Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення суми попередньої оплати товару та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що 21.05.2021 позивач та відповідач домовилися про виготовлення та доставку товару-вхідних дверей до квартири. Відповідач виставив рахунок № [NUMBER] від 21.05.2021 на оплату - «блок Стандарт 850-2030 Ліва, Нар. Рис. Турин кедр матовий, Внутр. Рис. Дуб ценамон 00-36» загальною вартістю 11300,00 грн. та повідомив, що треба сплатити передоплату у розмірі 9 000,00 грн. на закупку матеріалів та комплектуючих. Тож позивачем 21.05.2021 \~ \~ \~ \~було сплачено готівкою вказану суму - 9 000,00 грн. в якості попередньої оплати (авансу), що підтверджує рахунком №115 від 21.05.2021, підписаним сторонами. Відповідач своїм підписом, скріпленим особистою печаткою, підтвердив прийняття замовлення до виконання. Тобто, між ними виникли правовідносини, а дії сторін: виставлення відповідачем Рахунку № 115 від 21.05.2021 на оплату товару та попередня оплата позивачем за товар у розмірі 9 000,00 грн., доводять їх волю для настання відповідних правових наслідків. Позивач і відповідач усно домовилися, що поставку товару відповідач повинен виконати протягом 2 місяців, тобто до 21.07.2021. Але відповідач дотепер товар не поставив, будь-яких дій на виконання замовлення не здійснив, ухиляється від повернення передоплати позивачу: під різними приводами не виконує взяті на себе зобов`язання, а на телефонні дзвінки позивача не відповідає. Замовлення товару і попередня оплата відбулися у офісі відповідача, що знаходився у магазині «Гранд Маркет» на «Митниці» у м. Черкаси, у присутності її чоловіка [PERSON] , який був свідком всіх цих подій та обставин: передачі грошей (авансу), а в подальшому - невиконання замовлення останнім та неповернення передоплати позивачу. 21.11.2021 вона направила на адресу відповідача претензію, у якій просила у семиденний строк повернути передоплату за товар 9 000,00 грн., яка останнім залишена без відповіді та задоволення. Викладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. До того ж вказує, що вона є пенсіонеркою за віком і отримує мінімальну пенсію, а відповідач не поставив товар та не повернув передоплату, що становить суму всієї її пенсії за 5 місяців. Кошти на товар вона з чоловіком збирали дуже довго, економлячи на всьому, а відповідач товар не поставив, передоплату не повертає, на претензію щодо повернення цієї передоплати не реагує і не відповідає. Внаслідок протиправних дій відповідача, які полягають у невиконанні зобов`язань та неповерненні передоплати у добровільному порядку, його небажання мирним шляхом врегулювати спір призвели до переживань та моральних страждань позивача протягом тривалого періоду- понад півроку. Вона зазнала значних моральних страждань, коли дізналася, шо товар не буде поставлений і будь-які засоби зв`язку з відповідачем неможливі, на дзвінки він не відповідає, внаслідок чого у неї порушився сон, виникли тривожність і переживання, знервованість, вона була вимушена приймати заспокійливі таблетки та робити уколи. Також через це погіршилися стосунки з чоловіком, який звинувачує її у розтраті сімейних коштів, які вони збирали досить довго, а вона витратила їх у якості передоплати за товар 9000,00 грн. невідомій до цього особі-відповідачу, а на новий подібний товар грошей немає. Ці обставини створили для позивача додаткові складнощі, вимагають внесення змін у звичайний уклад життя, що завдало їй моральної шкоди, спричинили душевні та моральні страждання, оскільки відповідач отримавши кошти (передоплату) за товар 7 місяців користується ними, знехтувавши домовленістю щодо поставки товару, ухиляється від будь-якого спілкування, а свій офіс у відповідач закрив у серпні 2021року, і з того часу на телефонні дзвінки не відповідає, від зустрічі ухиляється, а позивач весь цей час відчуває себе приниженою та обманутою. На підставі викладеного, просить стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь попередню оплату (аванс) у сумі 9 000,00 грн., 3% річних - 135,00 грн., всього 9 135,00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Ухвалою суду від 20.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи. Між тим, до початку розгляду, 08.02.2022 позивачкою до суду подано заяву, в якій вона просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, правом на подання відзиву не скористався. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст. ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце судового засідання та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У судовому засіданні встановлено, що 21.05.2021позивач [PERSON] замовила у відповідача ФОП [PERSON] поставку вхідних дверей квартири та сплатила 9000 грн. передоплати за рахунком № 115 від 21.05.21. Сторони домовилися, що поставку товару відповідач виконає протягом 2 місяців, проте вказаний строк минув. Пройшло вже 6 місяців, але до цього часу не поставка дверей не відбулась. 21.11.2021 позивачем направлено на адресу відповідача претензію, у якій вона просила у семиденний строк повернути передоплату за товар 9 000,00 грн., яка останнім залишена без реагування. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст Договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 Цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Статтею 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків. Відповідно до\~ст.536\~ЦК України,\~за користування\~чужими грошовими\~коштами боржник\~зобов`язаний\~сплачувати проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами.\~Розмір процентів\~за користування\~чужими грошовими\~коштами встановлюється\~договором,\~закономабо іншим актом цивільного законодавства. Суд вважає встановленим та доведеним, що позивач, взяті на себе зобов`язання по оплаті авансу в сумі 9000 гривень за виготовлення дверей виконав, а відповідач, у свою чергу, по їх виготовленню не виконав до цього часу. Тож з відповідача на користь позивача до стягнення підлягає сума авансу 9000 грн. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, вину підприємства у заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін у житті. Враховуючи матеріали справи, суд вважає, що позивач не довела в судовому засіданні вину відповідача у заподіянні їй моральної шкоди та не надала переконливих доказів на їх підтвердження, тож суд приходить до висновку про відмову у задоволені вказаної вимоги про відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Отже, з огляду викладене вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення, а саме: з відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь слід стягнути попередню оплату товару (аванс) у сумі 9000,00 грн. та 3% річних 135 грн., а всього 9135,00 грн., у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. - відмовити. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем судовий збір за позовні вимоги не сплачено, натомість подано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позову. Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 цього Закону). Згідно п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Тож, під час прийняття рішення по суті спору, враховуючи часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , з відповідача ФОП [PERSON] на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 908, 00 грн. А також, за вимогу про відшкодування моральної шкоди, з [PERSON] в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial