Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

12 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області із заявою про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 15 листопада 2021 року була задоволена частково, а саме зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 68225 від 28\~ травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, за реєстровим номером № 68225, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 67275097 від 26 жовтня 2021 року, що знаходиться на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича про стягнення із [PERSON] на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «АВАНСАР» заборгованості в розмірі 19 513,38 грн. 25 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що 26 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палагіним Олександром Петровичем було відкрито виконавче провадження № 67275097 на підставі виконавчого напису від 28 травня 2021 року № 68225, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем. Загальна сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом становить 19 513,38 грн. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № 67275097 від 26 жовтня 2021 року загальна сума до стягнення становить 21 864,71 грн., в тому числі 1 951,33 грн. основної винагороди приватного виконавця та 400 грн. мінімальних витрат виконавчого провадження. Стягувачем за виконавчим написом та за постановою приватного виконавця є ТОВ «ФК «Авансар». Вона (позивач) вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням норм Закону України «Про нотаріат», наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку із чим є всі підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. [PERSON] просила суд: - визнати виконавчий напис № 68225 від 28 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київської міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, таким, що не підлягає виконанню; - стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання представник відповідача та треті особи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, не просили розгляд справи відкласти. Суд розглядає справу у загальному порядку в відсутності учасників справи за наявними у ній доказами, наданими позивачем, оскільки позбавлений можливості з`ясувати думку позивача щодо проведення заочного розгляду справи та в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідач свою позицію щодо заявлених позовних вимог суду не надав, а відтак виходячи з положень ч. 4 ст. 12 ЦПК України самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 68225 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Авансар», якому ТОВ «ФК «Фагор» відступило право вимоги на підставі договору факторингу № 18/05/2018-3 від 18 травня 2018 року, якому в свою чергу ТОВ «ФК «Фагор» відступило право вимоги на підставі договору факторингу № 18/05/2018-3 від 18 травня 2018 року, якому в свою чергу ТОВ «ФК «Плеяда» відступило право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги № 3 від 22 травня 2016 року, якому в свою чергу ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» на підставі договору відступлення права вимоги № 1104 від 11 квітня 2016 року відступило право вимоги за кредитним договором № 2579056 від 25 березня 2016 року, укладеним між ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та [PERSON] , в загальному розмірі 19 513,38 грн., що підтверджується матеріалами справи (а.с. 36). 26 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67275097 за виконавчим написом № 68225 від 28 травня 2021 року (а.с. 33-34). 2 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] у рамках виконавчого провадження № 67275097 (а.с. 31-32). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Ураховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 7 лютого 2018 року у справі № 4071/14-ц та від 12 квітня 2018 року у справі № 761/32388/13-ц. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту. Також з матеріалів справи не вбачається, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. Крім того, суду не доведений факт повідомлення позивача не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення ним кредитних зобов`язань, а також не надано доказів на підтвердження отримання цієї вимоги позивачем. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У судовому засіданні встановлено, що позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 908 грн., що підтверджується матеріалами справи. Зазначені витрати позивача підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved