Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

1.Позиція сторони позивача. У березні 2020 року до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла позовна заява, в якій позивач [PERSON] просить суд: \~ \~ \~ \~- Припинити право [PERSON] , [INFO] , на 1/6 (одну шосту) частку квартири під [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/6 (одну шосту) частку квартири під [ADDRESS] , загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м.; \~ \~ \~ \~- Витребувати копію спадкової справи № 427/2010 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , з Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, місцезнаходження за адресою: 51931, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вул. Медична, будинок 3, телефон: (05692) [NUMBER] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив наступне. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 07 квітня 2010 року, актовий запис № 419 (копії свідоцтва про смерть та мого свідоцтва про народження додаються). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить Ѕ частина квартири під [ADDRESS] . Право власності\~зареєстровано Дніпродзержинським\~бюро технічної\~інвентаризації в\~реєстровій книзі\~№ 124\~за номером\~запису:\~21315 (копія Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно додається). Інша Ѕ частина вищезазначеної квартири належала матері позивача, [PERSON] , дружині [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 25 жовтня 2007 р. Спадкоємцями батька позивача були позивач, його син, [PERSON] , його дружина, [PERSON] та його онук, [PERSON] (відповідач) відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, так як син спадкодавця, [PERSON] , помер раніше за свого батька (копія свідоцтва про смерть додається). 11 серпня 2010 року позивач та його мати, [PERSON] , звернулися до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (колишня назва - Перша дніпродзержинська державна нотаріальна контора), з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Позивач подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . На підставі вищезазначеної заяви, нотаріусом була заведена Спадкова справа за № 427/2010 після померлого, [PERSON] (копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі додається). [PERSON] (відповідач) також була подана заява до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . 16 листопада 2012 року мати позивача, [PERSON] , подарувала мені 5/6 (п`ять шостих) частин вищезазначеної квартири (копії договору Дарування 5/6 частин квартири та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності додаються). 5/6 (п`ять шостих) частин квартири належали Дарувальнику на підставі: Свідоцтва про право на спадщину, виданого 21 серпня 2012 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим № 1-1439 та Свідоцтва про право власності, виданого 25 жовтня 2007 року Управлінням комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради, зареєстрованих в Обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за № 21315, кн. 124, реєстраційний номер майна: 21747716. [PERSON] (батько відповідача) помер [INFO] , тобто раніше за свого батька, згідно ст. 1266 Цивільного кодексу України, Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Скориставшись вищезазначеною нормою, Відповідач прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті дідуся, шляхом подачі заяви до Першої кам`янської державної нотаріальної контори у строк визначений ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно вищезазначеної статті, відповідачу по справі належить 1/6 частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час позивачу, [PERSON] належить 5/6 частин квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162\~ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідач по справі, [PERSON] , належну йому частину заборгованості за квартирну плату та комунальні послуги з часу прийняття спадщини по теперішній час щомісяця не сплачував. Протягом всього періоду позивач, [PERSON] , самостійно ніс обов`язок по сплаті комунальних послуг. Внаслідок чого, ним було сплачено борг за комунальні послуги: за 2013 рік в розмірі 3939,28 грн; за 2014 рік в розмірі 2234,71 грн; за 2015 рік в розмірі 3480,16 грн; за 2016 рік в розмірі 3533,72 грн; за 2017 рік в розмірі 1578,01 грн; за 2018 рік в розмірі 3738,61 грн; за 2019 рік в розмірі 16490,72 грн (всі квитанції по сплаті комунальних послуг у позивача). Сума квартирної плати та комунальних послуг, які зобовязаний був оплатити Відповідач пропорційно своєї частки у праві спільної часткової власності на квартиру становить: за 2013 рік в розмірі 656,55 грн; за 2014 рік в розмірі 372,45 грн; за 2015 рік в розмірі 580,00 грн; за 2016 рік в розмірі 588,96 грн; за 2017 рік в розмірі 263,00 грн; за 2018 рік в розмірі 623,10 грн; за 2019 рік в розмірі 2748,45 грн. Відповідно ч. 1 ст.\~541\~ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес), до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки яка припадає на нього. На підставі вищевикладеного, мною було письмово запропоновано [PERSON] , добровільно сплатити суму заборгованості по сплаті комунальних послуг, яка утворилася з часу прийняття ним спадщини по теперішній час на мою користь в період одного місяця з дня отримання даної пропозиції (копія листа та квитанції про поштове відправлення додається). Також у листі позивачем було запропоновано сплатити [PERSON] (відповідачу) компенсацію вартості його 1/6 частини квартири, тобто купити цю частину квартири у нього, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповіді на вищезазначений лист позивач не отримав, лист йому повернувся, як не отриманий. Відповідно до ч. 1 ст.\~365\~ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) якщо річ є неподільною; 3) спільне володіння та користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. При цьому дана правова норма не передбачає, що припинення права власності на частку в спірній квартирі може настати лише при наявності всіх вище перелічених умов в їх сукупності, що приводить до висновку про те, що припинення права власності на частку в спірному майні можливе при наявності і однієї із визначених ч. 1 ст.\~365\~ЦК України умов, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, що підтверджується і судовою практикою (Ухвала ВСУ від 23.06.2010 року у справі № 6-22505св09; постанова ВСУ від 16.012012 року у справі № 6-81цс 11; Узагальнення судової практики Верховного суду України щодо права вланості при розгляді цивільних справ Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.07.2014 року). Позивач вважає, що підставами припинення права власності відповідача на частку в спільному майні є: По-перше, 1/6 частини квартири, яка належить відповідачу з дня відкриття спадщини є незначною і не може бути виділена в натурі. Доказом цього є Довідка за № 08/і від 23 січня 2020 року, надана Державним підприємством «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект», в якій значиться, що виділ частки квартири [ADDRESS] у фізичному та експлуатаційному сенсі передбачає необхідність втручання у фізичну цілісність об`єкта. Поділ (виділ частки) складаної нерухомої речі (квартири) на дві прості або складні нерухомі речі, з подальшою індивідуалізацією кожної з речей як новоствореного об`єкта нерухомого майна неможливий зважаючи на незначність 1/6 частини квартири (копія довідки та технічний паспорт додається). По-друге, на думку позивача, що припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам, прошу суд прийняти до уваги наступне: В квартирі [ADDRESS] ніхто не зареєстрований (копія довідки про склад сім`ї додається). Також звертаю увагу суду, що відповідач по справі, [PERSON] , в даній квартирі за вищевказаною адресою ніколи не проживав і не проживає по теперішній час, даний факт підтверджується актом № 8 від 22.01.2020 року складений комісією у складі техніка [PERSON] та діловода [PERSON] та затверджений директором ТОВ «Підкова-Фест» (копія акту додається). [PERSON] ніколи в спірній квартирі зареєстрований не був і вона ніколи не була його місцем проживання та місцем проживання його сім`ї, починаючи з 2010 року і по теперішній час відповідач жодного разу не виявив бажання навіть отримати свідоцтво про право на спадщину, що є обов`язком відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК Ураїни , не кажучи вже про оплату комунальних послуг. Я навіть не можу переоформити особовий рахунок, він і досі оформлений на мого померлого батька, більш того, я не можу укласти договори про надання комунальних послуг з комунальними службами. Для визначення суми вартості 1/6 частини квартири [ADDRESS] , позивач звернувся в ТОВ «Партнер в нерухомості», де був зроблений звіт про оцінку майна, де оціночна (ринкова) вартість об`єкта оцінки для цілей оподаткування становить без ПДВ 177717,00 гривень. Тобто 1/6 частка цієї квартири становить 29 619,50 грн. Після відкриття провадження за цим позовом, позивач одразу внесе на депозитний рахунок суду суму грошової компенсації вартості вищезазначеної частки у спільному майні та у якості доказу оригінал квитанції надам суду під час першого засідання. Підсумовуючи вищевикладене, іншого шляху вирішити це питання окрім судового в мене не має, тому я вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, Позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. У відповідності з п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач зазначає, що заходи досудового врегулювання проводилися. Позивачем було направлено на адресу відповідача лист з пропозицією вирішення спору від 28 грудня 2019 року. Але відповідач лист так і не отримав. Понесені позивачем витрати становлять 840,80 грн (оплата судового збору, що підтверджується квитанцією). 07 липня 2020 року через канцелярію суду позивачем [PERSON] подано заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 42). 10 грудня 2020 року адвокатом Стрельник Н.М., яка діє в інтересах позивача [PERSON] подано заяву про відкладення підготовчого судового засідання на іншу дату (а.с. 107). 21 січня 2021 року через канцелярію суду позивачем подано уточнену позовну заяву «про припинення права на частку у спільному майні» (а.с. 109-111). 18 червня 2021 року адвокатом Стрельник Н.М., яка діє в інтересах позивача [PERSON] подано заяву про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті (а.с. 123). 17 лютого 2022 року через канцелярію суду позивачем [PERSON] подано заяву про виклик відповідача в судове засідання шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». 29 квітня 2022 року позивачем [PERSON] подано заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. 2. Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] про дату, час та місце судових засідань повідомлений згідно до ст.. 130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться у матеріалах справи. Крім того, судом за клопотанням позивача здійснено виклики відповідача шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті «Судова влада» в порядку ст. 128 ЦПК України.. Станом на 05 вересня 2022 року відповідач [PERSON] не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов. 3. Позиція третіх осіб. Третя особа, Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про дату, час та місце судових засідань повідомлена належним чином, в судові засідання явку свого представника не забезпечила. 21 вересня 2020 року на виконання ухвали суду від 27 серпня 2020 року Першою нотаріальною конторою Дніпропетровської області надано завірену належним чином копію спадкової справи № 427/2010, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 61-92). 25 листопада 2020 року Завідуючою Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с. 106). 30 березня 2021 року Завідуючою Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с. 116). 16 червня 2021 року Завідуючою Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с. 118). 17 серпня 2021 року Завідуючою Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. 29 січня 2022 року Завідуючою Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. 06 квітня 2022 року Завідуючою Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. У березні 2020 року до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла позовна заява, в якій позивач [PERSON] просить суд: \~ \~ \~ \~- Припинити право [PERSON] , [INFO] , на 1/6 (одну шосту) частку квартири під [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , [INFO] , р.н.о.к.п.п. [NUMBER] , право власності на 1/6 (одну шосту) частку квартири під [ADDRESS] , загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м.; \~ \~ \~ \~- Витребувати копію спадкової справи № 427/2010 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , з Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, місцезнаходження за адресою: 51931, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вул. Медична, будинок 3, телефон: (05692) [NUMBER] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 березня 2020 року цивільну справу №\~208/1993/20 передано до провадження судді Нельги Д.В. (а.с. 1). Ухвалою суду від 01 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 35). Одночасно зі зверненням із позовною заявою позивачем заявлено вимогу про витребування копії спадкової справи № 427/2010 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , з Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, місцезнаходження за адресою: 51931, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вул. Медична, будинок 3, телефон: (05692) [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 27 серпня 2020 року клопотання позивача «про витребування доказів» задоволено повністю (а.с. 58). \~ \~ \~ \~21 вересня 2020 року на виконання ухвали суду від 27 серпня 2020 року Першою нотаріальною конторою Дніпропетровської області надано завірену належним чином копію спадкової справи № 427/2010, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 61-92). 25 листопада 2020 року Завідуючою Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с. 106). 10 грудня 2020 року адвокатом Стрельник Н.М., яка діє в інтересах позивача [PERSON] подано заяву про відкладення підготовчого судового засідання на іншу дату (а.с. 107). 21 січня 2021 року через канцелярію суду позивачем подано уточнену позовну заяву «про припинення права на частку у спільному майні» (а.с. 109-111). 30 березня 2021 року Завідуючою Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с. 116). 16 червня 2021 року Завідуючою Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с. 118). 18 червня 2021 року адвокатом Стрельник Н.М., яка діє в інтересах позивача [PERSON] подано заяву про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті (а.с. 123). Ухвалою суду від 18 червня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. 17 серпня 2021 року Завідуючою Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. 29 січня 2022 року Завідуючою Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. 17 лютого 2022 року через канцелярію суду позивачем [PERSON] подано заяву про виклик відповідача в судове засідання шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». 06 квітня 2022 року Завідуючою Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новіковою Л.В. подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. 29 квітня 2022 року позивачем [PERSON] подано заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, [PERSON] в судове засідання призначене на 05 вересня 2022 року не прибув, про дату час та місце судових засідань повідомлений належним чином. Станом на 05 версеня 2022 року відповідач не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов. Треті особи по справі не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 223\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання. Зокрема, згідно з частиною 3\~статті 223 Цивільного процесуального кодексу України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності сторін. Судом враховано, що в силу вимог частини 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі. Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 05 вересня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області «про припинення права на частку у спільному майні», на підставі наявних у справі доказів. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є припинення права власності на 1/6 частку у спільному майні, а саме: квартири [ADDRESS] . Спірна квартира [ADDRESS] загальною площею 55,0 кв.м. , житлова площа 39,7 кв.м. належить: - [PERSON] , підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності/ [NUMBER] /25 жовтня 2007/Управління комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради, форма власності приватна спільна часткова, частка Ѕ; - [PERSON] , підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності/ [NUMBER] /25 жовтня 2007/Управління комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради, форма власності приватна спільна часткова, частка Ѕ, що підтверджується Витягом з Реєстру прав власності н нерухоме майно, № витягу 30953654 від 12 серпня 2011 року, реєстраційний номер майна 21747716, номер запису: 21315 в книзі 124 (а.с. 10). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 29 жовтня 1959 року Дніпродзержинським міським ЗАГСОм, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 8). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 14 грудня 1966 року Дніпродзержинським бюро ЗАГС (а.с. 7) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 07 грудня 1960 року Дніпродзержинським бюро ЗАГС (а.с. 11). [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 74). [INFO] помер [PERSON] у віці 46 років про що в Книзі реєстрації смертей 19 березня 2007 року зроблений відповідний актовий запис № 431, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 12). Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (№ витягу 24455053 від 11 серпня 2010 року) після смерті [PERSON] Першою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою 11 серпня 2010 року заведено спадкову справу № 427/2010, реєстровий № 49762728 (а.с. 13). [INFO] помер [PERSON] у віці 70 років, про що в Книзі реєстрації смертей 07 квітня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 419, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 9). 16 листопада 2012 року [PERSON] , подарувала [PERSON] 5/6 (п`ять шостих) частин спірної квартири, що підтверджується копією договору дарування посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г., реєстровий № 1-2139 (а.с. 14, а.с. 14-зворотна сторона) та копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 132251945 від 26 липня 2018 року (а.с. 15). 5/6 (п`ять шостих) частин квартири належали Дарувальнику на підставі: Свідоцтва про право на спадщину, виданого 21 серпня 2012 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим № 1-1439 та Свідоцтва про право власності, виданого 25 жовтня 2007 року Управлінням комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради, зареєстрованих в Обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» за № 21315, кн. 124, реєстраційний номер майна: 21747716. 28 грудня 2019 року [PERSON] на адресу [PERSON] направлено пропозицію вирішення спору стягнення заборгованості по сплаті комунальних послуг (а.с. 16, а.с. 16-зворотна сторона), що підтверджується копією квитанції «Укрпошта» та копією опису вкладення до цінного листа (а.с. 17). Згідно до копії довідки за № 08/і від 23.01.2020 року, наданої Державним підприємством «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект», зазначено, що виділ частки квартири [ADDRESS] у фізичному та експлуатаційному сенсі передбачає необхідність втручання у фізичну цілісність об`єкта. Поділ (виділ частки) складаної нерухомої речі (квартири) на дві прості або складні нерухомі речі, з подальшою індивідуалізацією кожної з речей як новоствореного об`єкта нерухомого майна неможливий зважаючи на незначність 1/6 частини квартири (а.с. 18). Як вбачається зі змісту копії довідки № 001053063 про склад сім`ї від 29 січня 2020 року у квартирі [ADDRESS] був зареєстрований лише [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 21). Згідно до копії акту № 8 від 22 січня 2020 року зазначено, що [PERSON] , [INFO] у спірній квартирі ніколи не проживав і не проживає, остання відома адреса його проживання [ADDRESS] (а.с. 22). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (№ довідки 197808174 від 27 січня 2020 року) [PERSON] на праві спільної часткової власності належить Ѕ частка квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 16 листопада 2011 року посвідченого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради (а.с. 23-24). Звітом про оцінку майна від 17 березня 2020 року визначено оціночну (ринкову) вартість об`єкта оцінки яким є спірна квартира [ADDRESS] , яка становить 177\~717,00 грн., в тому числі оціночна вартість 1/6 частини об`єкта оцінки становить 29\~619,50 грн. (а.с. 25, а.с. 25-зворотна сторона). 27 серпня 2020 року позивачем на депозитний рахунок суду внесено грошову компенсацію вартості частки у спільному майні у розмірі 29\~619 (двадцять дев`ять тисяч шістсот дев`ятнадцять) гривень 50 копійок (а.с. 112). 6. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно зі ст. 264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами першою, другою статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16, та неодноразово підтриманій Верховним Судом. У постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися судом з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. Аналогічні висновки щодо застосування норм статті 365 ЦК України викладено також у постановах Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 343/2271/16-ц (провадження № 61-32св19), від 18 липня 2019 року у справі № 210/2236/15-ц (провадження № 61-33924св18), від 14 квітня 2021 року у справі № 344/120/16-ц (провадження № 61-22129св19), від 17 травня 2021 року у справі № 183/4432/16-ц (провадження № 61-385св21), від 22 вересня 2021 року у справі № 289/398/16, провадження № 61-16865св20) та інших. Як зазначено в постановах Верховного суду від 07.02.2019 року у справі №686/17974/17, від 18.07.2019 року у справі №210/2236/15-ц, при вирішенні справ про припинення права на частку у спільному майні в частині не завдання шкоди інтересам відповідача та членам його сім`ї суди насамперед зобов`язані дослідити наявність у відповідача іншого житла. У разі відсутності такого житла позбавлення особи права на частку у спільному майні, яке є єдиним зареєстрованим за ним житлом, буде розцінюватися як завдання шкоди його інтересам та інтересам членам його сім`ї. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На теперішній час позивачу, [PERSON] належить 5/6 частин квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу по справі належить 1/6 частина квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (№ довідки 197808174 від 27 січня 2020 року) [PERSON] на праві спільної часткової власності належить Ѕ частка квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 16 листопада 2011 року посвідченого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська міської ради (а.с. 23-24). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що припинення права спільної часткової власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки [PERSON] надав суду докази неможливості спільного користування спірною квартирою, а також докази того, що припинення права відповідача на його частку не завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника, оскільки спірна квартира не є єдиним житлом, яке перебуває у власності відповідача [PERSON] . Звітом про оцінку майна від 17 березня 2020 року визначено оціночну (ринкову) вартість об`єкта оцінки яким є спірна квартира [ADDRESS] , яка становить 177\~717,00 грн., в тому числі оціночна вартість 1/6 частини об`єкта оцінки становить 29\~619,50 грн. (а.с. 25, а.с. 25-зворотна сторона). 27 серпня 2020 року позивачем на депозитний рахунок суду внесено грошову компенсацію вартості частки у спільному майні у розмірі 29\~619 (двадцять дев`ять тисяч шістсот дев`ятнадцять) гривень 50 копійок (а.с. 112). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді "Верховенство права", схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року). Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін Такі правові регулювання містяться і в ст. 1 Першого протоколу Європейської\~Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). При розгляді цих спірних правовідносин судом враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі № 557/1209/16-ц від 10.10.2018. За змістом\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, встановлені та підтверджені обсягом наявних доказів обставини, поза розумним сумнівом приводять суд до переконання про доведеність обставин, що частка відповідача у праві спільної часткової власності на нерухоме майно є незначною і не може бути виділена в натурі, розподілити вказану квартиру неможливо, спільне володіння і користування сторонами спірною квартирою є неможливим, припинення права власності відповідача не завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки відповідач не проживає в даній квартирі, витрати по утриманню майна не несе. Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ;\~2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з даним позовом [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 840,00 грн, що підтверджується квитанцією (а.с. 5). Враховуючи задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved