБ свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав Позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту, відповідно до умов Договору. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , оскільки він зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . 09.02.2021 року позивачем була направлена претензія кредитора до Рожищенської державної нотаріальної контори, на яку 02.03.2021 року було надано відповідь, що спадкоємці померлої із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ « ПриватБанк». Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Так, 02.07.2021 року до спадкоємців Позичальника було направлено лист-претензію, але ніяких дій ними не було виконано. Станом на дату смерті Позичальника загальна сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.01.2011 року становить 17 733 грн 36 копійок, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. 03.06.2022 року на запит суду від 31.05.2022 року ( ас 86) надійшла відповідь від уповноваженої особи про відсутність інформації про місце реєстрації відповідача ( ас 91). 07.06.2022 року на додатковий запит суду від 31.05.2022 року ( ас 87) надійшла відповідь від уповноваженої особи про місце реєстрації відповідача, оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 09.06.2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін, розгляд справи призначено на 04.07.2022 року, який відкладено на 26.07.2022 року, на 09.09.2022 року, на 27.09.2022 року, після продовження строку розгляду справи. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 09.09.2022 року до участі у справі залучені, як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . До участі у справі залучено як законного представника: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Рожищенської міської ради ( ас 195-197). Всі учасники судового процесу повідомлені про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронних листів, розпискою, витягом з журналу вхідної кореспонденції ( ас 198-201, 204-209). 01.07.2022 року представник відповідача подав суду Відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що відповідач відбуває покарання в ДУ « Рівненський слідчий ізолятор» за вироком Рожищенського районного суду за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, а саме: нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої [PERSON] ( спадкодавця). Відповідно до частини 1 статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця, чи будь-якого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. А відтак відповідач не може бути спадкоємцем позичальника [PERSON] . Враховуючи вищенаведене відповідач позов не визнає та просить суд у його задоволенні відмовити повністю ( ас 111-112). 04.08.2022 року представник позивача подав Відповідь на Відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що [PERSON] звернулась до банку та підписала Заяву № б/н від 17.01.2011 року. [INFO] [PERSON] померла. За змістом статтей 608, 1218, 1219 ЦК України у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язання у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обв`язки померлої особи ( боржника) за загальним правилом переходить до іншої особи - її спадкоємців. Згідно паспорту [PERSON] , наданого банку, у неї є неповнолітні діти, а саме: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Станом на 05.07.2022 року [PERSON] вже повнолітня, тому просить залучити останню до участі у справі в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Крім того, просить продовжити процесуальний строк на подання до суду відповіді на відзив від 21.06.2022 року, у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби ( COVID-19) на строк дії карантину та задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі ( ас 177-191). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та законний представник неповнолітніх третіх осіб, пояснення на позовну заяву не подали. До суду не надходили клопотання від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням ( викликом) сторін, а тому, відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, суд встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що згідно Заяви б/н позичальника [PERSON] від 17.01.2011 року, що містить її паспортні дані, позивач оформив і видав, а [PERSON] отримала платіжну кредитну картку « Універсальна», бажана сума кредитного ліміта - не зазначена. Дані обставини підтверджуються заявою № б/н від 17.01.2011 року ( ас 36), довідкою про зміну умов кредитування ( ас 35), паспортом відповідача ( ас 65-66). Відповідно до копії свідоцтва про смерть позичальник [PERSON] померла [INFO] ( ас 68). Згідно виписки за Договором № б/н за період 17.01.2011 - 17.01.2022 ( ас 23-34), розрахунку заборгованості за Договором № б/н від 17.01.2011 року, укладеного між Приватбанком і клієнтом - [PERSON] ( ас 9 - 22), станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком становить - 17 733, 36 грн, яка складається з наступного: 17 165, 71 грн - заборгованість за тілом ( простроченим тілом) кредита; 567, 65 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Позивачем 26.01.2021 року до Рожищенської державної нотаріальної контори була направлена Претензія кредитора, відповідно до копії фіскального чеку та реєстру від 09.02.2021 року ( ас 69, 70). АТ КБ « Приватбанк» отримав 02.03.2021 року відповідь на претензію кредитора, в якій зазначено, що завідувачем Рожищенської державної нотаріальної контори Т. Волчук 23.02.2021 року заведено спадкову справу № 25/2021 року після смерті [PERSON] , однак станом на 23.02.2021 року в Рожищенську державну нотаріальну контору спадкоємці померлої із заявами з питань оформлення спадщини не зверталися ( ас 71). АТ КБ «Приватбанк» листом-претензією від 23.06.2021 року повідомив відповідача [PERSON] про наявну заборгованість за [PERSON] у розмірі 17 733, 36 грн, який було направлено відповідачу [PERSON] , відповідно до реєстру позивача та копії фіскального чеку 02.07.2021 року ( ас 72, 73-75). В судовому засіданні встановлено, що вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 13.01.2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, та засуджено до покарання у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі. При розгляді справи встановлено, що нанесені [PERSON] тілесні ушкодження безпосередньо спричинили смерть [PERSON] , що настала [INFO] ( ас 107-108). Згідно ухвали Рівненського апеляційного суду від 14.09.2021 року, вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 13.01.2021 року відносно [PERSON] залишено без змін ( ас104-105). З матеріалів спадкової справи № 25/2021, заведеної Рожищенською державною нотаріальною конторою після смерті [INFO] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не склала і спадкоємцями першої черги за законом є: [PERSON] , яка відмовилася від прийняття належної їй частки спадкового майна, яке лишилося після смерті [PERSON] , і [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які станом на 07.10.2020 року були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців за законом немає. До складу спадкового майна входить: житловий будиок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , та земельна ділянки. Свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям не видавалося. Крім того, станом на 24.03.2021 року за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором № 246 від 04.08.2008 року в сумі 20 958, 59 гривень (ас 133-156). Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року ( справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. Зокрема, встановлено коло спадкоємців, належність спадкодавцю нерухомого майна, вартість якого не встановлена, і дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до частини 1 статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Оскільки діяння, зазначені у частині першій статті 1224 ЦК України, є кримінально караними, то вони повинні бути підтверджені обвинувальним вироком суду або постановою про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, які є самостійною та достатньою підставою для усунення від права на спадкування. За наявності постановлених у кримінальному судочинстві вказаних судових рішень, які набрали законної сили, особа, яка умисно позбавила життя спадкодавця, не має права на спадкування в силу закону. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. При розгляді справи встановлено, що відповідач [PERSON] умисно позбавив життя свою дружину [PERSON] , що підтверджено вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 13.01.2021 року, який набрав законної сили. За таких обставин, суд доходить висновку про те, що в силу закону відповідач [PERSON] не має права на спадкування після смерті [PERSON] , відповідно до положень частини 1 статті 1224 ЦК України. При дотриманні кредитором строків, визначених у статті 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора ( перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини). Згідно частини 1 статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. КБ не заявив клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідачів інших, крім [PERSON] , спадкоємців [PERSON] . Згідно частини 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи ту обставину, що співвідповідач ( і) може бути залучений судом до участі у справі виключно за клопотання позивача, виходячи з принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, суд позбавлений можливості самостійно залучити як співвідповідачів інших, крім [PERSON] , спадкоємців [PERSON] , які в силу вимог статті 1282 ЦК України, зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. З огляду на принцип змагальності цивільного процесу, який передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Відповідач заперечує проти вимог КБ, виходячи з тих підстав, що він не має права на спадкування після смерті [PERSON] , відповідно до положень частини 1 статті 1224 ЦК України. Інші спадкоємців, як співвідповідачі, до участі у справі не залучені. Ні позивач, ні відповідач не надали суду докази щодо обсягу і вартості спадкового майна. Клопотання про витребування судом вказаної інформації до суду сторони не подали. Таким чином, виходячи з принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, суд позбавлений можливості самостійно визначити загальний обсяг спадкового майна та його вартість. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно частин 1-4 статті 12, статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. За змістом статті 13 ЦПК України ( диспозитивність цивільного судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Приймаючи до уваги положення наведених норм, при вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Звертаючись із позовом до [PERSON] , як до спадкоємця [PERSON] , яку він умисно позбавив життя, позивач мав довести, що спадкоємцем всього майна є саме відповідач [PERSON] , а інші спадкоємці відсутні або відмовились від прийняття спадщини, у зв`язку з чим може задовольнити вимоги кредитора в межах його вартості. Те, що відповідач зареєстрований за останнім місцем проживання позичальника, яка померла внаслідок його кримінально карних дій, не дає підстав вважати його єдиним спадкоємцем. Лише посилання банку на проживання особи із спадкодавцем, без наведення конкретних аргументів та надання доказів, не свідчить про прийняття ним спадщини. Проаналізувавши зібрані і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17.01.2011 року з відповідача, відповідно до вимог статтей 76-81 ЦПК України. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. На підставі частини 1, пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати покласти на позивача. За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення ( виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed