Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до недозимованого [PERSON] про стягнення аліментів. Вказала, що вона проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання народився син [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач. На теперішній час сімейні відносини між нею та відповідачем припинені. Позивач зазначила, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні та вихованні, відповідач коштів на утримання дитини не надає, хоча є працездатним, а якщо і надає, то в дуже мінімальному розмірі, який не задовільняє потреби дитини. Вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому позбавлена інших джерел доходу. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також просить стягнути з відповідача кошти на її утримання у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років та витрати по справі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України з власної ініціативи суду розгляд справи проведено в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 23.08.2022 за вх.№4473 відповідач [PERSON] надав відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги є передчасними і підлягають до часткового задоволення. Відповідач вказав, що він офіційно не працевлаштований, не є фізичною особою підприємцем, має нерегулярний мінливий дохід. Він згідний сплачувати аліменти на уримання сина, однак в меншому розмірі, як цього бажає позивач. Він згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що буде відповідати інтересам дитини та не порушувати її прав. Позовні вимоги в частині стягнення коштів на утримання дружини (позивача) вважає необгрунтованими, оскільки це не є стягнення аліментів, а є лише правом дружини на утримання у разі проживання з нею дитини та не можуть стягуватися з часу пред`явлення позову. Крім цього, він не має змоги сплачувати утримання позивачеві, оскільки він не працює та має тимчасовий мінливий дохід, на теперішній час важко перехворів і потребує багато часу на відновлення свого попереднього стану. Відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень, оскільки позивачем не подано детального опису робіт (наданих послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Також зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом вказаної справи становить 3000 гривень. Просив суд позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягувати з нього на користь позивача на утримання їх сина аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та кошти на утримання позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 800 гривень, в іншій частині позовних вимог відмовити. \~ \~ \~ \~Інші процесуальні дії у справі: відкриття спрощеного позовного провадження та призначення першого судового засідання розгляду справи по суті. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 02.07.2021 Ямпільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) встановлено, що [INFO] в м.Ямпіль Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Із копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 20.04.2018 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, встановлено, що 20.04.2018 у Ямпільському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на Недозимована (а.с.6). Із довідки №14-04-01/455 від 15.08.2022, виданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» Ямпільської міської ради встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 22.01.2010 за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.08.2022 встановлено, що [PERSON] не значиться в державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов`язку матері, батька утримувати неповнолітню дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п.17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. \~ \~ \~ \~Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує матеріальне становище сторін: позивача, на утриманні якої перебуває малолітня дитина та щодо якої відсутні відомості про її доходи, а також відповідача, який не є фізичною особою-підприємцем, та згідний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття щомісячно, про що зазначив у своєму відзиві, та щодо якого відсутні відомості про його доходи, наявність майна, непрацездатність, стан здоров`я, наявність у нього інших утриманців, а тому відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає кошти на утримання свого неповнолітнього сина, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Щомісячну суму коштів 5000 (п`ять тисяч) гривень на дитину, із якої в рівних частках по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень кожен із батьків зобов`язаний утримувати дитину щомісячно, до її повноліття, суд вважає достатньою для належного забезпечення дитини відповідного віку, що включає харчування, повноцінний розвиток та догляд, необхідність придбання одягу та взуття, інших необхідних товарів. Статтями 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач не надала доказів на підтвердження наявності у відповідача великих доходів, і не довела спроможності відповідача виплачувати аліменти на дитину у визначеній нею сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно. Тому підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі, зазначеному позивачем, суд не вбачає. Із врахуванням якнайкращих інтересів дитини, суд має підстави визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги у цій частині обґрунтованими і має підстави для їх задоволення. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає відмовити. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 05.08.2022, тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина з 05.08.2022. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення коштів на утримання дружини, суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.ч.1,\~2,\~4\~ст.75\~СК України\~дружина,\~чоловік повинні\~матеріально підтримувати\~один одного. Право на\~утримання (аліменти)\~має той\~із подружжя,\~який є\~непрацездатним,\~потребує матеріальної\~допомоги,\~за умови,\~що другий\~із подружжя\~може надавати\~матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. \~ \~ \~ \~Особливим видом\~права подружжя\~на утримання\~є право\~дружини на\~утримання під\~час вагітності\~та у\~разі проживання\~з нею\~дитини.\~Його особливість\~полягає у\~строковості дії,\~незалежності надання\~утримання від\~доходу дружини\~та наявністю\~лише однієї\~підстави,\~яка унеможливлює\~надання такого\~утримання,\~-\~можливості чоловіка\~надавати таке\~утримання. \~ \~ \~ \~Відповідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. \~ \~ \~ \~Оскільки, [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю позивачем [PERSON] , не досяг трьох років, суд має підстави для стягнення коштів з Недозимованого [PERSON] на утримання дружини [PERSON] , з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Заявлений позивачем розмір (суму) коштів 4000 (чотири тисячі) гривень, на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд вважає частково обґрунтованим, виходячи із наступного. Позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, докази про наявність у неї доходів - відсутні, а тому позивач потребує коштів на своє утримання. Оцінюючи майнове становище кожної сторони, суд вважає, що відповідач, який позовні вимоги визнав частково і згідний сплачувати кошти на утримання дружини, однак, в меншому розмірі, як цього бажає позивач, і щодо якого відсутні відомості про наявність інших утриманців, є людиною працездатного віку, відомостей про наявність тяжких захворювань або інших вад здоров`я, суду не надано, а тому відповідач може і повинен надавати кошти на утримання позивача у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. В іншій частині заявлених позовних вимог суд має підстави відмовити, виходячи із наступного. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач не надала доказів на підтвердження наявності у відповідача значних доходів, і не довела спроможності відповідача виплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у визначеній нею сумі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно. Тому підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі, зазначеному позивачем, суд не вбачає. За загальним правилом, встановленим ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов пред`явлено 05.08.2022. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про стягнення судового збору, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ст.141 ч.1 ЦПК України має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір", у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок за кожну позовну вимогу майнового характеру, в сумі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок. Відповідно до ст.430 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: partial