Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

18 липня 2022 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з цивільним позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ), в якому просив розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27 червня 2020 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 338. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2022 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передана за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області на підставі частини 1 статті 27 ЦПК України (а.с. 13-14). 18 серпня 2022 року цивільна справа № 537/1659/22 надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області. Внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 537/1659/22 надійшла до провадження судді Шарової-Айдаєвої О.О. (а.с. 20). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2022 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 23). В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що подружнє життя із [PERSON] виявилось невдалим, шлюбне життя не склалось, а шлюбні відносини не набули гармонійного стану, виникла напруженість у взаємовідносинах. Вказав, що обоє зрозуміли, що у них різні погляди на життя, на визначення життєвих пріоритетів, забезпечення сім`ї, різні підходи до вирішення життєвих ситуацій та, що існування їхньої сім`ї на сьогодні є формальним, оскільки кожен із них живе окремо власним особистим життям. Вказав, що від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач у судове засідання, призначене на 26 вересня 2022 року, не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 35). У позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі (а.с. 5). Відповідач в судове засідання не з`явилась. Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 31 серпня 2022 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, разом із судовою повісткою про проведення судового засідання 26.09.2022, направлялися на зареєстровану адресу відповідачки, однак повернулись до суду із відміткою поштового відділення - «за даною адресою не проживає» (а.с. 25-34). Згідно з пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суд іншої адреси. Оскільки з огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, суд приходить до висновку про те, що такий відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до положення пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала суду від 31 серпня 2022 року є врученою відповідачу. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористалась. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, та зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 27 червня 2020 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 338 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.16). Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Вказуючи на неможливість подальшого спільного життя в якості подружжя, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач наполягав на розірванні шлюбу, то, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволений позовних вимог. З огляду на те, що [PERSON] за подачу вказаного позову сплачено судовий збір в сумі 992 грн 40 коп. і суд вирішив позовну заяву задовольнити, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 992 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved