Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять: зобов`язати відповідача знести самовільно побудовані ним з металопрофілю паркани на в`їзді в подвір`я та в подвір`ї будинку [ADDRESS] . Свої вимоги мотивували тим, що вони і відповідач є співвласниками житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Протягом останніх років між ними існує спір щодо порядку користування земельною ділянкою площею 0,09 га кадастровий номер 1820600000:01:004:1726, призначеною для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , яка перебуває в комунальній власності Баранівської міської ради. Відповідач [PERSON] всупереч зазначеним вимогам земельного законодавства, самовільно, без погодження із співвласниками житлового будинку побудував на прибудинковій території господарські будівлі та встановив на в`їзді до подвір`я будинку і в самому подвір`ї виготовлені з з металопрофілю паркани, чим перешкоджає вільному доступу до їхнього житла, у зв`язку з чим вони вимушені добиратися до своїх квартир городами. Самовільне встановлення відповідачем парканів також повністю унеможливлює під`їзд до будинку будь-яких транспортних засобів, в тому числі автомобілів швидкої медичної допомоги та пожежних і асонізаторного автомобілів. Добровільно усунути перешкоди в користуванні земельними ділянкою відповідач не бажає, а тому вони вимушені звертатися в суд з цим позовом. 15.12.2021 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому він просив відмовити у задоволенні даного позову повністю. Обгрунтовуючи свій відзив вказав, що будинок, в якому проживає він і позивачі знаходиться по [ADDRESS] , а не [ADDRESS] , який складається з 4-х квартир. На прилеглій до будинку земельній ділянці розташовані господарські будівлі та споруди, навіси, сараї та інше всіх співвласників. Межі земельних ділянок між співвласниками житлового будинку не встановлені, порядок користування між співвласниками не встановлений, проте частина земельної ділянки двома співвласниками приватизована, зокрема позивачкою [PERSON] , приватизовано 0,0331 га прибудинкової території, власником квартири [ADDRESS] також приватизовано - 0,0446 га. Тобто, якщо брати до уваги розмір земельної ділянки (прибудинкової території) 0,0900 га, на яку є посилання в позові, то із зазначеного розміру земельної ділянки приватизовано позивачкою [PERSON] і власником кв. [ADDRESS] , [PERSON] , площа земельної ділянки, що залишилася на дві квартири складає 128 квадратних метрів. Крім того рішенням Баранівської селищної ради №186 від 26.10.1987 року було передано Баранівській райспоживспілці земельну ділянку площею 0,3000 га по [ADDRESS] під будівництво 4-х квартирного житлового будинку. Зазначене рішення не змінене і не скасоване. Зазначена земельна ділянка відведена в натурі. Після завершення будівництва та розподілу квартир у будинку [ADDRESS] рішення про вилучення частини земельної ділянки належної до цього будинку, закріплення за ним земельної ділянки меншого розміру відсутнє, межі земельної ділянки у встановленому законом порядку не змінювалися. Пізніше було незаконно проведено інвентаризацію земельної ділянки по [ADDRESS] (прибудинкову територію) і 30.01.2021 року було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель. Крім того, у відомостях про право власності/право постійного користування відсутній документ, який є підставою для виникнення права, а також відсутній документ, що посвідчує право. В зв`зку з цим, надана довідка №202, видана начальником відділу містобудування, архітектури, земельних відносин та комунальної власності Баранівської міськради О.Шевчук, є неналежним доказом, адже проведення такої «інвентаризації» знову дає підстави для звернення до правоохоронних органів про вчинення злочину не тільки колишнім міським головою [PERSON] , але і його підлеглими, які видають сумнівні довідки та акти обстеження. Зокрема, в акті обстеження від 28 липня 2021 року, який погодила заступник міського голови Ірина Приймак, зазначено адресу - [ADDRESS] , проте, він проживає в будинку [ADDRESS] . Крім зазначеного, просить суд взяти до уваги той факт, що з приводу незаконної передачі, без вилучення прибудинкової території житлового будинку по [ADDRESS] і передачі її в користування ОСББ «Надія» існує кримінальне провадження. Адже це й призвело до того, що окрім прибудинкової території їхнього будинку було передано в користування ОСББ «Надія» і вулицю, якою користувалися позивачі для підходу і проїзду до своїх земельних ділянок і до квартир. Також вказує на ту обставину, що зазначена вулиця була і є під`їздом до трансформаторної підстанції (земля загального користування), але після того, як частину прибудинкової території і дорогу було незаконно передано ОСББ «Надія», то працівникам РЕМу дозволяють під`їзджати по зазначеній дорозі до трансформаторної підстанції, а для позивачів чомусь ця дорога, якою вони завжди користувалися, стала не потрібною, і вони не ставлять питання з яких підстав, без будь-якого вилучення, під`їзд і прохід, а також частину прибудинкової території міською радою було передано іншому землекористувачеві. Відповідач [PERSON] вважає, що позивачі повинні були звернутися з позовом до Баранівської міської ради, а не до нього. Адже, якщо позивач [PERSON] приватизувала частину прибудинкової території, використовує її лише в своїх цілях, то чому вона має під порогом його квартири влаштовувати проїзд до своєї земельної ділянки. До того ж, при будівництві житлового будинку земельна ділянка забудовнику була передана у постійне користування і після переходу права власності на квартири, ця земельна ділянка перейшла у користування власників всіх квартир. Вважає, що позивачі вибрали невірний шлях захисту своїх прав, подавши позов до неналежного відповідача, а також йому є незрозумілим , на підставі чого позивачі змінили адресу житлового будинку, а саме: з [ADDRESS] , адже в договорі купівлі-продажу квартири [PERSON] зазначено: [ADDRESS] , а також у свідоцтві на квартиру [ADDRESS] , яку викупила [PERSON] у [PERSON] , також вказується адреса: [ADDRESS] . Крім цього, відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом . Всі вищевказані обставини вже встановлювалися при винесенні рішення у справі №273/1833/18. Також відповідач зазначив, що проти колишнього міського голови [PERSON] було відкрито кримінальне провадження №12020060110000035 від 30.05.2020 року за ч.1 ст.364 ККУ. В заяві про кримінальне правопорушення йшлося про факт неправомірних дій посадових осіб Баранівської міської ради, які полягають у незаконній передачі прибудинкової території, що по [ADDRESS] в користування ОСББ «Надія». І хоча слідчий [PERSON]. виніс незаконну постанову про закриття кримінального провадження, ухвалою Житомирського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року постанова про закриття кримінального провадження була скасована і матеріали справи знаходяться у Новоград-Волинському відділі поліції. Відповідач [PERSON] вважає, що позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначене самочинне будівництво ( його огорожа біля його квартири) порушує їхні права, свободи чи інтереси, хоча для правильного застосування статей 376, 386, 391 ЦК України встановлення цього факту є обов`язковим. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] , та їх представник - адвокат Головня В.П., підтримали заявлений позов з підстав зазначених у ньому та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився з невідомих причин, про день час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань не подавав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223,280 ЦПК України, суд провів заочний розгляд справи. Представник третьої особи на стороні позивачів Баранівської міської ради - Сус Наталія Володимирівна в судовому засіданні пояснила, що вона працює головним спеціалістом з питань земельних ресурсів відділу містобудування, архітектури, земельних відносин та комунальної власності Баранівської міської ради. Повідомила, що позивачі звертались на прийом до міського голови у зв`язку з виниклою конфліктною ситуацією. Мирним шляхом не можна було врегулювати дане питання. Тому було створено комісію у склад якої входив головний спеціаліст відділу містобудування, архітектури, земельних відносин та комунальної власності Баранівської міської ради, яка проводила обстеження земельної ділянки комунальної власності Баранівської міської ради, яка була виділена для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку межі якої встановлено на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] по зверненню мешканців будинку [PERSON] та [PERSON] , до [PERSON] під час огляду було встановлено, що відповідач [PERSON] , самовільно встановив паркан як з заїзду з [ADDRESS] так і зі сторони частини домоволодіння [PERSON] . Згідно рішення сесії Баранівської міської ради було проведено інвентаризацію земельної ділянки житлової та громадської забудови комунальної власності Баранівської об`єднаної територіальної громади для будівництва і обслуговавання багатоквартирного житолового будинку площею 0,0900 га. та зареєстровано речове право на дану земельну ділянку як комунальну власність Баранівської міської ради, присвоївши земельній ділянці поштову адресу: [ADDRESS] . Представник Баранівської міської ради позов вважає обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач порушив порядок використання земельної ділянки на якій розташований багатокваритирний будинок, оскільки використання даної земельної ділянки можливе лише за визначенням співвласників будинку. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , яка проживає у сусідньому будинку по [ADDRESS] та [PERSON] , яка проживає в будинку [ADDRESS] , пояснили, що дана конфліктна ситуація з відповідачем триває з 2018 року. Останній мирним шляхом нічого вирішувати не хоче, самовільно без згоди співвласників будинку побудував на прибудинкові території господарські будівлі та встановив на в`їзді до подвір`я і в самому подвір`ї виготовлені з металопрофілю паркани, чим перешкоджає вільному доступу до житла у зв`язку з чим позивачі добираються до своїх квартир городами. Самовільне встановлення відповідачем парканів та металевої хвіртки, яку відповідач закриває на замок, також повністю унеможливлює під`їзд до будинку будь-яких транспортних засобів в тому числі автомобілів швидкої медичної допомоги. Заслухавши учасників процесу, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити враховуючи таке. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Баранівської селищної ради народних депутатів № 186 від 26.10.1987 року про виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку для спеціалістів райспоживспілки, була виділена земельна ділянка в розмірі 0,30 га. по [ADDRESS] під будівництво 4-х квартирного 2-х поверхового житлового будинку для спеціалістів райспоживспілки (а.с.59). Відповідно до рішення 10 сесії 8 скликання Баранівської міської ради №307 від 29 квітня 2021 року - затверджена технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки житлової та громадської забудови комунальної власності Баранівської об`єднаної територіальної громади для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку площею 0,0900 га, в тому числі: багатоповерхова забудова --,0204 га, малоповерхова забудова-0,0557 га. рілля- 0,0139 га в [ADDRESS] . кадастровий номер ділянки6 1820600000:01:004:1726. Присвоєно земельній ділянці поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.83). Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку: кадастровий номер земельної ділянки 1820600000:01:004:1726, для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , перебуває в комунальній власності Баранівської міської ради, дата державної реєстрації 12.05.2021 року ( а.с. 62-63), що підтверджується фототаблицею розташовання земельної ділянки та кадастровим планом земельної ділянки (а.с.60-61). Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Баранівської міської ради №114 від 30.06.2021 року, багатоквартирному житловому будинку в [ADDRESS] , присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS] , у зв`язку з впорядкуванням нумерації (а.с.66). Згідно копії акту обстеження земельної ділянки від 28 липня 2021 року комісією спеціалістів Баранівської міської ради, погодженого заступником міського голови Іриною Приймак, встановлено, що житель будинку [ADDRESS] , [PERSON] , без згоди співвласників будинку встановив самовільно паркан як з заїзду з [ADDRESS] так і із сторони частини доиоволодіння [PERSON] , який закривається на замок, що в свою чергу затруднює прохід та проїзд іншим мешканцям багатоквартирного житлового будинку. (а.с.11). Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 27 вересня 2021 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві власності позивачу- [PERSON] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (а.с. 6-7) Згідно копії свідоцтва від 21 червня 2019 року право власності на квартиру [ADDRESS] , належить позивачу [PERSON] (а.с.8). Згідно долученої до матеріалів справи газети "Субота", від 26 серпня 2020 року № 35, в якій розміщена замітка, про огорожу глухим парканом територію багатокваритирного будинку працівником лісового господарства [PERSON] по [ADDRESS] , що заставляє сусідів добиратися додому через городи, підтверджує покази надані в судовому засіданні позивачами та свідками (а.с.68). Судом всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо досліджено наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до пункту «б» ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу. Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Згідно пункту «г» п.1 ч.1 ст.13 Закону України « Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування, у тому числі вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки. Згідно до ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Згідно ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів, розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Враховуючи вищезазначене, в судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] , своїми діями, які полягають у самовільному встановленні парканів на в`їзді до подвір`я і в самому подвір`ї будинку, позбавили права позивачів на користування частиною вулиці і подвір`я, яка є територією загального користування та перебуває в комунальній власності територіальної громади і тому порядок її використання вирішується співвласниками будинку, що підтверджується матеріалами справи, відповідач використовує на власний розсуд земельну ділянку, що виділена в спільне користування співвласників будинку. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, про задоволення позову, оскільки стороною позивача доведено, що діями відповідача, порушується їх право у користуванні земельною ділянкою, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,09 га кадастровий номер 1820600000:01:004:1726. На підставі ст.ст.103,152 ЗК України порушене право позивачів підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача знести самовільно встановлені паркани.

Outcome: approved