Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

02.11.2021 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину. В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебували у шлюбі, за час якого в них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . 25.07.2012 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина продовжила проживати з матір`ю, окремо від відповідача. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2012 року рішення суду першої інстанції від 25.10.2011 року про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в розмірі 600 грн. змінено та встановлено розмір аліментів на дитину в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За весь період стягнення відповідачем аліменти не сплачувались, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. На підставі викладеного позивач просить стягнути на її користь з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2018 року по 01.11.2021 року в розмірі 368 310,40 грн. Ухвалою судді від 05.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень. У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Черкавського Ю.С. надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, повідомлений належним чином про час, дату та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд постановляє провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що з 28.10.2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.13), який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2012 року, справа № 2-422/3527 2012 рік (а.с.15-16). Сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з 05.08.2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.19-20). [PERSON] було подано апеляційну скаргу на рішення суду. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2012 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2011 року змінено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.08.2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18). У ході судового розгляду встановлено, що позивач у зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] 21.09.2019 року змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.17). З довідки-розрахунку головного державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що відповідач аліменти на утримання дитини не сплачував та за період з 05.08.2011 року по 31.08.2021 року в нього утворилась заборгованість за аліментами, яка становить 154 913,34 грн. (а.с.22-24). У статті 180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Перевіривши розрахований позивачем розмір пені за період з листопада 2018 року по листопад 2021 року (а.с.25-26), судом встановлено, що пеня за вказаний період становить 368 310,40 грн. Разом з тим, у відповідно до ст. 196 СК України, з може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі, не більшому 100 відсотків заборгованості, тобто не більше 154 913,34 грн. Враховуючи, що [PERSON] жодного разу не сплачував аліменти на утримання дитини, а також положення ст. 196 СК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з нього на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 154 913,34 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 549,13 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial