Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

адвокат Охмак М.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом до [PERSON] , у якому, після усунення недоліків позову, просить стягнути відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 30000,00 гривень. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 03.12.2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді громадських робіт. У даному кримінальному провадженні [PERSON] , яка є інвалідом першої групи з дитинства, було визнано потерпілою. У результаті протиправних дій [PERSON] позивач отримала тілесні ушкодження, що спричинило їй моральну шкоду, що полягає у образі, болю та приниження її честі, гідності та ділової репутації, що порушило її спокій та сон, внесло збій у звичний ритм життя. Відтак, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.04.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судом вжито заходів щодо забезпечення дотримання прав відповідача щодо належного повідомлення про розгляд справи судом, зокрема скеровано копію позовної заяви разом із ухвалою про відкриття провадження у справі, однак скерований конверт повернуто до суду відділом пошти за закінченням терміну зберігання. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.06.2022 року строк розгляду справи було продовжено для уточнення місця реєстрації відповідача та повторного повідомлення відповідача, однак повторно надіслане за місцем реєстрації відповідача поштове відправлення повернуто до суду відділом пошти за закінченням терміну зберігання. Крім цього, судом розміщено оголошення на веб-сторінці Залізничного районного суду м. Львова в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України, яким суд повідомив сторін про те, що у провадженні суду перебуває дана справа та роз`яснено зміст ст. 178, 193 ЦПК України. У вказаний строк відповідач не подав відзив на позовну заяву, поважних причин такого суду не повідомив. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 03.12.2021р. [PERSON] , [INFO] , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт /а.с.12-13/. Із змісту вироку вбачається, що [PERSON] 31 жовтня 2021 року близько 18 годин 05 хвилин, перебуваючи біля магазину «Vodafone», який розмішений у ТЦ «Сріблястий», що вул. Патона, 37 у м. Львові, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілою [PERSON] , маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс останній один удар кистю правої руки в область підборіддя, чим спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді синця на підборідді, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. Дії [PERSON] кваліфіковані як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Згідно вказаного вироку суду цивільний позов потерпілої у кримінальному провадженні залишено без розгляду. Відповідно до положень ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] [INFO] , є інвалідом першої групи з дитинства /а.с.5/. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач покликається на те, що завдані їй тілесні ушкодження у заповненому людьми торговому центрі відповідачем, який є здоровим та фізично розвинутим чоловіком, в той час, як позивач перебуває на колясці, так як є інвалідом, спричинили їй величезну образу, біль та приниження, оскільки захисти себе від фізичного насилля вона не могла. Спричинення позивачу моральної шкоди знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням. Відповідач відзиву або заперечень на позов не подавав, доводи позивача, викладені в позовній заяві не спростував. Відтак, суд приходить до переконання, що відповідач своїми діями, які мали місце 03.12.2021 р. спричинив позивачу моральну шкоду. Однак, суд не погоджується із розміром моральної шкоди, визначеним позивачем та виходить з такого. Згідно п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Судом встановлено, що діями відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та душевних стражданнях, приниженні у громадському місці. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що вимога позивача про стягнення відшкодування моральної шкоди є підставною, однак, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, із врахуванням характеру тілесного ушкодження, приходить до переконання, що розмір такої позивачем завищений, а тому, із врахуванням обставин справи вважає, що достатнім та справедливим є стягнення відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позивача звільнено від сплати судового збору при поданні позову, а тому судовий збір у розмірі 992.40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial