Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

21.07.2022 позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] в якому просила стягувати з відповідача на її утримання аліменти до досягнення дитиною трирічного віку. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24.05.2019 позивач уклала шлюб з відповідачем, під час шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] , [INFO] син [PERSON] . З квітня 2021 позивач не проживає з відповідачем однією сім`єю. Згідно рішення Луцького міськрайонного суду по справі №161/22551/21 від 21.06.2022 встановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 2000 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.12.2021 та до досягнення відповідною дитиною повноліття. Оскільки на даний час, позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, а відповідач є особою працездатного віку, немає іншої родини і утриманців, є достатньо матеріально забезпеченим, фінансово спроможним утримувати позивача, просила позов задовольнити, стягувати аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку та просила стягнути судові витрати з відповідача. Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 24 травня 2019 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №587, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджуєтьсясвідоцтвом про народження серії [NUMBER] та син [PERSON] , [INFO] ,\~що підтверджуєтьсясвідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5-6). Згідно заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2022 у справі №161/22551/21 визначено місце проживання дітей з матір`ю та ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 2000 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.12.2021 та до досягнення відповідною дитиною повноліття (а.с.7-10). Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики, як одержувач допомоги при народженні дитини [PERSON] , [INFO] , з 01.03.2021 по даний час та як отримувач державної допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях з 01.04.2021р. по даний час, згідно довідки Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (а.с.11). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , тобто малолітній син [PERSON] проживає разом із позивачем за вказаною адресою(а.с.12). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд виходить із положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Згідно частини 1, частини 4\~статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно частини 1\~статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до частини 1\~статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з вимогами частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 6 статті 84 Сімейного кодексу України, визначено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до вимог статті 77 Сімейного кодексу України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, відповідач є працездатною молодою особою, доказів про те, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, який би перешкоджав йому працевлаштуватись та отримувати заробіток не надано, з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 2000 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.12.2021 та до досягнення відповідною дитиною повноліття та те, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на дружину та вважає за необхідне стягувати аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 1500 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що представником позивача на підтвердження судових витрат позивача надано: договір про\~надання правової\~допомоги [PERSON] \~від 17.11.2021,\~розрахунок до\~договору про\~надання правничої\~допомоги від\~22.07.2022,\~квитанції до\~прибуткового касового\~ордера №27\~від 20.07.2022\~на суму\~2500\~грн.\~(а.с.16-18). Згідно із ч.ч.1,2 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1)у разі задоволення позову-на відповідача;2)у разі відмови в позові -на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, позивачем документально підтверджено понесення витрат на правничу допомогу, суд знаходить підстави для стягнення таких витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, як це визначено частиною другою\~статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial