Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 22 лютого 2022 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується актовим записом № 61 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони не мають дітей. Як вказано у позовній заяві, подружнє життя між сторонами не склалося через розбіжності з усіх питань сімейного життя, позначається розбіжність характерів і відсутність спільності інтересів, постійні конфлікти в родині призвели до втрати почуття любові та взаєморозуміння, що в кінцевому результаті призвело до розпаду сім`ї. Фактичні сімейні відносини між сторонами, особисті відносини, відносини у побуті між сторонами припинилися з початку березня 2022 року, позивач вважає, що перебування його у шлюбі з відповідачем є неможливим і порушує його права на влаштування власної сім`ї, а тому просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем. Майнових спорів сторони не мають. Цивільна справа надійшла до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 06 червня 2022 року та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2022 року передана для розгляду судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~17\~червня 2022\~року позовну\~заяву було\~залишено без\~руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. Шляхом подання заяви від 12 липня 2022 року на виконання ухвали суду від 17 червня 2022 року про залишення позовної заяви без руху, позивач усунув недоліки. Ухвалою від 02 серпня 2022 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05 вересня 2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Мальцева Вадима Петровича, що діє в інтересах [PERSON] , у якому зазначає, що фактичні шлюбні відносини між сторонами так і не розпочалися, позивач не цікавився інтересами та життєвими цінностями дружини, був байдужим до проведення спільного часу разом, вважає, що шлюб був помилкою. Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача про розірвання шлюбу з позивачем. Відповідач підтверджує, що не має більше наміру здійснювати заходи щодо збереження нормального подружнього життя, ведення спільного господарства та не має наміру просити суд надати час на примирення подружжя, відповідач визнає позовні вимоги та просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідач на підставі статті 113 Сімейного кодексу України, як особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, просить суд після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище [PERSON] та зазначити про це у своєму рішенні. Просить здійснити розподіл судових витрат. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, 16 вересня 2022 року представник позивача адвокат Рябчук Святослав Володимирович подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, 16 вересня 2022 року канцелярією суду було зареєстровано заяву представника відповідача, в якій він прохає розглянути справу без його участі та участі відповідача, зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Просить повернути відповідачу дошлюбне прізвище [PERSON] . У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З матеріалів справи встановлено, що сторони 22 лютого 2022 року уклали шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 61, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони не мають дітей. Як зазначено позивачем та визнається відповідачем, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства та проживання, припинені. Причиною цього стали різні погляди на шлюб, погіршення стосунків, втрата почуття любові та поваги, внаслідок чого, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими та суперечить їх інтересам. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки, як встановлено судом, примирення між сторонами не можливе, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно матеріалів справи відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила суд відновити їй дівоче прізвище - " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.02.2022 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, що підтверджується актовим записом № 61, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідач мала дошлюбне прізвище " [PERSON] ". З огляду на те, що відповідач при розгляді справи заявила про зміну свого прізвища на дошлюбне, у рішенні суду має бути зазначено про вибір відповідача прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на викладене, з державного бюджету підлягає поверненню на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позову до суду, у сумі 496 грн 20 коп. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позову до суду, у сумі 496 грн 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved