Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

У вересні 2022 року заявник [PERSON] звернулась до Дарницького районного суд міста Києва із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Рубіжне, Луганської області. Заявлені вимоги вмотивовані тим, що місцем проживання заявника є м. Сєвєродонецьк, Луганської області. Проте, у зв`язку з тимчасовою окупацією цієї території незаконними формуваннями та Збройними силами Російської Федерації, заявник була змушена внутрішньо переміститись на іншу територію України, про що отримала відповідну довідку. Разом з тим, у зв`язку з початком 24.02.2022 збройної агресії Російської Федерації проти України, з метою забезпечення власного життя і здоров`я заявник вибула з м. Києва. [PERSON] є донькою [PERSON] [PERSON] проживала та була зареєстрована на території України за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на протязі 34 років хворіла на деформуючий ревматоідний артрит, останнім часом постійно приймала знеболюючі препарати. 15 березня 2022 року [PERSON] знаходилась за адресою проживання, та померла у власному будинку у віці 74 років. 24.02.2022 розпочалась збройна агресія Російської Федерації проти України та вторгнення військ Російської Федерації на територію України, у зв`язку із чим, Указом Президента України з 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан. Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» місто Рубіжне Луганської області, визнано тимчасово окупованою територією. Місто Рубіжне Луганської області з 08.03.2022 на протязі двох місяців піддавалось ракетно-артилерійським обстрілам, органи державної влади не функціонували. На момент смерті матері 15.03.2022 у місті працівників поліції, медичної служби представників органів держаної влади не було, внаслідок чого зафіксувати факт смерті матері не було можливо. Жодних документів, які могли б зафіксувати факт смерті матері заявник немає. З огляду на те, що органи державної влади у м. Рубіжному тимчасово не здійснюють свої повноваження, заявник [PERSON] не має змоги отримати документ про державну реєстрацію її смерті за зразком та в порядку, передбаченому чинним законодавством України. У зв`язку з чим потребують встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , у м. Рубіжне, Луганської області, у судовому порядку, з метою забезпечення належної державної реєстрації її смерті. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року відкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження, призначено судове засідання. Заявниця у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи подав до суду лист про розгляд справи у відсутність представника відділу. Проте, враховуючи строки розгляду справи, суд ввважає задоцільне проводити розгляд справи за відсутності учасників судової справи. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності заявника та представника заінтересованої особи, та ухвалити рішення за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, приходить до наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до матеріалів справи, заявник [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. На підтвердження факту смерті матері, заявником долучено наступні: докази:письмові покази сусідів [PERSON] та [PERSON] ; фотокартки з місця поховання [PERSON] ; фотокартки [PERSON] за життя; скріншоти з телефону про дзвінки у поліцію, ритуальну службу, копії повідомлень Обласної військової адміністрації Луганської області. З пояснень сусідів та заявника, долучених до матеріалів справи, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , тривалий час хворіла, та через похилий вік померла [INFO] у місті Рубіжному у віці 74 років. Була похована сусідами [PERSON] та [PERSON] 15.03.2022 у місті Рубіжному на городі власної садиби біля будинку за адресою її місця проживання. За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5 (зі змінами від 07.05.2022), державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами від 07.05.2022) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів. Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII надано особливий статус територій, які не контролюють сили АТО. Згідно з цим законом в окремих районах Донецької та Луганської областей на період дії особливого порядку місцевого самоврядування діє з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ст. 2). Перелік районів і населених пунктів, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, визначений рішенням Верховної Ради України. Відповідна постанова прийнята 17 березня 2015 року. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Указом Президента України Зеленського В.О. №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено: ввести в Україні воєнний стан, який Указами Президента України № 133/2022 та №341/2022 його було продовжено. За положеннями ст. 19 Конституції України та ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно до вимог ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Оскільки заявник не може в іншому, аніж у судовому порядку встановити факт смерті батьків на тимчасово окупованій території, на якій ведуться бойові дії, а також отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть матері, у зв`язку з чим у заявника є перешкоди в здійсненні реєстрації смерті та отриманні нею свідоцтва про смерть її матері, вбачаються перешкоди реалізації заявником права на проведення державної реєстрації смерті в установленому законом порядку. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом убачається, що реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть у заявника немає, тому відновлення порушених прав заявника не можливо в інший спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Встановлення факту смерті заявнику необхідне для проведення реєстрації смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. За приписами ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved