Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

21 червня 2022 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив те, що 07 грудня 2017 року уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований Новомосковським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 537. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося. Шлюбні відносини припинені в жовтні 2021 року і більше не відновлювались, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння між сторонами, що призвело до втрати почуттів любові та поваги між ними Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно і примирення неможливо, у зв`язку з чим, просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою судді від 04 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, 05 вересня 2022 року подав до суду заяву, у якій просить цивільну справу за його позовом розглянути у судовому засіданні без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, 07 вересня 2022 року подала до суду заяву, у якій зазначає, що позовні вимоги визнає та просить цивільну справу розглянути у судовому засіданні без її участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 07 грудня 2017 року сторони вступили в зареєстрований шлюб, про що Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 537 /а.с.9/. Також вбачається, що сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с.10/. Сторонами визнано, що за час спільного проживання через взаємовідносини сторін, ними втрачено почуття любові один до одного, припинено фактичні шлюбно-сімейні відносини та відсутнє бажання їх поновити, а збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. За ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено право одного з подружжя подати позов про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] », після розірвання шлюбу просить відновити на дошлюбне « [PERSON] ». Крім того, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору, задоволення позову, визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у справі, понесені позивачем при сплаті судового збору 496,20 грн з відповідача, та відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову у сумі 496,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved