Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Заявник,\~ [PERSON] ,\~звернулась до\~суду із\~заявою,\~про встановлення\~факту смерті\~сина,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . З 2016 року її син є ветераном війни-учасником бойових дій. Не був одруженим, дітей не має. Свою заяву\~обґрунтовує тим,\~що у зв`язку зі збройною агресією Росії проти України її син, [PERSON] був призваним на військову службу по мобілізації [INFO] . 28 березня 2022 року від начальника [INFO] полковника [PERSON] вона отримала сповіщення № 7/1170 про смерть її сина, солдата [PERSON] , який загинув [INFO] в бою за Батьківщину, виявивши стійкість і мужність, під час участі в бойових діях при виконанні бойових задач, поблизу смт.Верхньоторецьке Донецької області. Відомостей щодо місця знаходження (поховання) тіла її сина, [PERSON] не має. Вказані обставини по справі підтверджуються, доводяться: - копією свідоцтва про народження її сина, [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] від 22.01.1976 року; -\~сповіщенням сім`ї\~№ 7/1170\~від 28.03.2022\~р.\~про загибель\~солдата [PERSON] ,\~померлого під\~час виконання\~бойових завдань,\~ [INFO] ,\~поблизу смт.Верхньоторецьке\~Донецької області . Отримати свідоцтво про смерть у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Дніпро), - неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, який міг бути прийнятим відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, відповідно до статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Місцем смерті [PERSON] , є смт.Верхньоторецьке Донецької області, Україна. Датою смерті [PERSON] , відповідно до змісту сповіщення про загибель військовослужбовця за № 7/1170 від 28.03.2022 року, є 24.03.2022 року. Встановлення факту смерті її сина, [PERSON] , необхідно їй, задля заспокоєння внутрішнього голосу та приборкання відчуття вини, що вона може, наразі, зробити для своєї дитини усе, що необхідно, та хоча б державну реєстрацію смерті сина, відповідно до чинного законодавства України, з огляду на те, що тіло своєї дитини для відповідного поховання, вона не отримала й досі з російського полону. Заявниця подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи, письмових пояснень, щодо заявлених вимог, - не надала. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. -сповіщенням начальника [INFO] полковника [PERSON] від 28.03.2022 р. за № 7/1170 про смерть солдата [PERSON] , який загинув [INFO] в бою за Батьківщину, виявивши стійкість і мужність, під час участі в бойових діях при виконанні бойових задач, поблизу смт.Верхньоторецьке Донецької області, Ясинуватського району. Померлий, [PERSON] , доводиться сином заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим м.Дніпродзержинськ «Дворец счастья», серія [NUMBER] від 22.01.1976 року, актовий запис №185. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи, в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 1 Об/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві Юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-l/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві Юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасового окупованих територій України від 25.05.2022 року № 100, оновлено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18 травня 2022 року, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75, зареєстрованим у Міністерстві Юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789 (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 20 травня 2022 року № 98). Враховуючи викладене, та, приймаючи до уваги постанову Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року, до даних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 317 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно п.п. 1, 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність, вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 1 ч. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Не надаючи оцінки легітимності документам, виданим на тимчасово окупованій території, оскільки, за законом такі документи є недійсними і не створюють правових наслідків, тому що видані органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд має виходити із самого факту смерті особи. Будь-які докази, які свідчать про протилежне, у суду відсутні. Іншого способу захистити свої права заявник не має. Таким чином, виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, суд вважає, що з огляду на зібрані докази факт смерті громадянина України, військовослужбовця, солдата [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Кам`янське Дніпропетровської області, померлого [INFO] , на тимчасово окупованій території України, в смт.Верхньоторецьке, Донецької області,Ясинуватського району, - є очевидним та обґрунтованим. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню. Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно, з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просить заявник. Згідно пункту\~21\~частини\~першої\~статті 5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір»,\~заявники\~щодо\~справ про\~встановлення\~факту\~смерті на\~тимчасово\~окупованій\~території України\~звільняються\~від\~сплати судового\~збору під час розгляду справи.

Outcome: approved