Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

У червні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03.08.2003 Лівобержним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №829. В обґрунтування позову позивач зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припиненні та спільне господарство не ведеться, у зв`язку з різними поглядами на життя, різними характерами та інтересами відновлення подружніх відносин і збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Від шлюбу у сторін є діти: син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.07.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. 01.09.2022 до суду надійшли письмові пояснення, у яких відповідач вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задовольнити їх. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, її представник адвокат Мунько О.М. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивча, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.08.2003 Лівобержним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис №829, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 03.08.2003 Лівобержним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї . Від шлюбу у сторін є діти: син - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 07.02.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №300, дочка - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить повторне свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 29.03.2018 Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №525. Разом з тим, судом встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені та спільне господарство не ведеться. При цьому, суд вважає, з урахуванням позиції сторін, що відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливо. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно пп. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, який виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку із цим приходить до висновку про задоволення позову. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, наявні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved