Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що рішенням П`ядицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (далі - П`ядицька сільська рада) від 20.01.2006 року відповідачу [PERSON] ,\~ яка\~на \~той час\~ іменувалася\~ прізвищем\~ « [PERSON] »,\~ надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлових будинків (так в документі) та господарських споруд, що в с.П`ядики Коломийського району Івано-Франківської області. Рішенням цієї сільської ради від 24.11.2006 року затверджено вказаний проект та передано відповідачу у приватну власність земельну ділянку площею 0,3813 га, у тому числі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2363 га, за кадастровим номером: 2623285801:01:004:0060, та земельну ділянку площею 0,1450 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 2623285801010040061. На підставі цього рішення на ім`я відповідача 26.12.2006 року видано 2 Державні акти на право власності на вказані земельні ділянки. Відповідно до рішення Коломийської міської ради Івано-Франківської\~ області від 28.11.2007 року №860-22/2007 відповідачем отримано в оренду земельну ділянку площею 800 кв.м., призначену для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . \~У подальшому,\~ \~рішенням \~цієї \~міської ради\~ від 25.02.2009 року №1887-37/2009 вказану земельну ділянку безоплатно передано відповідачу у власність та 11.06.2009 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №988463, в якому площа цієї ділянки вказана як 0,0800 га, що еквівалентне 800 кв.м. Однак, передача відповідачу у приватну власність вказаної земельної ділянки площею 0,0800\~га.\~ \~ на території Коломийської міської ради Івано-Франківської області проведена з порушенням вимог та норм чинного земельного законодавства. Так, відповідач, достеменно знаючи, що вона вже використала своє право безоплатної приватизації земельної ділянки вказаного цільового призначення, під час отримання у приватну власність вище названої земельної ділянки на території П`ядицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, не повідомила Коломийську міську раду про факт такого використання свого права. Крім того, відповідачка, знаючи, що у грудні 2006 року їй видано вказані 2 Державні акти на право власності на земельну ділянку, подала до Коломийської міської ради довідку Коломийського управління Держгеокадастру від 06.09.2006 року про те, що за її прізвищем в книгах реєстрації державних актів та договорів оренди в м.Коломия записи відсутні. Таким чином, відповідачка ввела в оману Коломийську міську раду, яка, приймаючи рішення від 25.02.2009 року про передачу у приватну власність відповідачці вказаної спірної земельної ділянки, розраховувала на добросовісність відповідачки. За наслідками прийняття Коломийською міською радою зазначеного рішення у територіальної громади м.Коломиї незаконно вилучено зазначену земельну ділянку, що порушує права та інтереси цієї територіальної громади. Оскільки, на підставі прийнятого з порушеннями норм закону рішення Коломийської міської ради від 25.02.2009 року зареєстровано право власності відповідачки на спірну земельну ділянку, то даний орган місцевого самоврядування не вправі самостійно скасувати прийняте ним рішення. Тому позивач просить визнати незаконним та скасувати вказане рішення сесії Коломийської міської ради № 1887-37/2009 від 25.02.2009 року, скасувати зазначений Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ 988463, виданий 11.06.2009 року на земельну ділянку\~ площею\~ 0,0800\~га,\~кадастровий номер 2610600000:01:007:0040,\~ та\~витребувати цю земельну ділянку з незаконного володіння [PERSON] на користь держави в особі Коломийської міської ради Івано-Франківської області. Крім того, позивач просить присудити з відповідача судові витрати, понесені по сплаті судового збору в розмірі 6\~810 грн., на користь Івано-Франківської обласної прокуратури (як платника судового збору). В судовому засіданні представник позивача, прокурор Коломийської окружної прокуратури Семенюк Р.В. позовні вимоги із вказаних підстав підтримав та просить задовольнити позов. Представник \~відповідача,\~адвокат Дикун\~І.В.\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги не\~визнав з підстав, які вказані в його письмових поясненнях. Зокрема, 1/2 (одна друга) частка будинковолодіння, що в [ADDRESS] , відповідачці подаровано 21.05.2005 року, внаслідок чого вона набула власності і на земельну ділянку, на якій розміщено вказана частина будинковолодіння. Тому рішенням П`ядицької сільської ради від 20.01.2006 року надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування цього будинковолодіння. Оскільки останнє було в аварійному стані, то воно знесено згідно з даними акту від 04.09.2006 року, після чого 24.11.2006 року П?ядицькою сільською радою прийнято вище зазначене рішення про передачу відповідачу у приватну власність земельну ділянку, призначену для будівництва\~ і\~ обслуговування\~ житлового\~будинку,\~ господарських\~ будівель\~ і\~ споруд.\~ Рішенням цієї ради від 21.12.2006 року надано дозвіл на будівництво житлового будинку за вказаною адресою. Після його побудови видано свідоцтво про право власності на новозбудований будинок та в 2011 році зареєстроване право власності відповідачки на цей будинок. \~ \~ \~ \~Представник відповідача звертає увагу, що при застосуванні приписів статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України у судовій практиці сформувався принцип єдності юридичної долі земельної ділянки разом зі збудованим на ній об`єктом нерухомого майна, в основу якого покладено слідування землі за об`єктом нерухомості у разі переходу права власності на такий об`єкт на підставі того чи іншого юридичного факту. \~ \~ \~ \~Так, у постанові Верховного Суду України від 12.10.2016 у справі №6-2225 цс 16 зроблено правовий висновок, що до особи яка набула право власності на житловий будинок (окрім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Стаття 120 ЗК України закріплює принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За приписом цієї статті визначення правового режиму земельної ділянки перебуває перебуває у прямій залежності від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду. Подібні висновки наведені і в постановах Великої Палати Верховного Суду: - від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, в якій зазначено, що особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований в межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановленні для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній; \~ \~ \~ \~- від 05.12.2018 у справі № 713/1817/16-ц, де зроблено висновок, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка набула законно у власність будинок, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття; \~ \~ \~ \~ від 03.04.2019 р. у справі № 921/158/18, де зазначено, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під таким будинком і спорудою після їх набуття. Отже, відповідно до зазначених правових норм власники споруди мають право на користування земельною ділянкою, на якій вона розташована. \~ \~ \~ \~Такий же принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості застосовано у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.10.2019 р. у справі №921/99/18, від 18.02.2020 р. у справі №907/132/19, від 16.06.2020 р. у справі № 914/1101/19, від 23.06.2020 р. у справі №910/14057/18 та інших. Тому\~ \~представник \~відповідачки \~вважає,\~ що\~ нею\~ \~не \~використувавалося \~ двічі\~ \~ право\~ на\~ безоплатну\~ \~приватизацію \~ земельних\~ \~ділянок,\~ призначених\~\~для \~будівництва \~та \~обслуговування \~ житлових\~ будинків,\~господарських \~будівель \~та \~споруд,\~ та\~ просить\~ \~в \~ задоволенні\~ даного\~ позову\~ відмовити.\~ Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, та оцінивши надані сторонами докази, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 24.11.2006 року рішенням П`ядицької сільської ради № 88-4/2006 від 24.11.2006 року затверджено розроблений на замовлення відповідачки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у приватну власність останній земельну ділянку площею 0,3813 га, у тому числі 0,2363 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, та площею 0,1450 га - для ведення особистого селянського господарства (а.с.19). Судом також встановлено, що 26.12.2006 року на ім`я відповідачки видані 2 Державні акти серії ЯД №840018 та серії ЯД №840015 на право власності на вказані земельні ділянки відповідно, кадастрові номери цих ділянок: 2623285801:01:004:0060 та 2623285801:01:004:0061 відповідно (а.с.32-35). Крім того, відповідно до рішення Коломийської міської ради від 28.11.2007 року №860-22/2007 відповідачем отримано в оренду земельну ділянку площею 800 кв.м., призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до п.15 оспорюваного рішення Коломийської міської ради від 25.02.2009 № 1887-37/2009 припинено право користування відповідачкою вказаною земельною ділянкою та розірвано договір оренди цієї ділянки від 15.04.2008 року. В \~ п.16\~ даного\~ рішення\~ \~зазначено \~про \~ передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 800 кв.м. по [ADDRESS] ), призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.17). Судом встановлено, що 11.06.2009 року відповідачці видано Державний акт серії ЯЖ №988463 на право власності на вказану ділянку площею 0,0800 га, кадастровий номер: 2610600000:01:007:0040 (а.с.30-32). Згідно з положеннями статей 14,13,19 Конституції України земля в Україні є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В судовому засіданні встановлено наявність підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді, передбачених ст. 131-1 Конституції України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України, враховуючи, що Коломийською міською радою, яка є розпорядником земель територіальної громади та здійснює контроль за використанням та охороною земель комунальної власності, не було вчасно вжито заходів щодо захисту державних інтересів. У відповідності до п. б ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України кожен громадянин має право отримати у власність земельні ділянки шляхом їх безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. . Згідно з ч.1 ст.116 цього Кодексу громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до п. «в» ч. 3 вказаної статті безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом зазначених норм права прийняття відповідним органом державної влади рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність особі, є завершальним етапом безоплатного одержання земельної ділянки у власність та підтверджує реалізацію права особи на одержання земельної ділянки із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації по виду використання. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтею 152 Земельного кодексу України регламентовано, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів. Так, у постанові від 24.06.2015 року (справа №6-228цс14) Судова палата у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що передбачена ст. 116 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала у власність земельну ділянку в розмірах встановлених ст. 121 Земельного кодексу України, не має правових підстав для отримання безоплатно у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що оскільки п.16 рішення сесії Коломийської міської ради № 1887-37/2009 від 25.02.2009 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» прийнятий з порушенням вимог ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, то у відповідності до ст.21 ЦК України ст. 152 ЗК України саме цей пункт рішення підлягає визнанню недійсним та скасуванню. При цьому суд враховує, що оскільки право власності відповідачки на спірну земельну ділянку вже виникло та зареєстроване у встановленому законом порядку, то орган місцевого самоврядування не вправі самостійно скасувати прийняте ним рішення чи його окремі пункти. Отже, вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, оскільки в іншій частині дане рішення не стосується даного спору, а тому відсутні підстави для цілковитого скасування цього рішення. Оскільки на підставі п.16 вказаного рішення 11.06.2009 року відповідачці видано вищевказаний Державний акт серії ЯЖ №988463 на право власності на спірну земельну ділянку, то цей правовстановлюючий документ слід також визнати недійсним та скасувати. Як вже зазначалось до прийняття оскаржуваних рішення та Державного акту спірна земельна ділянка перебувала у власності Коломийської міської ради. Оскільки суд визнає недійсними п.16 оскаржуваного рішення та оскаржуваний Державний акт, то зв`язку з цим наявні правові підстави для витребування вказаної земельної ділянки від відповідачки. Посилання представника відповідача на принцип єдності та цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, не спростовують доводів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, оскільки права на земельну ділянку в разі застосування положень ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України повинні бути оформлені відповідно до чинного законодавства, а не всупереч йому. Суд також враховує, що земельним законодавством не передбачено жодних винятків щодо можливості використання права на безоплатну приватизацію земельної ділянки одного і того ж цільового призначення лише один раз. \~ \~ \~ \~ Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Розмір судових витрат становить розмір сплаченого судового збору, тобто 6\~810 грн, які у зв`язку із частковим задоволенням позову, згідно з правилами, передбаченими п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, слід \~ стягнути\~з відповідача\~на користь\~ Івано-Франківської обласної прокуратури (як платника судового збору), оскільки розмір витрат є мінімальним, враховуючи кількість позовних вимог (по 2\~270 грн. за кожну вимогу). На підставі ст..ст. 13, 14, 19, 131-1 Конституції України, ст. ст. 19, 116, 118, 121, 152 Земельного кодексу України, ст. 21 ЦК України,

Outcome: partial