Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

07 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 03 жовтня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання позики. За умовами вказаного договору про надання позики Позикодавець ( [PERSON] ) надав Позичальнику ( [PERSON] ) позику в розмірі 421 200,00 грн, що є еквівалентом 15 600,00 доларів США яку Позичальник отримав і зобов`язаний повернути в строк до 03.11.2017 року (п. 1 Договору). Згідно з п. 2 Договору, позика повертається гривнями, в сумі еквівалентній доларам США розрахованій по комерційному курсу гривні до долара США що склався на день повернення позики або її частини, але не нижче офіційного курсу гривні до долара США при купівлі долара США, що склався на Українській міжбанківській валютній біржі. Відповідно до п. 6 Договору, сторони стверджуються та свідчать, що надання Позикодавцем грошових коштів у позику та їх отримання Позичальником у повному розмірі відбулось в готівковій формі, в день укладення ними цього Договору, що стверджується підписами Сторін на цьому Договорі. Підписаний Сторонами цей Договір є доказом отримання Позичальником від Позикодавця грошових коштів у позику в повному розмірі. Таким чином, відповідач отримав у позивача грошовій кошти у сумі 421 200,00 грн., що є еквівалентом 15 600,00 доларів США у позику та зобов`язаний був повернути її в строк до 03.11.2017 року. Однак, відповідач не виконав умови договору щодо повернення грошових коштів отриманих у позику. Тому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 1 243 717 (один мільйон двісті сорок три тисячі сімсот сімнадцять) грн. 05 коп., з яких 421 200 (чотириста двадцять одна тисяча двісті) грн. 00 коп. суми основного боргу, 770 796 (сімсот сімдесят тисяч сімсот дев`яносто шість) грн. 00 коп. пені та 51 721 (п`ятдесят одна тисяча сімсот двадцять одна) грн. 05 коп. трьох процентів річних від простроченої суми. Крім цього, просить стягнути з відповідачів судовий збір у справі. Представник позивача адвокат Татарчук Л.І. подала до суду заяву про проведення судового засідання без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду направив пять однакових клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку із залученням у допомозі ЗСУ та переселенням людей з територій, де проходять активні бойові дії, однак жодних підтверджуючих документів щодо поважності неявки до суду не надав. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03.10.2017 у м. Рівне Рівненської області [PERSON] та [PERSON] уклали договір про надання позики, згідно умов якого Позикодавець ( [PERSON] ) надав Позичальнику ( [PERSON] ) позику в розмірі 421 200,00 грн, що є еквівалентом 15 600,00 доларів США яку Позичальник отримав і зобов`язаний повернути в строк до 03.11.2017 року (п. 1 Договору). Згідно з п. 2 Договору, позика повертається гривнями, в сумі еквівалентній доларам США розрахованій по комерційному курсу гривні до долара США, що склався на день повернення позики або її частини, але не нижче офіційного курсу гривні до долара США при купівлі долара США, що склався на Українській міжбанківській валютній біржі. Відповідно до п. 6 Договору, сторони стверджуються та свідчать, що надання Позикодавцем грошових коштів у позику та їх отримання Позичальником у повному розмірі відбулось в готівковій формі, в день укладення ними цього Договору, що стверджується підписами Сторін на цьому Договорі. Даний Договір є доказом отримання Позичальником від Позикодавця грошових коштів у позику в повному розмірі. Умовами п. 7 Договору, Сторони погодили, що за невиконання чи неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність встановлену чинним законодавством та цим Договором. Відповідач [PERSON] підписав вищезазначений договір та отримав примірник даного договору, про що свідчить його підпис. Позивач на підтвердження своїх вимог подав до суду розрахунок 3% річних, відповідно до якого відповідач зобов`язаний повернути позивачу основну суму позики з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, яка за період з 04.11.2017 року (дня наступного за кінцевим днем повернення позики) до 06.12.2021 року становить 51 721,05 грн. Також позивачем подано до суду розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, відповідно до якого за порушення строків (термінів) повернення позики, відповідач зобов`язаний повернути позивачу основну суму позики та пеню у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу. Загальна сума пені за шість місяців за період з 06.06.2021 року до 06.12.2021 року становить 770 796,00 грн. Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є реальним, одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Судом встановлено, що у визначений договором строк відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконав і коштів не повернув. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до приписів ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно ч. 1,2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, відповідач [PERSON] у визначений договором строк позики не повернув. Він вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання про повернення коштів за договором позики від 03.10.2017 року. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Однак суд враховує положення частини третьої статті 551 ЦК України, відповідно до якого\~у разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити. Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Такого висновку дійшли Верховний Суд України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц. Таким чином поданий позивачем до суду розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, відповідно до якого за порушення строків (термінів) повернення позики, відповідач зобов`язаний повернути позивачу основну суму позики та пеню у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу до 06.12.2021 року, що становить 770 796,00 грн. підлягає зиеншенню до розміру заборгованості і становитиме 421 200,00 грн., розміру заборгованості за тілом позики, що відповідає принципам добросовісності, справедливості й пропорційності. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що всупереч вимогам закону та умовам укладеного сторонами договору, відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконав. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: partial