Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року присуджено стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З моменту ухвалення рішення відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини, а тому позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини за період з 01.01.2020 по 01.04.2022 року у розмірі 22 661,45 грн.. Ухвалою судді від 27.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадженні без повідомлення (виклику) сторін повідомлений судом належним чином, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомлені про вручення поштової кореспонденції суду. Відповідно правом на подачу відзиву відповідач не скористався. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Як вбачається із матеріалів справи, сторони мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження(а/з № 362). Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року присуджено стягувати з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На виконання судового рішення 30.10.2018 видано виконавчий лист №754/11371/18 про стягнення аліментів, що підтверджується відповідною копією доданою до матеріалів справи (а.с.12). Згідно з копією довідки №204 від 02.09.2020 року, видана директором Фінансового ліцею м. Києва, [PERSON] навчається у 9-А класі. Судом перевірені докази витрат на лікування в сумі 5 336 грн.; культурний розвиток - 715 грн.; навчання -11 230,00 грн.; відвідування професійного технічного училища - 4023,48 грн.; одяг та взуття, канцтовари - 10 979,45 грн.; потреби дитини 13 039,00 грн., а всього позивачкою понесено додаткових витрат на утримання дитини за період з 01.01.2020 по 01.04.2022 року в загальному розмірі 45 322,93 грн., при цьому половина понесених нею витрат становить 22 661, 46 грн. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач не бажає приймати участі у додаткових витратах, при цьому суд враховує той факт, що відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд судом даної справи, правом на подачу відзиву не скористався, розрахунок здійснений позивачкою не спростував. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Верховний Суд роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд звернув увагу, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме потребою в оздоровленні, відпочинку, лікуванні, навчанні, відвідуванні професійного технічного училища та розвитку здібностей, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, суд ввжає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки половину вартості понесених додаткових витрат за період з 01.01.2020 року по 01.04.2022 року, що складає 22 661, 46 грн. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved