Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Державної податкової служби України, третя особа - Перша Кам`янець-Подільська державна нотаріальна контора про усунення перешкод прав власника шляхом зняття арешту. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що є власником квартири [ADDRESS] . Співвласниками квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В липні 2021 року стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт. Запис про арешт квартири було внесено в межах виконавчого провадження з примусового виконання вироку по кримінальній справі, згідно повідомлення Кам`янець-Подільського міського суду, підписаного судовим виконавцем та головою суду від 05.05.1996 року №110, одержаного Першою Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою 08.05.1996 року. З повідомлення вбачається, що Кам`янець-Подільський міський суд арешт на квартиру [ADDRESS] не накладав. Однак, Перша Кам`янець-Подільська державна нотаріальна контора 20.06.2007 року та 25.06.2007 року внесла в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про арешт квартири [ADDRESS] власником якої зазначено [PERSON] , який ніколи не був власником зазначеної квартири, тому позивач просить скасувати обтяження у вигляді арешту квартири [ADDRESS] в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5168925 від 20.06.2007 року і реєстраційний номер обтяження 5197763 від 25.06.2007 року, зареєстроване Першою Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 24 березня 2022 року суд відкрив провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 26 травня 2022 ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 17 червня 2022 представником відповідача Державної податкової служби України - Заєць І.О. було подано відзив, в якому вказує, що ДПСУ не погоджується із позовними вимогами, оскільки вважає, що відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України не може бути відповідачем по даній справі. Вказує, що в позовній заяві жодним чином не зазначено, який саме має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та на думку позивача, які свободи чи інтереси порушила ДПСУ і тому є відповідачем по справі. Тому просить у позові [PERSON] відмовити. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача - адвокат Громик І.М. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача подав суду додаткові пояснення в яких позов не визнав з тим самих підстав, що зазначені у відзиві. Представник третьої особи - Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори подав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] , дана обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 10.10.2006 року виданого Відділом обліку, розподілу та приватизації житла міської ради, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12515510 від 15.11.2006 року. З копії повідомлення Кам`янецьб-Подільського міського суду №110 від 05 травня 1996 року вбачається, що міський суд зобов`язує нотаріальну контору повідомити про наявність грошових вкладів або цінних паперів , даних про укладення і оформлення договорів купівлі-продажу, позики, автомототранспорту, домоволодіння на праві приватної власності, які числяться за [PERSON] , [ADDRESS] засудженого по кримінальній справі з додатковою мірою покарання - конфіскацією майна. Міський суд накладає арешт і забороняє проводити будь-які операції з майном засудженого. Факт того, що Кам`янець-Подільським міським судом в 1996 році не розглядалась кримінальна справа стосовно [PERSON] підтверджується копією відповіді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду на заяву про надання копії ухвали по справі про накладення арешту на майно [PERSON] .. З копії інформаційної довідки №268456892 від 31.07.2021 року вбачається, що Першою Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою 20.06.2007р. і 25.06.2007р. внесено в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про арешт квартири [ADDRESS] , власником якої зазначено - [PERSON] , підставою для обтяження є ухвала Міського суду К.Под від 13.5.1996 р. За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ч. 2 ст. 30 ЦПК України зазначено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У п. 21.1. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі №727/2878/19 вказано, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі N 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства. При винесені рішення суд враховує позицію викладену Верховним Судом в постанові від 11 березня 2020 року у справі № 299/2931/17 (провадження № 61-35013св18) де вказано, що «позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України». Пунктом 8 Перехідних положень Кримінального кодексу України (2001 року) передбачено, що не приводяться у виконання вироки судів в частині конфіскації майна і стягнення штрафу, якщо до набрання чинності цим Кодексом конфісковане майно не було вилучене і реалізоване, а штраф не був стягнутий у разі, якщо за даний злочин цим Кодексом конфіскація майна і накладення штрафу не передбачені. Суд при вирішенні рішення враховує те, що , що якщо [PERSON] і був засуджений до 1996 року до додаткового покарання в виді конфіскації майна , однак спірна квартира не могла бути конфіскована , тому що [PERSON] не належала - квартира була приватизована позивачем в 2006 році, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved