Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Редіч Наталія Юріївна звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи позовні вимоги тим, що 11.11.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13.01.2022 р. шлюб між сторонами розірвано. Після припинення сімейних стосунків діти залишились проживати з матір`ю. 22.02.2022 р. Ірпінський міський суд Київської області визначив місце проживання дітей разом з матір`ю. Батько дітей матеріальну допомогу на утримання дітей перестав надавати з березня 2022 року, самостійно щомісячно сплачувати аліменти відмовляється, участі у розвитку та вихованні дітей фактично не приймає. Позивачка самостійно піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечує необхідним харчуванням, здійснює медичний догляд, лікування дітей, надає дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей, створює дітям умови для отримання освіти. Стягнення аліментів на утримання дітей є одним із способів захисту інтересів дітей, необхідних для їх життєдіяльності, а саме: потреб в харчуванні, освіті, всебічному розвитку та догляді. До лютого 2022 року відповідач добровільно сплачував позивачці аліменти на утримання дітей у загальній сумі 8000,00 грн на двох дітей, однак з невідомих позивачці причин припинив їх сплачувати. За останніми статистичними даними, що є загальнодоступними у мережі Інтернет, станом на травень 2022 року середня заробітна плата у м. Києві та Київській області становила близько 29000,00 грн. Відповідач має можливість знайти відповідну роботу для того, щоб отримувати належний дохід та мати можливість сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання своїх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 грн. Враховуючи, що місце роботи відповідача та його дохід на даний час не відомі позивачці, відсутні будь-які гарантії того, що відповідач працевлаштується та буде отримувати достатній офіційний дохід для того, щоб мати змогу оплачувати необхідну суму аліментів на утримання дітей, при цьому є достатні підстави вважати, що відповідач може приховувати свій офіційний дохід для того, щоб сплачувати лише мінімальний розмір аліментів, позивачка вважає, що доцільно отримувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 грн на утримання двох дітей. Зазначає також, що у відповідача на утриманні інших осіб, окрім спільних з позивачкою дітей, не має, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати. У зв`язку з викладеним просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі 10000,00 грн (по 5000,00 грн на кожну дитину) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив задовольнити. За таких умов, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що з 11.11.2011 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, розірваному рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13.01.2022 р. по справі № 367/6027/21 (а.с. 14, 20-21). Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.05.2010 р. виконкомом Бучанської міської ради Київської області, та свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 27.04.2016 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучанського міського управління юстиції у Київській області, відповідно (а.с. 11-12). Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22.02.2022 р. по справі № 367/9649/21 визначено місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 15-19). Згідно з актом депутата Бучанської міської ради на звернення [PERSON] про встановлення факту проживання від 26.11.2021 р., за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] . Також за вказаною адресою проживає, однак не зареєстрована [PERSON] (а.с. 13). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Таким чином, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене вище, в тому числі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує прав, суд стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі 10000,00 грн (по 5000,00 грн на кожну дитину) щомісячно, починаючи з 07.07.2022 р., тобто дня подачі позову, та до досягнення дітьми повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Так, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору та у зв`язку з визнанням позову відповідачем, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн (992,40 грн : 2).

Outcome: approved