Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

30.06.2022 р. позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що 11.01.2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 2851 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 3507717 від 08.03.2021 року в розмірі 19 709,89 гривень. 22.02.2022 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Пивоварова Ю.Г. відкрито виконавче провадження № 68741508 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Посилається на те, що вказаний виконавчий запис вчинено з численними порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Зокрема, із 22.02.2017 року редакція Переліку затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, а тому приватний нотаріус не мав законних підстав вчинити виконавчий напис на підставі кредитного договору. Також, зазначив, те що, приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис на кредитному договорі без документів які б посвідчували безспірність заборгованості, крім того, позивача не було повідомлено про звернення із заявою про вчинення виконавчого напису. На підставі наведеного, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем, від 11.01.2022 р. зареєстрований в реєстрі за № 2851. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте надав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик відповідача до суду на веб-сайті офіційному порталі судової влади. Про причини своєї неявки суд не повідомив, у відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відзив щодо позову не подавав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Ю.Г. в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик третьої особи до суду на веб-сайті офіційному порталі судової влади. Третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. в судове засідання також повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик третьої особи до суду на веб-сайті офіційному порталі судової влади. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзиву на позов і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 11.02.2022 р. приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинив виконавчий напис (реєстровий №2851), про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором № 3507717 від 08.03.2021 року, який був укладений із ТзОВ «МІЛОАН». Приватний нотаріус зазначив у виконавчому написі, що правонаступником усіх прав та обов`язків ТзОВ «МІЛОАН», за вказаним кредитним договором є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору факторингу №29-11-102 від 29.11.2021 р. Згідно виконавчого напису зареєстрованого за №2851 від 11.01.2022 р. стягнення заборгованості із [PERSON] проводиться за вищевказаним кредитним договором за період з 29.11.2021 по 17.12.2021, сума заборгованості складає 19709,89 гривень (в тому числі: 8 595,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10 614,89 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; та плата за вчинення виконавчого напису). Так, за вказаним виконавчим написом приватного нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г. 22.02.2022 р. відкрито виконавче провадження ВП №68741508, в рамках якого 23.02.2022 р. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. З тексту оспорюваного виконавчого напису (реєстровий №2851) від 11.01.2022 р. вбачається, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. при вчиненні нотаріальної дії керувався статтями 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 р. № 296/5 та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172 (далі - Переліку). Так, із пункту 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі N 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин", а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: "Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття". Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису (реєстровий №2851), а саме, 11.01.2022 р., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Із огляду на наведене, судом зясовано, що у матеріалах справи відсутні докази того, що кредитний договір № 3507717 від 08.03.2021 року про надання кредиту позивачу [PERSON] було нотаріально посвідчено, і доказів протилежного протягом судового розгляду не встановлено. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин. У Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Проаналізувавши наведені вище роз`яснення, а також надані суду письмові докази в їх сукупності, суд зауважує, що при вчиненні виконавчого напису 11.01.2022 року приватний нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості за кредитним договором. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Личук Т.В. отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості зазначений у написі є безспірним. Також судом, не встановлено факт направлення позивачу [PERSON] повідомлення про порушення ним кредитних зобов`язань і, як наслідок, надання можливості ліквідувати допущені порушення чи оскаржити вимогу у судовому порядку або подати заперечення кредитору. Крім того, ні відповідачем, ні приватним нотаріусом не було надано до суду належних доказів на спростування аргументів позивача, який заперечує факт безспірної заборгованості, зокрема, як розмір самої заборгованості, так і правомірності стягнення із нього такої за період із 29.11.2021 р. по 17.12.2021 із урахуванням того, що кінцевий термін погашення заборгованості, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом згідно пункту 1.4. кредитного договору № 3507717 від 08.03.2021 року становить - 07.04.2021 р., із чого випливає, що заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією в розмірі 10 614,89 грн, розрахована відповідачем поза межами строку кредитування. Зазначені обставини є безумовним підтвердженням того, що заборгованість за кредитним договором № 3507717 від 08.03.2021 року є спірною. Отже, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що визначена у спірному виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною, а сам виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не було посвідчено нотаріально, що в сукупності є безумовною підставою для задоволення позову та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved