Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 09.08.2003 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] в шлюбі народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , а також [INFO] у шлюбі народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Вказує, що подружні відносини між ними більше не підтримуються, спільного господарства не ведуть, однією сім`єю не проживають, шлюб існує лише формально, подальше спільне проживання суперечить їхнім інтересам та інтересам дітей. Окрім цього, зазначає, що усі можливі способи примирення задля збереження сім`ї були використані, однак не дали позитивного результату, відтак примирення з відповідачем є неможливим. Враховуючи вищевикладене, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила такий задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, однак подав заяву, в якій позов визнав та просив такий задоволити. Оскільки відповідач визнав, пред`явлений до нього позов і визнання відповідає позову, не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2003 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №2002, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.08.2003 року. У сторін народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.12.2004 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.12.2014 року. Згідно з ч. 2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved