Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту КП «Київтеплоенерго») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути: - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 8 220,96 грн.; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 14 299,02 грн., витрати повязані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 33 грн., та судовий збір в сумі 2 270 грн. В обґрунтування позову зазначено про те, що відповідач є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] При цьому у встановленому законом порядку від надання послуг відповідач не відмовлявся. Позивач вказує, що відповідач користується послугами, але свої зобов`язання по сплаті за надані послуги з централізованого опалення належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. 10.08.2022 ухалою суду постановлено залишити позовну заяву без руху у зв"язку з недотриманням норм п. 5 ч.3 ст.175 ЦПК України. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 10.09.2021 відкрито провадження по справі, постановлено змінювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Від відповідача до суду надійшов відзив, відповідно до якого остання заперечує щодо вимог позивача і просить відмовити в їх задоволенні, просить застосувати строки позовної давності до боргу, що нарахований до 01.05.2018, оскільки вказаний борг є борговим зобов`язанням перед попереднім кредитором, при цьому жодних звернень з вимогою про його сплату до відповідача не надходило. Також, відповідач вказує на те, що перебіг позовної давності не переривався і не зупинявся, зокрема відповідач не визнавала та не оплачувала борг , підставою невизнання боргу є відсутність у відомостях обліку споживання теплоенергії показників температур теплофікаційної води, що позбавляло споживача можливості перевірити якість послуг та правильності розрахунків. Відповідач просить відмовити в задоволенні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у загальному розмірі 14 299, 02 грн. через відсутність предмету спору. При цьому сторона відповідача вказує на те, що заявлена сума боргу сплачена через банківську установу до звернення позивача до суду із зазначеним позовом. З поміж іншого просить відмовити у задоволенні вимоги про стягнення 33 грн. - вартості запиту, а також у задоволенні вимоги про стягнення судових витрат на суму 2 270 грн. 15.11.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої сторона позивача заперечує доводи, що викладені у відзиві, при цьому зазначає про те, що на адресу відповідача кожного місяця надсилалися платіжні документи із зазначенням всіх необхідних даних, натомість відповідач як власник квартири не звертався до позивача щодо неправомірного нарахування заборгованості або задля її перерахунку. Також позивач вказує на те, що строки позовної давності за вимогами стягнення заборгованості не пропущено, оскільки в силу п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України строки продовжено на строк дії карантину, а отже вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, при цьому відмовити з задоволенні заяви відповідача про застосування позовної давності. 25.11.2021 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь позивача, у відповідності з якими не визнає суму заборгованості у розмірі 8 220,96 грн., вважає такою, що не відповідає дійсності, враховуючи продовження строку позовної давності на строк дії карантину, встановленого 12.03.2020 строк обчислюється з 12.03.2017, а відтак під зазначений строк підпадає сума боргу станом на 12.03.2017 у розмірі 2 519,07 грн. Позивачем не надано доказів оплати відповідачем боргу у квітні 2017, оскільки останньою борг не визнавався та не сплачувався. При цьому щодо сплати відповідачем вартості послуг у розмірі 39,96 грн. вказує на те, що вказана сума в дійсності є перерахунком, що здійснювався постачальником послуг за квітень 2017. Послуги опалення за період з 01.02.2017 по 01.05.2018 на загальну суму 5 701,89 грн. (8220,96 грн. -2 519,07= 5 701,89 грн.) оплачені відповідачем, а також оплачені послуги з користування послугою централізованого опалення у розмірі 14 299,02 грн., а відтак, як зазначає відповідач, предмет спору відсутній. Представником позивача 30.11.2021 подано до суду письмові пояснення по справі, відповідно до яких підтримують вимоги позову в повному обсязі, а також зазначають, що КП «Київтеплоенерго» не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з липня 2015 по травень 2021, а тому позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності. 06.12.2021 ухвалою суду постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 до дати укладення цього договору. Відповідно до Додатку № 1 до Договору цесїї Позивач набув право вимог заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 8 220,96 грн.за адресою: [ADDRESS] . Згідно із п. 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких від ступлене за цим договором.Таким чином, позивач прийняв право вимоги за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 17.10.1991. З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (далі Правила). Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. КП«КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] , котра під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а також зазначає, що від відповідача не надходило у встановленому законом порядку відмови від надання послуг. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 8 220,96 грн., заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 14 299,02 грн. При цьому позивачем надано розрахунок заборгованості КП «Київтеплоенерго», з якого вбачається, що заборгованість [PERSON] за період з 01.11.2018 по 31.05.2018 складає 8 220,96 грн., про що зазначено і в Додатку 1 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018. Також, в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.05.2018 на суму 14 307,34 грн. Сторона відповідача повністю заперечує щодо позовних вимог та надає суду на підтвердження своїх заперечень копії платіжних доручень, а саме платіжні документи від 15.07.2021 на суму 4 871,30 грн., 16.07.2021 на суму 3 890,58 грн., 17.07.2021 на суму 5 537,14 грн., що в загальному розмірі становить 14 307,34 грн. З наданих квитанцій вбачається факт оплати заборгованості та, відповідно, погашення основної суми боргу перед позивачем ще до звернення позивача до суду, а саме до 05.08.2022. Відповідно до норм ЦК України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, п.п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що КП «Київтеплоенерго» не доведено належними та допустимими доказами існування заборгованості за період з 01.05.2018 по 31.05.2021, оскільки відповідачем здійснювались платежі в рахунок погашення боргу, починаючи з липня 2021 року, а отже часу, що передує зверненню позивача до суду, а тому розрахунок боргу не є беззаперечним, а відтак суд не має підстав для задоволення позову КП «Київтеплоенерго» в цій частині. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості, що виникла до 01.05.2018 у загальному розмірі 8 220,96 грн. слід зазначити, що відповідачем при подачі відзиву на позовну заяву заявлено клопотання про застосування строків позовної давності в цій частині позовних вимог. Позивачем подано відповідь на відзив, у відповідності до якої заперечує щодо застосування строків позовної давності до боргу, нарахованого до 01.05.2018, при цьому посилається на зміни в цивільно-процесуальному законодавстві, а саме продовження строків на перід дії карантину на території України. В матеріалах справи міститься квитанція для сплати за послугу, згідно відомостей якої станом на 01.02.2017 борг [PERSON] за послуги з централізованого опалення становив 2 519,07 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України установлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені ст.ст. 257,258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 продовжуються на строк дії картину. Враховуючи, що право вимоги зі сплати заборгованості за період до 01.05.2018 до позивача перейшло від ПАТ «Київенерго» за договором відступлення права вимоги, однак з позовом про її стягнення комунальне підприємство звернулося лише 05.08.2022, тобто з пропуском трьохрічного строку для звернення за захистом порушеного права, а також, беручи до уваги продовження строків розгляду справи у зв`язку з карантинними обмеженнями, суд приходить до висновку про те, що перебіг позовної давності має обраховуватись починаючи з 12.03.2017, а тому під зазначені строки підпадає сума заборгованості станом на 01.02.2017 у розмірі 2 519,07 грн. При цьому позивачем не зазначено обставин, які б свідчили про поважність пропуску позивачем строку звернення до суду не встановлено, суд за наявності заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності не вбачає правових підстав для часткового задоволення позовних вимог КП «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості, що виникла до 01.05.2018 у розмірі 2 519,07 грн. Беручи до уваги прохальну частину позову, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача борг у розмірі 8 220,96 грн., що виник до 01.05.2018 року, суд приймає до уваги докази, що надані стороною відповідача про оплату заборгованості за період з 01.02.2017 по 01.05.2018 на загальну суму 5 701,89 грн., а відтак, враховуючи часткову сплату заявленої вимоги, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості, оскільки фактично предмет спору відсутній, що підтверджується платіжними документами. За вказаних осбавин, суд приходить до висновку про відмову КП «Київтеплоенерго» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду покладаються на позивача.

Outcome: dismissed