Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

23 лютого 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] до завершення ним навчання, у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що сторони є батьками [PERSON] , на утримання якого до повноліття відповідачем сплачувались аліменти. 09.01.2022 сину виповнилось 18 років, після чого відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на його утримання. З 01.09.2020 син вступив на денну форму навчання за професією «7233 Слюсар з ремонту рухомого складу, 8311 Машиніст тепловоза, 8311 Машиніст електровоза та навчається на ІІ курсі в Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї ІІ рівня акредитації на бюджетній основі, терміном до 28.06.2023 р. Згідно медичного висновку №561 від 06.10.2018 на дитину-інваліда віком до 18 років [PERSON] має захворювання - дорсопатія з різким порушенням функції хребта, і він не має можливості десь працювати, Відповідач є особою працездатного віку, має офіційне місце роботи в АТ «Дніпроважмаш», отримує стабільний дохід, тому має можливості допомагати сину. Просить стягнути аліменти до завершення навчання, але не довше ніж до досягнення віку 23-х років. Ухвалою суду від 27.04.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До участі у справі залучено в якості 3-ої особи [PERSON] . 05.07.2022 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України завод де він працював АТ «Дніпроважмаш» зупинив роботу, час поновлення роботи не відомий, тому у нього відсутній дохід. Крім того на його утриманні перебуває донька [PERSON] , 22.10.2014 року, яка має ряд хронічних вроджених хвороб та потребує постійного лікування. Зазначає, що син [PERSON] на даний час виїхав за межі України, знаходиться у Вісбадені Німеччина , зареєстрований як біженець та отримує допомогу від держави свого місцезнаходження Німеччини. Навчання відбувається через інтернет - ресурси дистанційно, що знімає витрати на проїзд, підручники, тощо. Він намагався вирішити питання надання матеріальної допомоги сину в добровільному порядку, шляхом перерахунку коштів безпосередньо сину, однак узгодження не знайшли. При визначення розміру аліментів мають бути враховано матеріальне становище батьків, на даний час у нього відсутній будь який дохід, тому у нього відсутня фінансова можливість надавати допомогу сину. 25.08.2022 позивач [PERSON] надала відповідь на відзив, зазначивши, у зв`язку з загостренням ситуації в країні, вона була вимушена вивезти сина інваліда подалі від війни за кордон, де син проживає тимчасово та продовжує навчання в Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї ІІ рівня акредитації дистанційно. 06.09.2022 відповідач [PERSON] подав заперечення зазначивши, що аліменти на утримання повнолітньої дитина, яка продовжує навчання можливо стягнення за умовою, що є можливість надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити посилаючись на підстави викладені в позовній заяві та запереченнях на відзив. В судовому засіданні відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що на його утриманні ще одна дитина, яка потребує постійного лікування, він втратив заробіток (роботу) в зв`язку з веденням в країні воєнного стану, тому не має можливості утримувати повнолітнього сина. Третя особа [PERSON] до суду не прибув, подав до суду письмові пояснення та заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити. Згідно ст.211 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] видане 03.02.2004 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська (актовий запис №141) (а.с.7). [PERSON] навчається в Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї ІІ рівня акредитації за професією: 7233 Слюсар з ремонту рухомого складу, 8311 Машиніст тепловоза, 8311 Машиніст електровоза. Форма навчання денна. Термін навчання з 01.09.2020 року по 28.06.2023 року, що підтверджується довідкою, виданою навчальним закладом (а.с.20). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідач, зазначив, що на сьогоднішній день він перебуває у шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на його утриманні, крім того дитина має ряд хронічних вроджених хвороб та потребує постійного лікування, що підтверджено свідоцтвами про одруження, про народження та виписками з медичної картки (а.с.42-44) Він з родиною винаймає житло в гуртожитку, що підтверджує довідкою (а.с.45). Його доход за період з січня по червень 2022 року становить 33823,49 гривень, за період з червня по серпень 15428,32 грн., що підтверджено наданими довідками. Позивач має дохід за період з січня по серпень 2022 року 65902,29 грн. Судом встановлено, що [PERSON] на даний час фактично проживає [ADDRESS] , проходить навчання в Криворізькому професійному гірничо-технологічному ліцеї -дистанційно, отримує щомісячну стипендію в розмірі 1200 гривень, що не заперечується сторонами. Окрім того, [PERSON] є дитиною з інвалідність, однак відомостей про призначення та отримання державної допомоги позивачем не надано. Позивач зазначає, що син є інвалідом, однак документального підтвердження та довідки про нарахування допомоги дитині-інваліду суду не надала. Звертаючись з позовом, позивач стверджувала, що у зв`язку з навчанням в ліцеї, їх син [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку його батько має можливість надавати. Позивачем не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти з відповідача на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком. Позивач не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у сина потреби в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, а саме доказів щодо понесення витрат на проїзд, проживання, придбання підручників, необхідність додаткових занять та іншого. Будь-яких доказів того, що відповідач [PERSON] спроможний надавати допомогу повнолітньому сину, позивач також не надала. За таких обставин, у позові про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, слід відмовити, у зв`язку з відсутністю у даному випадку, передбачених законом підстав, за яких можливе стягнення з батька аліментів на утримання повнолітнього сина. Позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, у задоволенні позову відмовлено, за таких обставин, суд дійшов висновку, що у відповідності до статті 141 ЦПК України, судові витрати, компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed