Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернувся до Заставнівського районного суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 14.02.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом №09. За час спільного проживання, як подружжя, у сторін народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Обгрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що на протязі останнього часу їх шлюб з відповідачем носить формальний характер. Причиною фактичного розпаду сім`ї послужила несумісність характерів та різних поглядів на життя, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. В зв`язку із вказаним позивач вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, тому просив його розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, попередньо надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідачка\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилася, заяви про перенесення слухання справи на іншу дату не надала, після закінчення 2-місячного примирювального строку не надала суду доказів, які б вказували на відновлення подружніх відносин із позивачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.02.2009, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 14.02.2009 (а.с.7). За час спільного проживання, як подружжя, у сторін народилося двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спору щодо місця проживання дітей між сторонами немає. Наразі подружні стосунки між сторонами погіршилися, сімейно-шлюбні відносини вони не підтримують протягом тривалого часу, позивач на розірванні шлюбу наполягає. За статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За статтею 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом вказаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Згідно статті 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на наведене, враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер їх з відповідачем відносин, позицію позивача, який зазначає про неможливість збереження сім`ї, зважаючи на те, що за час, наданий судом для збереження сім`ї, сторони не помирилися, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14.02.2009, вбачається, що відповідачка під час реєстрації шлюбу змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідачка не заявила вимогу про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд,

Outcome: approved