Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Деменкова Євгенія Сергіївна звернувся до суду з позовом до Соледарської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову представник позивача вказав, що земельна ділянка площею 7, 5724 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Васюківської сільської ради Артемівського району Донецької області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 29.07.2005 року серії ДН № 166891 належить на праві приватної власності [PERSON] . В жовтні 2021 року від приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Г.М. Полєжаєвої позивачу стало відомо, що [PERSON] помер і він залишив заповіт на ім`я позивача, згідно якого спадкодавець заповів [PERSON] земельну ділянку площею 7, 5724 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Васюківської сільської ради і належить померлому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 29.07.2005 року серії ДН № 166891. [PERSON] не є родичем позивачу. [PERSON] помер [INFO] . Нотаріус відмовив позивачу у відкритті спадкової справи, мотивуючи тим, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини. Враховуючи, що в позасудовому порядку вирішити даний спір неможливо, позивач вимушений звернутися до суду з позовом. Приймаючи до уваги, що померлий [PERSON] не був родичем позивачу, позивач не був обізнаний про наявність заповіту, нотаріус не здійснив заходи щодо розшуку спадкоємця за заповітом, представник позивача просить суд визнати пропуск строку позивачем, встановленого законом для прийняття спадщини з поважних причин. Станом на день звернення до суду з позовом, позивачу нотаріус усно повідомив, що спадкової справи після смерті [PERSON] не відкрито. Приймаючи до уваги, що нотаріусом не було сповіщено персональних даних інших спадкоємців, а Васюківська сільська рада в рамках децентралізації увійшла до складу Соледарської об`єднаної територіальної громади, відповідачем на стадії звернення до суду з позовом є Соледарська міська рада. На підставі викладеного, представник позивача просить суд прийняти позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 3 грудня 2021 року по справі відкрито провадження, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, з повідомленням (викликом) осіб. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 лютого 2022 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, в матеріалах справи є заява про розгляд справи за їхню відсутність. У судове засідання представник відповідача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутність представника відповідача, проти позовних вимог не заперечував. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До відносин спадкування правила ЦК України (книга 6 Спадкове право, ст.ст.1216-1308) застосовуються, якщо спадщина відкрилась після набрання ним чинності з 01 січня 2004 року, а також якщо спадщина відкрилась до цієї дати, але не була прийнята ніким із спадкоємців (пункти 1, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.. 1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у с. Роздолівка Бахмутського району Донецької області (а.с.6). Земельна ділянка площею 7, 5724 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Васюківської сільської ради Артемівського району Донецької області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 29.07.2005 року серії ДН № 166891 належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у селі Васюківка Бахмутського району Донецької області (а.с.8). Відповідно до заповіту складеного та посвідченого Чередниченко Іриною Євгеніївною, секретарем Васюківської сільської ради Артемівського району Донецької області від 07.02.2013 року [PERSON] , [INFO] заповів [PERSON] , [INFO] земельну ділянку площею 7, 5724 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Васюківської сільської ради Артемівського району Донецької області, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 29.07.2005 року серії ДН № 166891 (а.с.9). Згідно документальної інформації № 5/01-16 від 12.01.2022 року наданої приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Полєжаєвої Г.М. - 19.10.2021 року до неї звернувся [PERSON] , із заявою про вчинення нотаріальної дії (видача свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] або видачею вмотивованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії), за результатом розгляду цієї заяви, нею 19.110.2021 року була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку із пропуском спадкоємцем строку у шість місяців для прийняття спадщини, який встановлений ст.. 1270 ЦК України. Також повідомлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] ,я кий помер [INFO] не заводилась (а.с.19-21). Таким чином, у судовому засіданні встановлено факт пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, який не є підставою для усунення від спадкування, оскільки позивач має право на спадщину після смерті [PERSON] за заповітом. Однак, він не може реалізувати його у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Отже право останнього підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320 цс 17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У відповідності до роз`яснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз`яснив у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Із позовної заяви вбачається, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця у зв`язку із об`єктивними, непереборними труднощами, що стало перешкодою до реалізації своїх спадкових прав та пропуску шестимісячного строку (необізнаність спадкоємця про наявність заповіту). Пропуск строку для прийняття спадщини стався через причини, які на думку позивача дають правові підстави вважати їх поважними. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач пропустив строк прийняття спадщини після смерті спадкодавця з поважних причин. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, на підставі наведених вище норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved