Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

19 серпня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 30 жовтня 1994 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Великоплосківської сільської Ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 27. Від вказаного шлюбу мають двох повнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскілька вони мають різні погляди на сімейне життя та веденя спільного господарства. У зв`язку з цим шлюбні стосунки були фактично припинені. Тому вона вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає. Крім того, вона вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин,оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 30 жовтня 1994 року у виконавчому комітеті Великоплосківської сільської Ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 27. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». В разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, ніяких клопотань та заяв від нього не надходило. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 30 жовтня 1994 року виконавчим комітетом Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 30 жовтня 1994 року виконавчим комітетом Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. Від спільного життя мають двох повнолітніх дітей. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають, позивач відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам позивача, адже позивач категорично налаштована на розірвання шлюбу, на примирення не згодна, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », що підтверджується її письмовою заявою. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved