Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON] , зареєстрований у відділі РАЦС Сосницького РУЮ Чернігівської області 01 листопада 2008 року, актовий запис за №51. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Позов мотивований тим, що з відповідачем спільне життя не склалось. На даний час сторони сімейних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше подружнє життя з відповідачем і збереження сім`ї вважає неможливим, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 15.08.2022 у справі відкрито провадження та справу призначено до слухання за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Цією ухвалою сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк, відповідач відзиву не надав. Ухвалою суду від 19.09.2022 судом відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про надання часу для примирення. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що вже рік не проживає разом із чоловіком. Протягом вказаного терміну вони з чоловіком не змогли помиритися, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, часто погрожує вчиненням насильницьких дій. Позивач зазначила, що немає жодного бажання продовжувати перебувати в шлюбі із [PERSON] . Відповідач під час судового розгляду позовні вимоги не визнав, зазначив, що має бажання помиритися їз дружиною та жити разом. Розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 01 листопада 2008 року було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сосницького районного управління юстиції Чернігівської області, Україна, актовий запис №51, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.11.2008 року. Від шлюбу позивач спільно із відповідачем має сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.04.2010 року. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК України). Отже, після розірвання шлюбу прізвище позивачу необхідно залишити « [PERSON] » за її проханням. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 496,20 гривень. Решту судових витрат слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved