Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

ТОВ «Маркс.Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 13700 гривень матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що 07.05.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Daf XF 95.480, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] . Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 18.06.2021 року винним у скоєнні ДТП визнано відповідача [PERSON] . На момент ДТП автомобіль Daf XF 95.480, реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «СК «Саламандра» згідно полісу № АР/4487843 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.11.2020 року, яке виплатило потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 13700 гривень. 02.01.2020 між ПрАТ «СК «Саламандра» та ТОВ «Маркс.Капітал» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу, згідно якого ТОВ «Маркс.Капітал» було придбано права регресних вимог за грошовими зобов`язаннями, зокрема, і до відповідача [PERSON] 11.08.2021 року позивачем було направлено відповідачу претензію за вих. № 07131 про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте дана претензія залишилась без реагування, в зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заподіяні збитки в примусовому порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При цьому відповідач [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не заявляв, відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 07.05.2021 року о 18 год. 30 хв. у м. Києві, на перетині вул. Будівельників та проспекту Гагаріна, керуючи транспортним засобом DAF XF 95.480, реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом Chereau CD-381 GA, реєстраційний номер [NUMBER] , та перебуваючи при цьому в стані наркотичного сп`яніння, виїхав на регульоване перехрестя з пр-ту Гагаріна на заборонений (червоний) сигнал світлофору та скоїв зіткнення з транспортним засобом Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по вул. Будівельників на зелений сигнал світлофору, спричинивши механічні пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 8.7.3 е Правил дорожнього руху України. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 18.06.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. Постанова набрала законної сили 29.06.2021 року (а.с. 16-17). В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 24-24) та копією акту технічного огляду колісного транспортного засобу від 07.05.2021 року (а с. 25-26). На момент ДТП автомобіль Daf XF 95.480, реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «СК «Саламандра» згідно полісу № АР/4487843 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05.11.2020 року (а.с. 27), яке на підставі страхового акту № 0033053.05.21/1 (а.с. 20), розрахунку страхового відшкодування (а.с.21) та заяви потерпілого [PERSON] (а.с. 24) виплатило останньому страхове відшкодування в розмірі 13700 гривень (копії платіжних доручень № 3530 від 05.08.2021 року та № 3587 від 09.08.2021 року (а.с.5, 7). 02.01.2020 між ПрАТ «СК «Саламандра» та ТОВ «Маркс.Капітал» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу, згідно якого ТОВ «Маркс.Капітал» придбало права регресних вимог за грошовими зобов`язаннями, зокрема, і до відповідача [PERSON] на суму 13700 гривень (копія договору а.с. 17-20, перелік переданих регрес них вимог а.с. 15-16). 11.08.2021 року позивачем було направлено відповідачу претензію за вих. № 07131 про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. 6), проте дана претензія залишилась без реагування. Статтею\~4\~ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій\~статті 16 ЦК України. Статтею 1 Закону України «Про страхування»\~визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (\~ст. 979 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 10 Закону України «Про страхування»\~страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до\~ст. 980 ЦК України\~предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як передбачено\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зі змісту наведеної норми права вбачається, що право зворотної вимоги (регресу) це вимога кредитора до боржника (особи, яка завдала шкоди) про повернення сплаченого за його вини відшкодування потерпілому. За загальним правилом, на боржника за зворотною вимогою покладається обов?язок відшкодувати кредитору сплачений ним третій особі платіж у повному обсязі. Право зворотної вимоги до боржника виникає з моменту відшкодування потерпілому шкоди. Згідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2\~статті 77 ЦПК України\~встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5\~статті 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку\~ст. 82 ЦПК України\~доказуванню не підлягає. Крім того, з боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Аналізуючи зібрані по справі та дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає, що правові підстави права позивача щодо вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування ґрунтуються на законі і повністю є вмотивованими та доведеними, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 13700 гривень заподіяної внаслідок ДТП шкоди в порядку регресу. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому\~відповідно до\~ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в сумі 2481 гривня, що підтверджується платіжним дорученням № 144 від 21.02.2022 року (а.с. 21), які суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача. Крім того,\~відповідно до\~ст.\~59\~Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно, кожен є вільним у виборі захисника своїх справ. В офіційному тлумаченні положення ч. 1\~ст.\~59\~Конституції України у\~Рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 від 30.09.2009р. зазначено, що вищевказані положення\~Конституції України\~треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об?єднаннями громадян, юридичними і фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому сам факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи (постанова ВС від 28.09.2021 року у справі № 160/12268/19). Як встановлено в судовому засіданні, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. В обґрунтування розміру витрат посилається на договір про надання професійної правничої допомоги № 02/2022-АБ від 14.02.2022 року (а.с. 13-15), акт виконаних робіт (наданих послуг) від 21.02.2022 року (а.с.10) та детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с. 10), з яких вбачається, що 6000 гривень витрат на правничу допомогу включають в себе підготовку та направлення до суду позовної заяви на суму 13700 гривень. Проте суд не погоджується із розміром стягнення витрат на правничу допомогу, про який просить позивач. Так, при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв - дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. Суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно висновків Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо

Outcome: approved