Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 176500,27 гривень, відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, а також судових витрат. Позов мотивує тим, що 11 вересня 2020 року о 11:53 год. в м. Львові на пр. Чорновола, 95 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Peugeot Partner д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вважає, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, яка як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 11 вересня 2020 року серії ДПР18 №543424, 11 вересня 2020 року о 11:53 год. в м. Львові на пр. Чориовола, 95, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099 д.н.з [NUMBER] не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміну, повертаючи ліворуч не дала дорогу зустрічному транспортному засобу, який рухався прямо, а саме транспортному засобу Peugeot Partner д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вказаними діями водій [PERSON] вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 1 березня 2021 року провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] було закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Визнаючи відсутність в діях [PERSON] порушень п.п. 2.3 (б), 16.6 ПДР України, а відтак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на її пояснення в судовому засіданні, покази свідка [PERSON] , відеозапису та висновку експерта. Вважає такий висновок суду є необґрунтованим, оскільки його зроблено без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та залишено поза увагою порушення [PERSON] п.п. 2.3 б), 16.6 ПДР України. Відповідно до вимог п. 2.3 б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Як убачається із матеріалів адміністративної справи, судове засідання проведено за участю учасника ДТП [PERSON] , зміст її пояснень у постанові викладено як «...11 вересня 2020 року близько 11:57 год. керувала автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] та рухалась по пр. Чорновола, 95, в напрямку від центру міста. З метою перетнути перехрестя та повернути ліворуч до супермаркету «Арсен», згідно ПДР вона призупинилась щоб пропустити автомобілі, які їхали по головній дорозі. Переконавшись, що на головній дорозі немає перешкод, а автомобіль в лівій смузі руху головної дороги рухався зі швидкістю, яка дозволяла їй здійснити маневр, переконавшись в його безпечності та скориставшись затримкою руху по головній дорозі вона вирішила перетнути перехрестя. В правій смузі руху головної дороги, яка відведена для громадського транспорту вона не побачила жодного транспортного засобу. Однак, здійснюючи маневр вона зіткнулась з автомобілем марки Peugeot Partner д.н.з. [NUMBER] , який рухався з великою швидкістю, яка значно перевищувала швидкість інших автомобілів, що рухались по лівій смузі, правою смугою, призначеною для громадського транспорту та здійснював випередження автомобілів, що рухались по лівій смузі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ під її керуванням. Вважає, що у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди винен водій автомобіля Peugeot Partner д.н.з. [NUMBER] , який порушив встановлені обмеження швидкості та неправомірно на момент зіткнення рухався по смузі руху, відведеній для громадського транспорту». Однак судом не враховано пояснення дані водієм [PERSON] на місці ДТП, в яких вона зазначає, що «на смузі, де мають їхати машини нікого не було, я почала повертати і вже на середині дороги побачила, що по автобусній смузі на великій швидкості їде автомобіль. Я намагаючись уникнути ДТП, пришвидшила рух, але мені це не допомогло». Проте суд, повністю поклався на дані висновку експерта згідно дослідницької частини якого, швидкість автомобіля Peugeot Partner д.н.з. [NUMBER] могла складати 77-81 км/год. та містить визначення вимог ПДР яких водій мав дотримуватись у конкретній дорожній обстановці, без зазначення, що такі вимоги були порушені. Не містить висновок експерта і даних, які б спростовували порушення ПДР України в діях відповідача. Не враховано судом і те, що у дослідницькій частині висновку експерта зазначено, що частина початкової швидкості автомобіля позивача, яка «погашена» внаслідок гальмування, може бути визначено за формулою, де використовується величина сліду гальмування правих коліс автомобіля, згідно схеми місця ДТП. На жаль повної зупинки автомобіля за допомогою екстреного гальмування позивачу досягти не вдалось, а після зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099 його автомобіль був вже не керований і за інерцією рухався ще якусь відстань до повної зупинки. Оцінюючи відеоматеріал з місця ДТП суд першої інстанції проігнорував ці дані. Крім того,\~гальмовий шлях\~автомобіля залежить\~від різних\~чинників,\~які не\~були експертом\~враховані,\~такі як\~якість і\~стан автомобільних\~шин,\~стан гальмівної\~системи автомобіля,\~а тому\~більш як\~правильно було\~експертом повідомити\~про неможливість\~дачівідповіді на поставлені питання. При цьому суд, який залучав експерта потребуючи спеціальних знань, зробив свій висновок не маючи спеціальних знань - помилковий. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за рух по смузі для руху маршрутних транспортних засобів аж ніяк не спростовує вини [PERSON] у скоєнні ДТП. Наведені обставини потребували детального з`ясування, об`єктивної та належної оцінки, а не дотримання цього принципу та формальний підхід призвело до помилкового та передчасного висновку про відсутність у діях [PERSON] , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому постанову районного суду було оскаржено в апеляційному порядку з клопотання про призначення автотехиічиої експертизи з питанням встановлення існування причинного зв`язку ДТП з діями водія [PERSON] . Апеляційний суд Львівської області відмовив у задоволенні клопотання про призначення експертизи та відповідно залишив постанову суду першої інстанції без змін. Вказує, що звернувся до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення автотехнічної експертизи з питанням встановлення існування причинного зв`язку ДТП з діями водія [PERSON] . Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи від 18 квітня 2022 оку № 116-Е встановлено, якщо перед виїздом автомобіля ВАЗ 21099 на проїзну частину, яку водій [PERSON] , мала намір перетнути, вона мала об`єктивну можливість бачити наближення автомобіля Peugeot Partner д.н.з. [NUMBER] , то за таких обставин дії водія автомобіля ВАЗ 21099, яка перед виїздом не переконалася, що це буде безпечним, не відповідали вимогам п. 10.1Д і перебувають в причинному зв`язку з фактом ДТП. А отже, дорожньо-транспортна пригода 11 вересня 2020 року о 11:53 год. в м. Львові на пр. Чорновола, 95 сталася з вини водія ВАЗ 21099 д.н.з [NUMBER] [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав численні механічні ушкодження. Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 144 від 21 вересня 2020 року судового експерта ТОВ «Експертиза» Галамай Я.Л. сума матеріального збитку становить 167837,17 гривень. Загальна сума матеріального збитку становить: вартість матеріального збитку 167837,17 гривень, вартість автотоварознавчої експертизи від 21 вересня 2020 року 3000 гривень, вартість автотехнічної експертизи від 18 квітня 2022 року 5663,1 гривень, всього 176500,27 гривень. Крім матеріальних збитків вказує, що йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті ДТП як при безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків відносить нервовий стрес, який пережив, оскільки дуже глибоко пережив завдання пошкоджень його транспортному засобу. Для відновлення нормального душевного стану йому потрібен був час. До того ж, заперечення вини відповідачем, призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів, зокрема для поїздок в органи поліції, до суду, звернення до експерта оцінювача для визначення вартості поновлювальних робіт. До негативних наслідків також відносить непередбачені витрати для поїздок. Весь цей час нервує з приводу поновлення його порушеного права в результаті неправомірних дій відповідача. \~ \~ \~ \~Зважаючи на викладене, оцінює моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. Як на підставу позовних вимог посилається на положення ст. 22, 1166, 1167, ч. 2 ст. 1187, ст. 1192 ЦК України. Позов на адресу суду надійшов 24 травня 2022 року. Ухвалою суду від 6 червня 2022 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розпочати підготовче провадження у справі та призначено у ній підготовче засідання на 13 липня 2022 року. 21 червня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] , згідно з яким у задоволенні позовних вимог просить відмовити з огляду на те, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги не відповідають дійсності, оскільки її вина у вчиненні даної ДТП відсутня, як і відсутній причинно-наслідковий зв`язок між її діями та фактом ДТП. Зокрема, згідно дійсних обставин справи, 11 вересня 2020 року о 11:53 год. в м. Львові на пр. Чорновола, 95, вона, керуючи автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з [NUMBER] , перед початком маневру повороту ліворуч з пр. Чорновола в сторону супермаркету «Арсен» переконавшись в безпечності такого, розпочала маневр та під час його закінчення зі смуги руху для маршрутного транспорту наблизився автомобіль Peugeot Partner д.н.з [NUMBER] під керуванням позивача, який і допустив зіткнення з задньою боковою частиною її автомобіля. Обставини вказаної ДТП досліджувались Личаківським районним судом м. Львова в межах справи № 463/9054/20 та є встановленими у постанові від 1 березня 2021 року. На підставі досліджених судом доказів (в тому числі оглянутого в судовому засіданні відеозапису) встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є перевищення встановлених обмежень швидкості руху в населеному пункті водієм автомобіля Peugeot Partner д.н.з [NUMBER] [PERSON] та його рух по смузі для маршрутного транспорту, що позбавило водія [PERSON] можливості побачити даний автомобіль до початку маневру повороту ліворуч. Крім того, під час розгляду справи № 463/9054/20 позивач ствердив, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за рух по смузі для руху маршрутних транспортних засобів. Таким чином, оцінивши в сукупності, встановлені в ході судового розгляду обставини, суд дійшов висновку про відсутність її вини у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, та відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідно закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Встановлені постановою Личаківського районного суду міста Львова у справі № 463/9054/20 факти є преюдиційними з огляду на положення ст. 82 ЦПК України, відповідно до яких - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України). Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивним і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень (постанова KЦC ВС від 19 грудня 2019 року в справі №520/11429/17). Отже, з урахуванням того, що її вина у скоєнні ДТП, в результаті якого було пошкоджено автомобіль позивача відсутня, а також відсутній і причинно-наслідковий зв`язок між її діями та спричиненням ДТП (що підтверджується постановою Личаківського районного суду м. Львова від 1 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23 червня 2021 року в справі № 463/9054/20) - відсутні і правові підстави для покладення на неї відповідальності з відшкодування шкоди позивачу. Крім того, на її думку відсутність вини у скоєнні ДТП та наявність причинно-наслідкового зв`язку саме між діями позивача та ДТП є висновок експерта № 7139 від 14 грудня 2020 року за результатами проведення судової автотехнічної експертизи по матеріалах адміністративної справи № 463/9054/20: у даній дорожній ситуації водій [PERSON] ,

Outcome: dismissed