Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

12.10.2021р. до суду подано позов, у якому представник позивача просить визнати за ним право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, оскільки він є єдиним спадкоємцем на цей об`єкт нерухомості після померлої [INFO] баби [PERSON] , котра законно шляхом несамовільного (несамочинного) будівництва набула (у неї виникло) право власності на цілий житловий будинок, який власною працею та коштами з дозволу виконкому Носовецької сільської ради на виділеній загальними зборами колгоспу земельній ділянці спорудила житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами (колгоспний двір), проживала у ньому, володіла і користувалася, але за життя не зареєструвала своє право власності на нього; 30.09.2021р. своєю постановою за вих. № 222/02-31 приватний нотаріус Гайсинського районного нотаріального округу їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок спадкодавця. Представник позивача адвокат Човганюк А.М. в судове засідання не з`явилася, письмово вимоги позову підтримала повністю, справу просила розглядати у її відсутність та у відсутність позивача (а.с.89). Представник відповідача Кунківська сільська рада Гайсинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, письмово вимоги визнав повністю, справу просив розглянути у його відсутність (а.с.86). За змістом абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. у разі безумовного визнання відповідачем позову, якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших (відмінних від відповідача) осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову з наведенням в мотивувальній частині рішення посилань лише на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Доведено, що у 1964 році [PERSON] власною працею та коштами спорудила житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , записала в погосподарську книгу, проживала у ньому, вела господарство колгоспного двору, але за життя не здійснила його технічної інвентаризації та державної реєстрації; [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом на цілий житловий будинок після померлої [INFO] баби [PERSON] , однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, то позивачу як спадкоємцю за заповітом право власності на спадкову нерухомість необхідно визнати рішенням суду. Спірні правовідносини регламентуються: - ч.1 ст.328 ЦК України, за якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю в момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; - ч.5 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. - чинними на час їх виникнення ч.1 ст.120, ч.2 ст.123 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 р.), згідно з якими колгоспний двір має у власності житловий будинок, який належить його членам на праві сумісної власності, та ст. 127 цього самого Кодексу, за змістом якої особиста праця є підставою законного набуття права власності, в тому числі членами колгоспного двору та двором в цілому; - ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину; - п.9 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», за яким документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, є рішення суду щодо права власності на нерухоме майно; Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового стоку для прийняття спадщини. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У відповідності п.24 зазначеної постанови такі заяви подаються до спадкоємців, що прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від їх прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом на цілий житловий будинок після померлої [INFO] баби [PERSON] , однак через відсутність правовстановлюючих документів не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, то з метою захисту законного права позивача на спадщину суд визнає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved