Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

09.06.2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання будинку спільною власністю подружжя, його розділ, та розділ спільного майна подружжя, згодом збільшивши позовні вимоги, які обгрунтовує тим, що з 27.09.1986 вона перебуває у шлюбі з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу, а саме, на протязі одного року, вони проживали у батьків [PERSON] в с. Копіївка Тульчинського району. В м. Тульчині (на той час - с.Мазурівка Тульчинського району) у батьків відповідача було розпочате будівництво житлового будинку, який розташований за адресою на даний час: [ADDRESS] , і який вони мали намір подарувати подружжю. Між нею та [PERSON] , з однієї сторони, та батьками [PERSON] , з іншої, була домовленість про те, що вони передають будинок у власність подружжю і вони мають за власний рахунок продовжувати будівництво. Так як в житловому будинку були лише побудовані зовнішні стіни, навіть частково не оштукатурені і без внутрішніх перестінків, та зроблений дах, то вони за спільні грошові кошти почали продовжувати будівництво житлового будинку. Восени 1987 року вони та їхні батьки зробили ремонт однієї кімнати, а згодом іншої та викопали криницю. В подальшому всі будівельні та ремонтні роботи проводились виключно за спільні кошти подружжя, хоча деякі роботи виконувались за допомогою батьків, але за спільні кошти сторін. Після часткового завершення будівельних робіт будинок був зданий в експлуатацію, після чого відповідно до договору дарування подарований на ім`я [PERSON] . Але, незважаючи на це, вона вважає житловий будинок спільною власністю подружжя, так як всі будівельні і ремонтні роботи виконувались за їхні спільні грошові кошти і їхніми силами. Крім того, навіть після формального укладення договору дарування вони з відповідачем за їхні спільні кошти продовжували будівельні та ремонтні роботи, а також інші роботи по благоустрою будинку і приведенню його до належного технічного стану. Так, в 1996 році відповідно до робочого проекту було здійснено підключення до мережі газопроводу, після чого будинок обладнано системою опалення з встановленням газового котла і газової колонки. Також на протязі кількох останніх років в будинку проводились капітальні і поточні ремонти, були встановлені пластикові вікна, що, в свою чергу, потягнуло за собою необхідність проведення ще одного зовнішнього і внутрішнього ремонту будинку, всередині будинку груби були облицьовані новою кафельною плиткою, в будинку встановлено євродвері. За цей період також було побудовано гараж, сарай, погріб, була введена в будинок вода і обладнана каналізація та проведено цілий ряд інших робіт. Безпосередньо після вчинення договору дарування будинку були проведені наступні роботи: - 1993 рік - зроблена підлога в житловому будинку в коридорі та кухні, куплена облицювальна плитка в коридор і кухню, яка згодом на протязі року була постелена частинами; - 1994 рік - проведені штукатурні роботи задньої стіни гаража-сараю, закінчено облицювання плиткою коридору і кухні в житловому будинку; - 1995 рік - виготовлена стеля гаража-сараю шляхом залиття цементним розчином, для цього були куплені будівельні матеріали, а саме, цемент, керамзит, пісок, вапно. Виготовлена документація на підведення до будинку і підключення природного газу; - 1996 рік - побудоване окреме приміщення свинарнику, для чого були куплені всі необхідні будівельні матеріали. Побудований свинарник був поштукатурений, побілений, залита бетонна обора, з металу виготовлена огорожа. Побудований курник, надвірний зовнішній туалет, до житлового будинку підведений природній газ, придбано газований лічильник, металеві труби, газований опалювальний котел «АОГВ-19», куплено обігрівач води з нержавіючої сталі, який вмонтовано в систему опалення; - 1997 рік - проведені штукатурні роботи внутрішньої частини гаража, виготовлена бетонна підлога; - 1998 рік - проведені штукатурні роботи сараю, залита бетонна підлога, побудована плита з котлом. Куплений метал для гаражних воріт, виготовлені ворота, лутка воріт; - 1999 рік - куплена металева арматура, виготовлені болти, різьби, гайки та проведено стягування житлового будинку в верхній частині з двох сторін. Виготовлена стяжка на горищі заливалась бетоном; - 2000 рік - на всіх вікнах віконна замазка замінена на штапіки; - 2002 рік - побудована бетонна доріжка (відмостка) навколо сараю і господарського двору; - 2009 рік - проведений капітальний ремонт однієї кімнати в будинку ( поклеєно шпалери, все пофарбовано, побілена стеля), закінчено ремонт ванної кімнати (облицьовано плиткою, встановлено умивальник, ванну, двері, проведено і підключено каналізацію), вимуруваний перестінок, зроблена котельня, натерто стелю, встановлено новий газовий опалювальний котел «Данко», зроблений туалет (стіни і підлога облицьовано плиткою, все пофарбовано); - 2010 рік - побудована бетонна доріжка (відмостка) навколо житлового будинку, а також бетонна доріжка до вулиці; - 2011 рік - побудована прибудова до будинку, для чого був куплений сірий блочок, жесть і дерево на дах прибудови; - 2012 рік - побудована прибудова, яка була пошпакльована, куплені і встановлені пластикові двері в прибудову; - 2013 рік - куплені і встановлені двоє пластикових вікон. Проведений ремонт в двох кімнатах: шпаклювались стіни, проведена заміна облицювальної плитки з двох сторін на грубі, поклеєні нові шпалери, багети, пошпакльовані відкоси біля вікон, все пофарбовано. Куплено і встановлено кондиціонер. Всього проведено будівельних робіт та придбано матеріалів на значну суму, що, на її думку, складає більше половини первинної вартості житлового будинку. Так як внаслідок її особистих трудових і грошових затрат істотно збільшилась цінність зазначеного будинку, то в неї є всі підстави вимагати визнати будинок спільною сумісною власністю та визнати її право власності на його частину. Вважає, що з врахуванням частки виконаних будівельних робіт вона має право вимагати визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель. Крім того, за час їх спільного проживання з відповідачем ними було придбано майно, яке є їх спільним майном та належить їм в рівних частках, а саме: -Стіл розкладний вартістю 2000 грн; -Стільці м`які в кількості 4 шт. на суму 2400 грн; -М`який спальний куток вартістю 7000 грн; -Люстра спальної кімнати вартістю 1400 грн; -Занавіски тюлеві спальної кімнати в кількості 2 шт. на суму 1500 грн; -Карниз спальної кімнати в кількості 2 шт. на суму 800 грн; -Жалюзі горизонтальні спальної кімнати в кількості 2 шт. на суму 1300 грн; -Палас вартістю 2200 грн; -Пральна машина «Вірпул» вартістю 3000 грн; -Коврова доріжка для коридору вартістю 670 грн; -Металева драбина вартістю 500 грн; -Шафа трьохстворчата з антресолями вартістю 2000 грн; -Диван вартістю 2000 грн; -Диван вартістю 2000 грн; -Крісла розкладні в кількості 2 шт. на суму 3000 грн; -Килими в кількості 3 шт. на суму 3600 грн; -Тумбочка прикроватна вартістю 500 грн; -Ліжка полуторні в кількості 2 шт. на суму 2000 грн; -Шафа трьохстворчата з антресолями вартістю 2000 грн; -Тумбочки прикроватні в кількості 2 шт. на суму 1200 грн; -Тюлева занавіска вартістю 500 грн; -Штори в кількості 2 шт. на суму 600 грн; -Коврова доріжка вартістю 1200 грн; -Пилосос вартістю 2000 грн; -Трильяж вартістю 1500 грн; -Диван вартістю 7000 грн; -Стінка вітальні вартістю 7000 грн; -Стіл розкладний вартістю 7000 грн; -Стільці тверді в кількості 6 шт. на суму 1200 грн; -Телевізор «GRUNDIC» вартістю 4000 грн; -Палас вітальні вартістю 6000 грн; -Люстра вітальні вартістю 2000 грн; -Занавіска вітальні вартістю 1000 грн; -Карниз вітальні вартістю 400 грн; -Пральна машина «ВЕКО» вартістю 5500 грн; -Кухонна стінка вартістю 2500 грн; -Котел опалювальний газовий «Данко» вартістю 5000 грн; -Витяжка кухонна вартістю 1000 грн; -Газова колонка вартістю 2500 грн; -Холодильник «Снайге» вартістю 8000 грн; -Газова плита вартістю 2800 грн; -Мікрохвильова піч вартістю 1500 грн; -Котел опалювальний твердопаливний вартістю 6000 грн; -Станція водопостачання вартістю 2000 грн; -Морозильна камера «ВЕКО» вартістю 7000 грн; -Стінка в прихожу вартістю 2000 грн; -Автоклав вартістю 700 грн; -Литі диски з резиною в кількості 4 шт. на суму 4000 грн; -Шланг поливочний вартістю 250 грн; - Автомобіль ВАЗ-21093 1997 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] , вартість якого відповідно до інформації, що міститься на сайті інтернет-ресурсу «Авто-базар», складає 2268,19 дол. США, що згідно курсу Національного банку України еквівалентно 57838,84 грн, а всього майна на суму 186058,84 грн, яке належить їм на праві спільної власності і розмір їх часток є рівними і складає 93029,42 грн. В зв`язку з вищевикладеним вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] , спільною власністю подружжя, де частки співвласників є рівними та виділити їй частину житлового будинку загальною площею 36,9 кв.м, а саме: кімнату 1-3, кімнату 1-9, вартістю 98927 грн.; веранду літ. "а", вартістю 85375 грн; погріб літ."а/під.", вартістю 194463 грн; 1/2 криниці літ."К", вартістю 7108 грн; 1/2 огорожі №1, вартістю 3631,5 грн; 1/2 хвіртки №2, вартістю 850,5 грн; ворота №3 вартістю 1558 грн, загальною вартістю 217540 грн, стягнувши з відповідача на її користь різницю в ідеальних частках в розмірі 10499, 5 грн. Розділити спільне майно подружжя, виділивши їй в натурі: -М`який спальний куток вартістю 7000 грн; -Килим вартістю 1300 грн; -Ліжко полуторне вартістю 1000 грн; -Шафу трьохстворчату вартістю 2000 грн; -Тумбочку прикроватну вартістю 600 грн; -Тюлеву занавіску вартістю 500 грн; -Трильяж вартістю 1500 грн; -Стінку вітальні вартітсю 7000 грн; -Стіл розкладний вартістю 2000 грн; -Палас вітальні вартістю 6000 грн; -Люстру вітальні вартістю 2000 грн; -Карниз вітальні вартістю 400 грн; -Пральну машину «ВЕКО» вартітсю 5500 грн; -Котел опалюваальний газовий «ДАНКО» вартістю 5000 грн; -Газову колонку вартістю 2500 грн; -Газову плиту вартістю 2800 грн; -Котел опалювальний твердопаливний вартістю 6000 грн; -Станцію водопостачання вартістю 2000 грн; -Морозильну камеру «ВЕКО» вартістю 7000 грн; -Шланг поливочний вартістю 250 грн., а всього виділити майна на загальну суму 64550 грн. Виділити відповідачу майно: -Стіл розкладний вартістю 2000 грн; -Стільці м`які в кількості 4 шт. на суму 2400 грн; -Люстру спальної кімнати вартістю 1400 грн; -Занавіски тюлеві спальної кімнати в кількості 2 шт. на суму 1500 грн; -Карниз спальної кімнати в кількості 2 шт. на суму 800 грн; -Жалюзі горизонтальні спальної кімнати в кількості 2 шт. на суму 1300 грн; -Пральну машину «Вірпул» вартістю 3000 грн; -Коврову доріжку для коридору вартістю 670 грн; -Металеву драбину вартістю 500 грн; -Шафу трьохстворчату з антресолями вартістю 2000 грн; -Диван вартістю 2000 грн; -Диван вартістю 2000 грн; -Крісла розкладні в кількості 2 шт. на суму 3000 грн; -Килими в кількості 2 шт. на суму 2300 грн; -Тумбочку прикроватну вартістю 500 грн; -Ліжко полуторне вартістю 1000 грн; -Тумбочку прикроватну вартістю 600 грн; -Штори в кількості 2 шт. на суму 600 грн; -Коврову доріжку вартістю 1200 грн; -Пилосос вартістю 2000 грн; -Диван вартістю 7000 грн; -Стільці тверді в кількості 6 шт. на суму 1200 грн; -Телевізор «GRUNDIC» вартістю 4000 грн; -Занавіску вітальні вартістю 1000 грн; -Кухонну стінку вартістю 2500 грн; -Витяжку кухонну вартістю 1000 грн; -Холодильник «Снайге» вартістю 8000 грн; -Мікрохвильову піч вартістю 1500 грн; -Стінку в прихожу вартістю 2000 грн; -Автоклав вартістю 700 грн; -Литі диски з резиною в кількості 4 шт. на суму 4000 грн, а всього майна на загальну суму 63670 грн. Залишити у власності відповідача [PERSON] автомобіль ВАЗ-21093, 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з нього на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля в розмірі 28919,42 грн; Стягнути з неї на користь відповідача різницю в частках у спільному майні в розмірі 440 грн (64550 - 63670 = 440 ); Всі витрати стягнути з відповідача. 17.08.2016 надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свої вимоги останній мотивує тим, що 27.09.1986 він зареєстрував шлюб із [PERSON] . У шлюбі у них народилося два сина. Проживали вони в будинку, який було йому подаровано його батьком відповідно до договору дарування від 10.02.1993. Останні роки сімейне життя у них не склалося, відповідач створила нестерпні умови для його проживання в його ж будинку і він на даний час вимушений проживати у матері. 13.04.2016 комісією в складі депутатів Тульчинської міської ради було проведено опис їхнього майна, про що складено акт. Під час шлюбу ними спільно було придбано майно, яке є спільним майном, а саме: -Стіл розкладний вартістю 280 грн; -4 м`яких стільці загальною вартістю 1200 грн; -М`який спальний куточок вартістю 5000 грн; -Люстро спальної кімнати вартістю 400 грн; -2 тюлевих занавіски вартістю 300 грн; -2 карнизи вартістю 300 грн; -Жалюзі горизонтальні 2 шт. вартістю 380 грн; -Палас вартістю 1000 грн; -Пральна машина вартістю 800 грн; -Килимова доріжка вартістю 200 грн; -Металева драбина вартістю 50 грн; -Шафа трьохдверна вартістю 1000 грн; -Диван вартістю 200 грн; -Диван вартістю 390 грн; -2 крісла розкладні вартістю 480 грн; -3 килими вартістю 900 грн; -Тумбочка вартістю 100 грн.; -2 полуторні ліжка вартістю 2000 грн; -Шафа трьох дверна з антресолями вартістю 900 грн; -2 тумбочки вартістю 600 грн; -Тюлева занавіска вартістю 250 грн; -2 штори вартістю300 грн; -Килимова доріжка вартістю 400 грн; -Пилосос вартістю 200 грн; -Трильяж вартістю 500 грн; -Диван вартістю 400 грн; -Стінка вітальні вартістю 500 грн; -стіл розкладний вартістю 100 грн; -6 твердих стільців вартістю 120 грн; -Телевізор «GRUNDIC» вартістю 400 грн; -Палас вітальні вартістю 600 грн; -Люстра вітальні вартістю 200 грн; -Занавіска вітальні вартістю 200 грн; -Карниз вітальні вартістю 40 грн; -Пральна машина «ВЕКО» вартістю 400 грн; -Кухонна стінка вартістю 500 грн; -Котел опалювальний «Данко» вартістю 1000 грн; -Витяжка кухонна вартістю 150 грн; -Газова колонка вартістю 1000 грн; -Холодильник «Снайге» вартістю 2800 грн; -Газова плита вартістю 500 грн; -Мікрохвильова піч вартістю 300 грн; -Котел опалювальний твердопаливний вартістю 150 грн; -Станція водопостачальна вартістю 200 грн; -Морозильна камера «ВЕКО» вартістю 3000 грн; -Стінка в прихожу вартістю 600 грн; -Саморобний автоклав вартістю 70 грн; -4 литих диски з резиною вартістю 2500 грн; -Шланг полив очний вартістю 250 грн; -Електроплита вартістю 6500 грн; - Автомобіль ВАЗ21093 1997 року випуску вартістю 20000 грн, а всього ними було придбано майно на загальну суму 60510 грн. Просить поділити майно, що являється їхньою спільною сумісною власністю подружжя між ним та [PERSON] таким чином: йому виділити: -Металеву драбину вартістю 50 грн; -Трильяж вартістю 500 грн; -Диван вартістю 400 грн; -Стінку вітальні вартістю 500 грн; -Стіл розкладний вартістю 100 грн; -6 твердих стільців вартістю 120 грн; -Телевізор «GRUNDIC» вартістю 400 грн; -Палас вітальні вартістю 600 грн; -Люстру вітальні вартістю 200 грн; -Занавіску вітальні вартістю 200 грн; -Карниз вітальні вартістю 40 грн; -Пральну машину «ВЕКО» вартістю 400 грн; -Котел опалювальний «Данко» вартістю 1000 грн; -Витяжку кухонну вартістю 150 грн; -Газову колонку вартістю 1000 грн; -Мікрохвильову піч вартістю 300 грн; -Котел опалювальний твердопаливний вартістю 150 грн; -Станцію водопостачальну вартістю 200 грн; -Морозильну камеру «ВЕКО» вартістю 3000 грн; -Саморобний автоклав вартістю 70 грн; - Автомобіль ВАЗ 21093 1997 року випуску вартістю 20000 грн, а всього на загальну суму 29380 грн. Відповідачу [PERSON] виділити: -Стіл розкладний вартістю 280 грн; -4 м`яких стільці загальною вартістю 1200 грн; -М`який спальний куточок вартістю 5000 грн; -Люстру спальної кімнати вартістю 400 грн; -2 тюлевих занавіски вартістю 300 грн; -2 карнизи вартістю 300 грн; -Жалюзі горизонтальні 2 шт. вартістю 380 грн; -Палас вартістю 1000 грн; -Пральну машину вартістю 800 грн; -Килимову доріжку вартістю 200 грн; -Шафу трьохдверну вартістю 1000 грн; -Диван вартістю 200 грн; -Диван вартістю 390 грн; -2 крісла розкладні вартістю 480 грн; -3 килими вартістю 900 грн; -Тумбочку вартістю 100 грн; -2 полуторні ліжка вартістю 2000 грн; -Шафу трьохдверну з антресолями вартістю 900 грн; -2 тумбочки вартістю 600 грн; -Тюлеву занавіску вартістю 250 грн; -2 штори вартістю 300 грн; -Килимову доріжку вартістю 400 грн; -Пилосос вартістю 200 грн; -Трильяж вартістю 500 грн; -Кухонну стінку вартістю 500 грн; -Газову плиту вартістю 500 грн; -Холодильник «Снайге» вартістю 2800 грн; -Стінку в прихожу вартістю 600 грн; -4 литих диски з резиною вартістю 2500 грн. -Шланг поливочний вартістю 250 грн; - Електроплиту вартістю 6500 грн, а всього на загальну суму 31130 грн. Судові витрати стягнути відповідно до закону. В судовому засіданні позивач-відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять їх задовольнити. Зустрічний позов не визнають та просять відмовити в його задоволенні. Відповідач - позивач [PERSON] та його представник підтримали зустрічні позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять їх задовольнити, первісний позов не визнали та просять відмовити в його задоволенні. Також відповідач пояснив, що всі роботи виконувались до 1993 року, а після проводився лише косметичний ремонт, гасифікація проводилась в 1995-1996 році, будинок був введений в експлуатацію в грудні 1992 року. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою сторін, пояснила, що з 1986 року вона знайома з сім`єю [PERSON] . Їх будинок на той час складався лише з зовнішніх стін та даху, підлоги не було. Були зроблені дві кімнати. Далі вони робили ремонти. Опалення не було, була лише грубка. Літню кухню та гараж будували разом. Парове опалення з`явилось десь в 1994 році. Свідок [PERSON] , який є сином сторін, пояснив, що ремонти робились раз в 4-5 років. Близько 10 років тому зробили капітальний ремонт, вставили пластикові вікна. Пам`ятає, що коли будувався гараж, то забор разом будували. Свідок [PERSON] , який є сином сторін, пояснив, що пам`ятає, що гараж був без вікон, брами, стелі. До будинку вели газ, будували свинарник, одна кімната була без ремонту, облаштували туалет, ванну, котельню, побудували паркан, зробили отмостку кругом будинку, зробили алейки. Поточні ремонти робили майже кожні 5 років. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою сторін, пояснила, що проживає по вулиці, де живуть [PERSON] ще з 1980 року. Вони прийшли в 1986-1987 роках. Коли вони перейшли жити, то в будинку були лише зовнішні стіни та дах, штукатурки не було. Переходили вони в 1987 році, зробили 2 кімнати, заборів не було, все інше побудували разом. Свідок [PERSON] , яка є сестрою позивача, пояснила, що будинок дарувався, коли в ньому були лише зовнішні стіни та дах. Вселялись Нікітчуки в будинок приблизно в грудні 1987 року, коли були лише вікна, стеля та зроблено 2 кімнати. В подальшому вони будували все разом за домопогою батьків. Свідок [PERSON] , який є батьком позивача, пояснив, що на час одруження в будинку були лише зовнішні стіни, вікна та дах. В подальшому все будували разом, і вони і свати. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою сторін, пояснила, що проживає по вулиці, де живуть Нікітчуки з 1983 року. В будинку були лише зовнішні стіни, вікна та дах. Через 3-4 роки прийшли [PERSON] та почали ремонти та будівництво, які все будували разом. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою сторін, пояснила, що проживає по вулиці, де живуть [PERSON] з 1978 року. В 1990 році познайомилась близько з [PERSON] . З цього часу була в них в хаті. Знає, що спочатку було облаштовано 2 кімнати, будинок не був закінчений, підлоги, штукатурки не було, все інше будували після 90-х років. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою сторін, пояснила, що проживає по вулиці, де живуть [PERSON] з 1990 року. Коли вона стала там проживати, то [PERSON] там уже жили. В гаражі був лише цоколь. В 1994 році вперше зайшла до них в хату. В прихожій підлоги не було, почали обкладати плиткою, кімнати не були закінчені. В подальшому робили ремонти та будівництво. Роботи робились людьми. [PERSON] приймала участь. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою сторін, пояснила, що проживає по вулиці, де живуть Нікітчуки з 1977 року. Нікітчуки перейшли в хату в 1987 році, батьки робили ремонт, було 2 кімнати. В подальшому робили ремонти та будівництво. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою сторін, пояснила, що проживає по вулиці, де живуть Нікітчуки з 1991 року. Коли вона почала там жити, то [PERSON] вже були. Вона знає їх обох. Бувала в них в хаті. Там були стіни, полів не було, поштукатурено не було. В послідуючому вони проводили ремонт, будували господарські приміщення. Газ вони проводили в 1995 році. Все робилось після 1995 року. За чиї кошти та ким саме проводились будівельні та ремонтні роботи їй невідомо. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено , що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.09.1986 по 27.09.2016, що в свою чергу підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 32 т.1) та не заперечується сторонами, а тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. В період шлюбу сторонами було придбано меблі, предмети інтер`єру, побутову техніку, опалювальні прилади, станцію водопостачання, автоклав, литі диски з різиною, шланг поливочний, що в свою чергу не заперечується сторонами, а тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає, а також автомобіль ВАЗ-21093, 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстровано на [PERSON] , про що свідчить копія облікової картки приватного ТЗ (а.с.17 т.1). Також в період шлюбу [PERSON] був подарований житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 10.02.1993, посвідченого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори за реєстровим №1-1080, зареєстрованого в Тульчинському МБТІ 28.04.1993, про що свідчить копія даного договору (а.с.11-12). Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , складеного 12.12.1992 на ім`я [PERSON] ( [PERSON] ) вбачається, що станом на кінець 1992 року вказаний будинок мав такі технічні показники: загальну площу - 97,4 кв.м, житлову площу - 52,3 кв.м, допоміжну - 45,1 кв.м, складався з коридору 1 - 6,3 кв.м, кімнати 2 - 14 кв.м, кухні 3 -14,1 кв.м, веранди 4 - 6,6 кв.м, котельні 5 - 10,5 кв.м, веранди 6 - 7,6 кв.м, кімнати 7 - 22,8 кв.м, кімнати 8 - 15,5 кв.м. Згідно відомостей копії домової книги (а.с.28-30 т.1) вбачається, що сторони зареєстровані з житловому будинку [ADDRESS] з 29.12.1992. Згідно копії робочого проекту по газифікації житлового будинку [ADDRESS] від 1996 року, замовником якого є [PERSON] (а.с. 23-25 т.1) вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] було газифіковано та установлено відповідне обладнання. За даний проект [PERSON] було сплачено 4630000 карбованці, про що свідчить копія квітанції до прибуткового касового ордеру №255 (а.с.137 т.1). Згідно копії зміни до робочого проекту №61 від 23.02.2011 по газифікації житлового будинку [ADDRESS] , замовником якого є [PERSON] (а.с.132-133 т.1) вбачається, що дані зміни вносились у зв`язку із установкою додаткового газового обладнання та винесення газового лічильника назовні. За пуск газу, погодження, технічні умови, проект (зміни), монтаж [PERSON] було сплачено загалом 768,16 грн, про що свідчать копії квітанції до прибуткового касового ордеру №9849 від 21.02.2011 (а.с.134 т.1), №10122 від 01.03.2011 (а.с.135 т.1), №9827 від 21.02.2011 (а.с.136 т.1), №9855 від 21.02.2011 (а.с.136 т.1). Відповідно до копії довідки №2139 від 15.04.2011, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради (а.с.18 т.1), будинок [ADDRESS] згідно даних адресної книги міста Тульчина рахується під [ADDRESS] . Згідно копії витягу з рішення 19 сесії 5 скликання Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 27.12.2007 (а.с.22 т.1), [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,1036 га по [ADDRESS] , в тому числі 0,10 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,0036 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до копії довідки №2144 від 29.07.2011, виданої виконкомом Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с.19 т.1), [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 31.03.1988. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 31.10.2011 у справі №2о-132/11, яке набрало законної сили 11.11.2011, встановлено, що [PERSON] з 25.12.1987 по 29.12.1992 проживає в будинку [ADDRESS] (колишня назва [ADDRESS] , яка з 08.08.1989 на підставі Указу президії ВР УРСР за №396 від 08.08.1989 включена в смугу м.Тульчина, Вінницької області), про що свідчить копія даного рішення (а.с. 27 т.1). Згідно копії акту опису майна від 13.04.2016 (а.с.15 т.1) вбачається, що розпорядженням міського голови №02-23 від 12.04.2016 «Про створення комісії для опису спільно нажитого майна» було створено комісію, яка склала відповідний акт опису майна, яке знаходиться в будинку [ADDRESS] та придбане за час подружнього життя громадян [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого зазначено наступний перелік майна: -Стіл розкладний 1987 року; -Стільці м`які в кількості 4 шт., 2009 року; -М`який спальний куток 2009 року, (диван, 2 крісла); -Люстра спальної кімнати 2009 року (5 ламп); -Занавіски тюлеві спальної кімнати в кількості 2 шт., 2009 року; -Карніз спальної кімнати в кількості 2 шт., 2009 року; -Жалюзі горизонтальні спальної кімнати в кількості 2 шт., 2009 року; -Палас 2009 року (2,40х4,00); -Пральна машина «Вірпул» 2008 року (непрацююча); -Коврова доріжка для коридору 2009 року (1,50х3,70); -Металева драбина 1998 року (2,85); -Шафа трьохстворчата з антресолями 1997 року (спальня 2); -Диван 1988 року (спальня 2); -Диван 1997 року (спальня 2); -Крісла розкладні в кількості 2 шт.,1993 року (спальня 2); -Килими в кількості 3 шт. 1992, 1986, 1990 років (спальня 2); -Тумбочка прикроватна 1992 року (спальня 2); -Ліжка полуторні в кількості 2 шт. 1988 року (спальня 3); -Шафа трьохстворчата з антресолями 1988 року (спальня 3); -Тумбочки прикроватні в кількості 2 шт. 1988 року (спальня 3); -Тюлева занавіска 2014 року (спальня 3); -Штори в кількості 2 шт. 2008 року (спальня 3); -Коврова доріжка 2014 року (1,50 х 3,00); -Пилосос вартістю 2003 року; -Триляж 1988 року (спальня 3); -Диван 2006 року (вітальня); -Стінка вітальні 1989 року; -Стіл розкладний 1989 року (вітальня); -Стільці тверді в кількості 6 шт., 1987 року (вітальня); -Телевізор «GRUNDIC» 1990 року; -Палас вітальні 2006 року (5,00х3,50); -Люстра вітальні 2014 року; -Занавіска вітальні 2006 року; -Карниз вітальні 2006 року; -Пральна машина «ВЕКО» 2009 року; -Кухонна стінка 1996 року (4 навіси, 3 тумби); -Котел опалювальний газовий «Данко» 2002 року; -Витяжка кухонна 2008 року; -Газова колонка 2008 року ; -Холодильник «Снайге» 2003 року; -Газова плита 1987 року; -Мікрохвильова піч 2011 року; -Котел твердопаливний 1988 року; -Станція водопостачання 2010 року; -Морозильна камера БЕКО 2012 року; -Прихожа стінка 1989 року; -Автоклав 2006 року; -Литі диски з резиною в кількості 4 шт. 1980 року; -Шланг червоний для поливу 2014 року. Оскільки сторони не досягли домовленості про добровільний поділ спільного майна, вони звернулись з відповідними позовами до суду. Відповідач - позивач [PERSON] вважає, що житловий будинок поділу не підлягає, оскільки він не являється спільною сумісною власністю подружжя та не погоджується з поділом та з ціною майна, яке вказала позивач-відповідач [PERSON] , проте згоден, щоб автомобіль залишився йому, а він сплатив [PERSON] її частину. Позивач - відповідач [PERSON] вважає, що даний будинок збудований за спільні кошти подружжя в період їх спільного проживання, а тому просить визнати житловий будинок з господарськими будівлями спільною сумісною власністю подружжя та поділити його за ІІІ варіантом розподілу, вказаного в експертному висновку, а також поділити спільно нажите майно. Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу на підставі договору дарування. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до положень ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Зі змісту п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК ( 2947-14 ) та ст. 372 ЦК (435-15). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК 2947-14), ч. 3 ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК ( 2947-14 ) щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», будинок, який належав одному з подружжя, може бути визнаний спільним майном подружжя, якщо в період шлюбу істотно збільшилась його цінність внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний ) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого на ім`я [PERSON] 04.01.2017 (а.с.127-131 т.1), після укладення договору дарування, а саме 10.02.1993, також було побудовано тамбур в 2011 році, вх. майданчик в 2010 році, туалет та прибудову в 1996 році, сарай та навіс в 1997 році. Станом на початок 2017 року вказаний будинок має такі технічні показники: загальну площу - 100,7 кв.м, житлову площу - 52,1 кв.м, допоміжну - 48,6 кв.м, складається з коридору 1 - 6,3 кв.м, кімнати 2 - 13,8 кв.м, кімнати 3 - 14,1 кв.м, санвузла 4 - 4 кв.м, котельні 5 - 2,3 кв.м, кухні 6 - 16,6 кв.м, коридору 7 - 7,7 кв.м, тамбура 8 - 3,6 кв.м, кімнати 9 - 22,8 кв.м, кімнати 10 - 15,5 кв.м. За клопотанням представника позивача - відповідача [PERSON] по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза. За наслідками проведення вказаної експертизи, по питаннях, які пропонувалися, експерт прийшов до висновків, зокрема, що визначити ринкову вартість житлового будинку [ADDRESS] станом на лютий місяць 1993 року не вбачається за можливе; ринкова вартість будинку станом на час проведення дослідження складає 519000 грн; вартість будівельних та ремонтно-будівельних робіт у приміщеннях житлового будинку з прибудовою та тамбуром, господарських будівлях та спорудах домоволодіння проведених після лютого 1993 року становить 397703,02 грн; 1/2 частка приміщень житлового будинку домоволодіння [ADDRESS] складає 48,55 кв.м., виділити в натурі по 1/2 частині співвласникам без відступу від даних часток не вбачається за можливе; запропоновано три можливих варіантів розподілу в натурі житлового будинку, господарських будівель і споруд вищевказаного домоволодіння, про що свідчить висновок експерта №403 за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, складений 23.06.2018 (а.с.2-97 т.2). Зважаючи на те, що вищевказаний висновок експерта був неповним, а додаткова судова будівельно-технічна експертиза, яка була призначена ухвалою від 03.02.2020, не була проведена з незалежних від позивача-відповідача причин, суд за клопотання первісного позивача призначив додаткову судову будівельно-технічну експертизу ухвалою від 07.04.2022. Однак дана експертиза не була проведена, оскільки вимоги експерта про надання додаткових матеріалів для її проведення не були виконані. Відтак, суд позбавлений можливості встановити дійсну вартість спірного житлового будинку в стані, що існував до його поліпшення. Зі змісту статті 62 СК України вбачається, що втручання у право власності може бути обґрунтованим, коли дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником. В свою чергу, істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної власності, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником. За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості. Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна. Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна. Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям. Таким чином, для застосування передбачених нормою ст. 62 СК України правил збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна) і суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягають з`ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об`єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08.11.2017 у справі № 6-1447цс17. Разом з тим, позивачем-відповідачем не було надано суду належних доказів того, що за рахунок її грошових та трудових затрат вартість спірного будинку збільшилась істотно. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позивачем-відповідачем у належний спосіб не надано і належними та допустимими доказами не підтверджено суму, на яку збільшилась вартість житлового будинку [ADDRESS] . Проведення подружжям ремонтно-будівельних робіт, що належить іншому з них, ще не може бути достатньою підставою для визнання такого спільною власністю, а тому суд позбавлений можливості застосувати норму ст.62 СК України та визнати житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В свою чергу, участь члена сім`ї власника у ремонті житла може бути підставою для відшкодування витрат на будівництво і ремонт, якщо допомога в ньому була не безоплатною і її розмір перевищував обов`язок щодо участі у витратах на утримання будинку, його ремонт, покладений на нього ст.156 ЖК України, адже всі дорослі члени сім`ї мають піклуватися про підтримання житлової квартири, в якій вони проживають на правах членів сім`ї, у належному стані, а при перевищенні такого свого обов`язку - мають право на відшкодування понесених затрат. Враховуючи вищевикладене, суд приходидь до висновку, що у задоволенні позову в частині, що стосується визнання житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, де частки співвласників є рівними та його поділі слід відмовити через його недоведеність. При цьому суд зазначає, що у разі наявності у позивача-відповідача відповідних доказів того, що вона приймала участь у будівництві спірного будинку, вона має право пред`являти вимоги щодо отримання грошової компенсації її частки витрат на вказане будівництво. Вирішуючи питання щодо розподілу рухомого майна, судом враховане наступне. Виходячи зі змісту ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами довазування. Вартість майна повинна бути підтверджена висновком товарознавчої експертизи або погоджена сторонами. З огляду на те, сторонами та їх представниками не заявлялись клопотання про проведення товарознавчої експертизи щодо визначення вартості меблів предметів інтер`єру, побутової техніки, опалювальних приладів, станції водопостачання, автоклаву, литих дисків з різиною, шланга поливочного, які зазначені в позовах сторін, а також останні між собою не дійшли згоди щодо вартості даного майна, тому суд вважає необхідним в частині позовних вимог щодо розподілу даного рухомого майна слід відмовити, оскільки суд позбавлений можливості встановити дійсну вартість даних речей. Згідно висновку експерта за результатами автотоварознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 27.09.2016 №5/Е-16 (а.с.87-102), розрахункова вартість легкового автомобіля ВАЗ-21093, 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням технічного стану та пробігу, станом на час проведеня експертизи - 30751,60 грн. В судовому засіданні сторони дійшли згоди, щоб автомобіль залишився [PERSON] , а він сплатив [PERSON] половину його вартості. Таким чином, суд вважає можливим виділити [PERSON] даний автомобіль. Відтак, [PERSON] має сплатити [PERSON] грошову компенсацію за належну їй частку в рухомому майні (автомобілі) спільного майна подружжя в розмірі 15375,80 грн (30751,60 грн / 2 = 15375,80 грн). При розподілі судових витрат судом враховане наступне. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов та зустрічний позов задоволено частково, тому з врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача-позивача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача - відповідача [PERSON] сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, 689,48 грн (15375,80 грн (задоволені вимоги) х 3387,26 грн (судовий збір)/ 376635,30 грн (ціна позову) = 138,28 грн; 138,28 грн + 551,20 грн (судовий збір за заяву про забезпечення позову) = 689,48 грн). В свою чергу з позивача-відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь відповідача-позивача [PERSON] сума судового збору в розмірі 176,99 грн (15375,80 грн (задоволені вимоги) х 551,20 грн (судовий збір) /47885,80 грн (ціна позову) = 176,99 грн). Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Таким чином, оскільки на відповідача-позивача [PERSON] покладено більшу суму судового збору, ніж на позивача - відповідача [PERSON] , тому з нього підлягає стягнення на користь відповідача сума судового збору в розмірі 512,49 грн (689 грн -176,99 грн = 512,49 грн), а позивач-відповідач відповідно звільняється від обов`язку сплати на користь позивача 176,99 грн судових витрат. Також судом враховано, що позивачем - відповідачем [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом не було сплачена повністю вся сума судового збору в тому числі і через те, що на момент подачі первісного позову їй не була відома дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями. В зв`язку з цим, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з неї на користь держави недоплачену суму судового збору в розмірі - 3387,26 грн (4317,55 грн - 930,29 грн = 3387,26 грн), оскільки на момент подачі її позову сума судового збору, яка підлягала сплаті до суду мала б становити - 4317,55 грн (3766,35 грн + 551,20 грн = 4317,55 грн), а саме: 3766,35 грн (133220 грн +15375,80 грн +228039,50 грн) х 1% = 3766,35 грн) - судовий збір за вимоги майнового характеру, а 551, 20 грн - за вимогу немайнового характеру, а нею сплачено лише 930,29 грн за вимогу майнового характеру (а.с.1). Як вбачається з матеріалів справи відповідачем - позивачем [PERSON] за проведення автотоварознавчої експертизи було сплачено 1200 грн (а.с.102 т.1). Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину вартості судових витрат понесених останнім за проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 600 грн (1200/2 = 600 грн), а інші судові витрати залишити за сторонами. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію сторін та їх представників, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних та зустрічних вимог сторін в заявлених них межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Окрім цього, при розгляді даної справи ухвалою суду від 30.12.2016 (а.с.44 т.1) з метою забезпечення позову накладено арешт на автомобіль ВАЗ-21093, 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який перебуває на обліку в Тульчинському центрі з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, та зареєстрований на ім`я [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який проживає в [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи те, що в частині позовних вимог щодо поділу автомобіля суд прийшов до висновку про задоволення позову, тому заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою суду від 30.12.2016 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: partial