Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Лановецької обласної комунальної центральної районної аптеки № 25 про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 25788,50 грн. та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 26 лютого 2021 року по 24 травня 2022 року в сумі 139076,92 грн. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона з 02 липня 2012 року працювала в Лановецькій обласній комунальній Центральній районній аптеці № 25 на посаді провізора та наказом №22 від 26 лютого 2021 року звільнена з посади за ст.38 КЗпП України , однак в день звільнення відповідач письмово не повідомив її про нараховані суми, належні їй при звільненні, не здійснив виплату належних їй коштів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача - Лановецької обласної комунальної центральної районної аптеки № 25 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи згідно ст.128 ЦПК України був двічі повідомлений належним чином, не повідомив про причини своєї неявки в судове засідання. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд з`ясував наступні обставини. Згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої на ім`я [PERSON] , позивач 02.07.2012 року була прийнята в Лановецьку ОК центральну районну аптеку №25 на посаду провізора, 26.02.2021 року була звільнена за ст.38 КЗпП України на підставі наказу №22 від 26.02.2021 року (а.с.8-10). Як вбачається з копії довідки №12, виданої 20 липня 2021 року Лановецькою обласною комунальною Центральною районною аптекою № 25, [PERSON] працювала завідувачем аптеки №110 с.Білозірка Лановецької ОК центральної районної аптеки №25 і була звільнена з роботи 26 лютого 2021 року згідно наказу № 22 від 26 лютого 2021 року за ст..38 КЗпП України. Заборгованість по заробітній платі на день розрахунку становить 25788,50 грн., в тому числі: жовтень 2020 року -4312,62 грн., листопад 2020 року - 4403,36 грн., грудень 2020 року - 2573,81 грн., січень 2021 року - 5238,60 грн., лютий 2021 року - 9260,11 грн.(а.с.11). Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, в січні та лютому 2021 року (два повних місяці перед звільненням) позивачеві нарахована заробітна плата в сумі 12000 грн. за два місяці ( 6000,00 грн. + 6000,00 грн.)(а.с.12-16). Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Згідно зі ст.116 КзпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України, ч.2 ст.21 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, судом установлено, що при звільненні позивача з вини відповідача не було виплачено усіх належних до сплати сум, тому на підставі ст.117 КЗпП України підлягає до задоволення позов про стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку. Статтею 117 КзпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу. У разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-195цс14. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 (два) календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п.8 зазначеного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів / годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які можуть бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Таким чином, середній заробіток позивача складатиме: 12000,00 грн. (заробітна плата за період січень, лютий 2021 року) : 39 днів ( кількість робочих днів у січні, лютому 2021 року) = 307,906 грн. Х 452 дні (кількість днів з моменту звільнення до дати подання позову)= 139076,92 грн. Отже, за період з 26 лютого 2021 року по 24 травня 2022 року середній заробіток позивача складає 139076 грн. 92 коп. Так, судом установлено, що Лановецькою обласною комунальною Центральною районною аптекою № 25 нараховано, але не виплачено [PERSON] 25788,50 грн. заробітної плати за жовтень 2020 року- лютий 2021 року, яка повинна була бути виплаченою у день звільнення позивача - 26 лютого 2021 року, однак не виплачена по даний час. Зазначене є підставою стягнення заробітної плати в зазначеному розмірі в судовому порядку. Крім того, за затримку розрахунку при звільненні за період з 26 лютого 2021 року по 24 травня 2022 року відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток в сумі 139076,92 грн. Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності заборгованості по заробітній платі станом на день звільнення чи про відсутність їх вини в невиплаті заробітної пллати. З цих підстав позов [PERSON] підлягає до задоволення шляхом стягнення в її користь із відповідача 25788,50 грн. заборгованості по заробітній платі та 139076,92 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 26 лютого 2021 року по 24 травня 2022 року, за вирахуванням із цих сум прибуткового податку та інших обов`язкових платежів. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, зазначені суми визначені без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів. Згідно із п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Частинами 1, 6 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи ставки судового збору, визначені ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп. На підставі ч.1 ст.47, ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України,

Outcome: approved