Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відстоків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона з відповідачем по справі з 2013 по лютий 2022 року перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від спільного життя мають малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач не бажає добровільно брати на себе обов`язок з матеріального забезпечення й утримання своїх малолітніх дітей, систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо придбання дитячого одягу, продуктів харчування, ліків, не виділяє кошти на відпочинок та дитяче дозвілля. Зазначила, що відповідач є працездатним, але офіційно не працює, їздить на заробітки за кордон, інших неповнолітніх дітей на яких сплачує аліменти не має. . За таких обставин їй необхідна матеріальна допомога з боку відповідача, а тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу без її участі. Відповідач 20 червня 2022 року через канцелярію суду подав відзив, в обґрунтування якого вказав, що позивач у позовній заяві ставить вимогу про стягнення з нього на утримання дітей аліментів по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно. Зазначив, що з 01 липня 2022 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2201 грн., віком від 6 до 18 років 2744 грн.. Вказав, що він не має постійного місця роботи та постійного джерела доходу, внаслідок неможливості у воєнний час вільно пересуватись територією України та за її межами, тому не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, який перевищує розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Крім того він є опікуном [PERSON] , який проживає разом із ним (на підтвердження чого надав ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2019 року якою [PERSON] призначено опікуном над недієздатним [PERSON] ), також він добровільно надає допомогу на утримання дітей. Зазначив, що розмір аліментів на дитину віком до 6 років та від 6 до 18 років не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини даного віку, тобто, 2201:2=1100 грн. 50 коп. та 2744:2=1372 грн. 00 коп. відповідно, а тому позовну заяву він визнає частково, вважає за можливе сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1372 грн. 00 коп. та аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1101 грн. 00 коп. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від спільного життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьком яких у свідоцтвах про народження зазначений відповідач (а.с.5;6). Довідка видана Крупським старостинським округом свідчить про те, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , на її повному утриманні з 07 лютого 2022 року перебувають неповнолітні діти: [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). Відповідач зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.25). Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру Іпотек, відомості щодо права власності, інші речові права, іпотеки відносно [PERSON] , відсутні. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що відносно [PERSON] встановлено обтяження, а саме накладено арешт на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . З наданої\~на виконання\~ухвали суду\~довідки щодо\~отримання відомостей\~з Державного\~реєстру фізичних\~осіб -\~платників податків\~про джерела\~та суми\~доходів,\~отриманих від\~податкових агентів,\~та/або\~про суми\~доходів,\~отриманих самозайнятими\~особами,\~а також\~суму річного\~доходу,\~задекларованого фізичною\~особою в\~податковій декларації\~про майновий\~стан і\~доходи встановлено,\~що в\~період за\~перший квартал\~з січня\~по лютий\~2021\~року [PERSON] \~отримав дохід\~у вигляді\~соціальних виплат\~з відповідних\~бюджетів на\~загальну суму\~в 8514\~грн.\~10\~коп.,\~у період\~з другого\~квартала 2021\~року по\~другий квартал\~2022\~року інформація\~про доходи\~відповідача відсутня.\~ \~ \~ Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповдіно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У пункті 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом статей\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомомго майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається\~Законом України «Про Державний бюджет України»\~на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому,\~статтею 184 СК України\~врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті\~СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, нормою\~статті 184 СК України\~не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження (ч. 3\~ст. 184 СК України). Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства. Отже, аналізуючи положення статті\~182\~та\~184 СК України\~слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2\~ст. 182 СК України. Разом з тим, нормою\~статті 184 СК України\~не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач підтримує позовні вимоги, а відповідач визнає їх частково, погоджуючись сплачувати аліменти на\~утримання неповнолітньої\~доньки [PERSON] \~у розмірі\~1372\~грн.\~00\~коп.\~та аліменти\~на утримання\~неповнолітньої доньки\~ [PERSON] \~у розмірі\~1101\~грн.\~00\~коп.\~щомісячно, те, що згідно рішення суду відповідач призначений опікуном недієздатного [PERSON] , якого він зобов`язаний утримувати, а також те, що позивачем не надано доказів щодо доходу чи майна відповідача, відзив на позовну заяву, наданий відповідачем, також не містить відомостей про доходи відповідача, суд сам вчинив заходів, щодо встановлення суми отриманих доходів [PERSON] , ненаданням останнім матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, які знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін,\~суд приходить\~до висновку,\~що у\~зв`язку\~із об`єктивною\~потребою неповнолітніх\~дітей у\~забезпеченні належного\~матеріального утримання\~для дитини\~відповідного вікупозов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial