Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

У серпні 2022 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали вищевказаної позовної заяви. Позивач просила визнати виконавчий напис № 111119 від 08.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що заборгованість , про стягнення якої йдеться у виконавчому написі нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича №11119 від 08.06.2021, не є безспірною. Вважає зазначений виконавчий напис таким, що вчинений як з порушенням вимог закону та недотриманням процедури, так і з підстав неправомірності вимог стягувача. Враховуючи викладене, просить задовольнити позов. Ухвалою суду у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третім особам копію позовної заяви з додатками. 16.08.2021 від директора ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Наваренка В.Г. надійшла заява про визнання позову. Просив суд проводити розгляд справи у його відсутність. Крім того, просив суд зменшити відповідачу відшкодування витрат позивачу на правову допомогу до 1000,00 грн. Крім того, зважаючи на визнання ним позову, просив суд повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого позивачем судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.(ч.4 ст. 206 ЦПК України). Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст.88 Закону України « Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Судом встановлено, що 08 червня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис №111119 про звернення стягнення з громадянина України [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 9902,36 грн. Позивач зазначила, що не визнає заборгованості перед Відповідачем. Відповідач в свою чергу направив заяву про визнання позовних вимог. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, спірності заборгованості позивача за умовами договору, не спростованої відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Щодо клопотання директора ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про зменшення витрат на оплату допомоги адвоката слід зазначити наступне. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та його представником - адвокатом Сологубом В.Л. було укладено договір про надання правової допомоги від 22.07.2022 та додаткова угода від 25.07.2022, у якій визначено фіксовану суму гонорару - 5000, 00 грн. із детальним описом послуг , зафіксованих в акті прийому-передачу виконаних робіт . Відповідач у своєму клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу посилається на критерії розумності та співмірності адвокатських витрат, однак, жодних доказів на підтвердження неспівмірності та завищення розміру витрат на правову допомогу позивачу ним не надано. Слід зазначити, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України). Враховуючи зазначене, суд вважає, що погоджений сторонами гонорар адвоката відповідає складності справи та виконаним роботам адвоката, відтак, не вбачає підстав для зменшення витрат на правничу допомогу. Тому, зважаючи на висновки суду про задоволення позову, судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Разом з тим, з огляду на визнання позову відповідачем, враховуючи положення ч.1 ст. 142 ЦПК України, суд вважає за можливе повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved