Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

16.09.2021 року позивач Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на його користь надміру нараховані бюджетні кошти в сумі 18\~193 грн. 74 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі заяви [PERSON] від 26.11.2019 року їй була призначена тимчасова державна соціальна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримати дитину або місце проживання їх невідоме та державна соціальна допомога на дітей одиноким матерям з урахуванням доходів з 01.11.2019 року по 30.04.2020 року та відповідно до постанови КМУ від 08.04.2020 року №264 та ст.47 Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ була автоматично подовжена на період карантину без звернення особи з 01.05.2020 року по 31.07.2021 року за адресою: [ADDRESS] . На підставі заяв [PERSON] від 19.10.2020 року, було перераховано тимчасова державна соціальна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримати дитину або місце проживання їх невідоме та державна соціальна допомога на дітей одиноким матерям згідно порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Відповідно до перерахунку з 01.05.2020 року [PERSON] не має права на вищевказану допомогу. У зв`язку з тим, що виплата державної соціальної допомоги було продовжено автоматично, відповідачу були надміру виплачені бюджетні кошти тимчасової державної соціальної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів в сумі 15 210 грн. 00 коп. за період з 01.05.2020 року по 28.02.2021 року та допомоги одиноким матерям в сумі 2\~983 грн. 74 коп. за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року. Термін повернення надміру виплачених бюджетних коштів на загальну суму 18\~193 грн. 74 коп. встановлено з 25.03.2021 року у місячний термін, однак відповідачем у добровільному порядку кошти не повернуті, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2021 року цивільна справа перебувала в провадженні судді Лукінової К.С. На підставі розпорядження керівника апарату Бабушкінського районного суду с. Дніпропетровська від 04.05.2022 року за №294 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 06.05.2022 року суддя Кудрявцева Т.О. була визначена для розгляду даної цивільної справи Ухвалою судді від 06.05.2022 року цивільна справа прийнята в провадження та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надсилалась копія ухвали по справі та копія позовної заяви з додатками до неї, однак нею не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є такою, що належним чином повідомлена про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористалася. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 26 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з заявою про призначення їй тимчасової державної соціальної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримати дитину або місце проживання їх невідоме та державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям. На підставі вищевказаної заяви відповідачу з 01.11.2019 року по 30.04.2020 року була призначена тимчасова державна соціальна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримати дитину або місце проживання їх невідоме на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та державна соціальна допомога на дітей одиноким матерям на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Закону України «Про внесення до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби» була автоматично продовжена на період карантину без звернення особи з 01.05.2020 року по 31.07.2021 року на загальну суму 18\~193,00 грн., що підтверджується Довідкою від 12.08.2021 року №07.1-14/2/23 та Довідкою від 12.08.2021 року №07.1-14/2/24. Відповідно до пп. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою посилення соціального захисту населення на період вжиття заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, строк виплати державної соціальної допомоги, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» установили, що орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. Якщо за результатами проведеного перерахунку не підтверджується право на отримання допомоги або її розмір буде меншим від виплаченої під час карантину допомоги, органи соціального захисту населення: визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю; встановлюють строки повернення коштів, які підлягають поверненню залежно від матеріального стану багатодітної сім`ї; повідомляють отримувачу допомоги про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються отримувачем самостійно. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020 року №264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» особи, яким виплачується державна соціальна допомога, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, інформують орган соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на визначення права та розміру допомоги, шляхом надсилання письмового звернення поштою, за допомогою засобів електронного зв`язку (електронне звернення) та телефонного зв`язку. У зв`язку з подовженням виплат без звернення заявника відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» [PERSON] були надміру виплачені бюджетні кошти тимчасової державної соціальної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів в сумі 15 210 грн. 00 коп. за період з 01.05.2020 року по 28.02.2021 року та допомоги одиноким матерям в сумі 2 983 грн. 74 коп. за період з 01.07.2020 року по 31.07.2020 року. Термін повернення надміру виплачених бюджетних коштів на загальну суму 18 193 грн. 74 коп. встановлено з 25.03.2021 року у місячний термін. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідачу направлялись повідомлення від 05.02.2021 року та від 04.08.2021 року про повернення безпідставно набутих коштів в загальному розмірі 18 193 грн. 74 коп., проте відповідачем вказана сума допомоги позивачу не повернута, а тому сума надміру виплачених бюджетних коштів підлягають стягненню за рішенням суду. Таким чином, суд дійшов висновку, що надміру нарахована сума, яка отримана відповідачем без достатніх правових підстав, яка складає 18 193 грн. 74 коп., в розумінні ст. 1212 ЦК України є безпідставно набутим майном, тому підлягає поверненню позивачу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved