Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

15.01.2019 року АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № КФ (00) 50-08 від 28.08.2008 р. в солідарному порядку в сумі 152\~993,64 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28 серпня 2008 року між Відритим акціонерним товариством «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КФ (00)50-08, за яким Банк надав кредит, Позичальнику у розмірі 188\~896,00 грн. Згідно з умовами кредитного договору, а саме п. 2.2 Позичальник зобов`язався повернути банку кредит у повному обсязі 28.08.2018 р., згідно графіка платежів. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № КФ (00)50-08, між ВАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» правонаступником якого за всіма правами та обов`язками виступає АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] , було укладено договір поруки № П (00) 09-08 від 28.08.2008 р., відповідно до умов якого, а саме п. 1.1. договору, Поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання Боржником зобов`язань згідно кредитного договору № КФ (00)50-08 від 28.08.2008 р., з усіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому. Позичальником [PERSON] неналежним чином виконувались обов`язки за кредитним договором, в зв`язку з чим просить стягнути в солідарному порядку заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 152\~993,64 грн. Ухвалою суду від 19.03.2019 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 09.07.2019 р. зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 761/25536/19 за позовом [PERSON] до АТ «ТАСКОМБАНК» про визнання договору поруки припиненим. Постановою Верховного суду від 19.01.2022 р. у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 761/25536/19 скасовано постанову Київського апеляційного суду від 24.11.2021 р. та залишено в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2021 р., яким в задоволенні позову відмовлено виклавши його мотивувальну частину в іншій редакції. Ухвалою суду від 25.08.2021 р. поновлено провадження у справі. 21 червня 2019 року [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відзив мотивований тим, що позивач не надав належних розрахунків суми заборгованості. Розрахунок заборгованості по відсотках станом на 08.11.2018 року є неналежним. Фактично в ньому відображені нарахування відсотків. Однак при їх вчиненні не враховані суми, які Позичальником були сплачені на виконання кредитного договору. Крім того, вимога позивача про стягнення пені за період з 19 листопада 2017 року по 16 січня 2018 року пред`явлена з пропуском спеціального річного строку позовної давності. [PERSON] заявила про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені за період з 19.11.2017 по 16.01.2018 року. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав. Натомість звертався до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до АТ «ТАСКОМБАНК» про визнання договору поруки припиненим. Позивач, повідомлений належним чином, в судове засідання 21.09.2022 р. не з`явився однак надав клопотання про проведення судового засідання без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на такі обставини. Відповідно до ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~76\~цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до вимог ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28 серпня 2008 року між Відритим акціонерним товариством «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (правонаступництво шляхом зміни найменування без реорганізації юридичної особи) та [PERSON] було укладено кредитний договір № КФ (00)50-08, за яким Банк надав кредит, Позичальнику у розмірі 188\~896,00 грн. Згідно з умовами кредитного договору, а саме п. 2.2 Позичальник зобов`язався повернути банку кредит у повному обсязі 28.08.2018 р., згідно графіка платежів. 21.04.2015 року між банком та [PERSON] було укладено договір № 2 про внесення змін та доповнень до кредитного договору. Згідно з цим договором про внесення змін та доповнень було складено новий графік погашення заборгованості за кредитним договором. 21.04.2015 р. в зв`язку з укладанням договору про внесення змін та доповнень до основного кредитного договору між Банком та [PERSON] укладено договір № 2 про внесення змін та доповнень до договору поруки в частині зміни графіку платежів. Банком свої обов`язки за кредитним договором було виконано в повному обсязі, кредитні кошти надано, що підтверджується відповідним меморіальним ордером та виписками по рахункам боржника. Позичальником [PERSON] неналежним чином виконувались зобов`язання за кредитним договором, кредитні кошти не повернуто в строки передбачені ним, відсотки за користування кредитними коштами не сплачено, що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по рахункам [PERSON] . Станом на 08.11.2018 р. заборгованість за кредитним договором № КФ (00) 50-08 від 28.08.2008 р. складала 152\~993, 64 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 75\~496 грн., заборгованість за відсотками - 42\~128, 42 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за період з 25.10.2017 р. по 25.10.2018 р.- 35\~369,22 грн. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № КФ (00)50-08, між ВАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» правонаступником якого за всіма правами та обов`язками виступає АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] , було укладено договір поруки № П (00) 09-08 від 28.08.2008 р., відповідно до умов якого, а саме п. 1.1. договору, Поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання Боржником зобов`язань згідно кредитного договору № КФ (00)50-08 від 28.08.2008 р., зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому. Відповідно до п.3.3 договору поруки, у випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов`язань що випливають із кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник. 21.04.2015 року між банком та [PERSON] було укладено договір № 2 про внесення змін та доповнень до кредитного договору. Згідно з цим договором про внесення змін та доповнень було складено новий графік погашення заборгованості за кредитним договором, кредит фактично реструктуризовано. 21.04.2015 р. в зв`язку з укладанням договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору між Банком та [PERSON] укладено договір № 2 про внесення змін та доповнень до договору поруки в частині зміни графіку платежів. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із\~\~\~статтею 553 Цивільного кодексу України\~\~ за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до\~\~\~статті 554 Цивільного кодексу України\~\~ у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1\~\~\~статті 543 Цивільного кодексу України\~\~ встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Посилання відповідача [PERSON] на те, що договір поруки є припиненим в частині платежів, які пділягали сплаті за кредитним договором у строк до 17.07.2018 р. Є безпідставними виходячи з наступного. Згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Як зазначено в ч. 1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року у задоволені позову [PERSON] до АТ «ТАСКОМБАНК» про визнання договору поруки припиненим, відмовлено. З тих підстав, що банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя в межах шестимісячного строку з дня виникнення у [PERSON] прострочення по виконанню кредитних зобов`язань (а.с.132-134). Постановою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову [PERSON] Припинено поруку [PERSON] за договором поруки № П(00)09-08 від 28 серпня 2008 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» та [PERSON] , [PERSON] , в частині платежів, які підлягали сплаті за кредитним договором № КФ (00)50-08 від 28 серпня 2008 року у строк до 17 липня 2018 року. Стягнуто з АТ «ТАСКОМБАНК» на користь [PERSON] судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 152,60 грн. Постановою Верховного суду від 19 січня 2022 року касаційну скаргу акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», яка підписана представником Грищенко Інною Віталіївною, задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року скасовано. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Стягнуто з [PERSON] на користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 536,80 грн. З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Київського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає (а.с.143-154). Постанова Верховного суду мотивована тим, що якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання. Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений. Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів, боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася. Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите. У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту. [PERSON] не надавав свої заперечення щодо неправомірного нарахування заборгованості в зв`язку з припиненою порукою. Відзив на позов ним також надано не було. Що стосується застосування спеціального строку позовної давності до вимог про стягнення пені за період з 19.11.2017 року по 16.01.2018 року суд зазначає. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідачі взяті на себе кредитні зобов`язання в строки, передбачені кредитним договором належним чином не виконали. У зв`язку з чим, станом на 08.11.2018 року заборгованість за кредитним договором № КФ(00)50-08 від 28.08.2008 року, становить 152993,64 гривень, яка складається з наступного: 75496,00 грн. заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена); 42128,42 грн. заборгованість по відсоткам (в тому числі простроченим); 35396,22 грн. пеня на суму простроченої заборгованості за період з 25.10.2017 року по 25.10.2018 року. Крім того, суд зауважує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018 р., частину 4 ст. 559 ЦК України викладно в новій редакції, згідно якої порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Також, згідно п. 2 Перехідних положень цього ж закону, він застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім\~частини четвертої\~статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів та угод, укладених після введення в дію цього Закону. АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду за захистом свої прав (стягнення заборгованості в солідарному порядку з позичальника та поручителя) в січні 2019 року. Відтак строк пред`явлення вимог АТ «ТАСКОМБАНК» до будь-яких неплатежів боржника по кредитному договору, а відтак і до поручителя як солідарного боржника не сплив, як наслідок порука не є припиненою а ні повністю, ні частково. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги таким, що підлягають задоволенню, а тому слід стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № КФ(00)50-08 від 28.08.2008 р. у розмірі 152993,64 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до задоволених вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved