Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини доходу щомісячно, а також аліменти на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років в розмірі 1/2 частини доходу щомісячно. В обгрунтування позовних вимог у позові зазначено, що 10 жовтня 2015 року Деснянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану управління юстиції у м.Київ було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем. Від вказаного шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, шлюбні відносини між подружжям припинені у квітні 2022 року, вони проживають окремо, діти проживають разом із позивачкою та знаходяться повністю на її утриманні. Позивачка не працює, перебуває у декретній відпустці, має тяжке матеріальне становище, відповідач у добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги їй не надає. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2022 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги до [PERSON] , а саме: просила стягнути з [PERSON] на свою користь на своє утримання аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача з дня подачі позову до суду і до досягнення молодшою дитиною - сина [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх доходів (заробітку) відповідача, просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги позивачки щодо стягнення з нього на її утримання аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу до досягнення їхньою молодшою дитиною трьох років та стягнення на її користь аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] до повноліття дітей визнає у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Суд, беручи до уваги підтримання уточнених позивачем позовних вимог, визнання відповідачем уточнених позовних вимог, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , які перебувають у шлюбі, є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 квітня 2017 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 грудня 2019 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума, яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, в якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату на аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Встановлено, що малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із матір`ю позивачкою [PERSON] , що підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем. Діти перебувають на повному утриманні їх матері. Відповідач [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON] та [PERSON] , є працездатним за віком, відомостей про те, що він має незадовільний стан здоров`я чи має інших утриманців до суду надано не було, уточнені позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному позивачкою розмірі. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Встановлено, що позивачка [PERSON] перебуває у декретній відпустці та відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» отримує допомогу при народженні дитини. Враховуючи, що відповідач є працездатним за віком, відомостей про незадовільний стан здоров`я чи інших утриманців до суду надано не було, тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, а саме [PERSON] , [INFO] , до досягнення сином трирічного віку. Крім того, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в сумі 992,40грн., за тієї обставини, що позивача звільнено від сплати судових витрат при подачі позову до суду, враховуючи те, що позивачем заявлено дві вимоги та те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. На підставі ст. ст. 105, 110-112, 166, 180 - 182, 249, 84 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved