Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні \~вимоги обґрунтовано\~тим,\~що позивачка є власницею житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 28.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Бурлак А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 728, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.07.2013 № 7048300. В даному житловому будинку, крім позивачки ще зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак, вони не проживають в даному житловому будинку з 2013 року. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] та представник позивачки адвокат Покотило Ю.В. в судове засідання не з`явилися, однак від адвоката Покотило Ю.В. на адресу суду надійшла заява про проведення розгляду справи у їх відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлялися про дату та час судового засідання, однак в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не надали, тому, згідно з частиною 4 статті 223, статті 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. На підставі частини 2\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою судді від 21\~червня 2022\~року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, зі слідуючих міркувань. З договору дарування від 28.07.2013 посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Бурлак А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 728 вбачається, що дарувальник [PERSON] передала у власність обдарованій [PERSON] безоплатно житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 7048300 від 28.07.2013 слідує, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на підставі договору дарування від 28.07.2013 посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Бурлак А.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 728. З довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим органом Будківського старостинського округу слідує, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: мати [PERSON] , [INFO] ; брат [PERSON] , [INFO] ; братова [PERSON] , [INFO] ; племінник [PERSON] , [INFO] ; племінник [PERSON] , [INFO] ; племінниця [PERSON] , [INFO] . З акту на факт проживання від 26.11.2021, складеного старостою сіл Будки, Валігури, Комарівка [PERSON] за участю представників громадськості [PERSON] та [PERSON] слідує, що в ході обстеження встановлено, що: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але не проживають за даною адресою з 2013 року по даний час. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог\~статті 72 Житлового Кодексу України\~- визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно\~статті 150 ЖК України, статей 319,\~321,\~391 ЦК України\~- власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Згідно абз. 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідачів у спірному житлі. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що реєстрація відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в належному позивачці житловому будинку, які не проживають за місцем реєстрації з 2013 року, порушує її права, як власника належного їй житлового будинку, в можливості розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Що стосується позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні будинком, шляхом визнання [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування жилим приміщенням суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї. За приписами ч. 1 ст. 3 цієї Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ст.27 Конвенції про права дитини). Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», охороною дитинства є система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Відповідно до\~ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття. Отже до досягнення 18 років фізична особа має правовий статус дитини. Наявність у особи правового статусу дитини означає, що така особа має відповідні права та обов`язки дитини. Відповідно до частини другої\~ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Житлові права членів сім`ї власника квартири є похідними від прав власника цієї квартири. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , з народження, зі згоди позивачки, була зареєстрована у спірному будинку за адресою: [ADDRESS] , і з моменту реєстрації набула права користування цим житлом. Такий сервітут установлюється законом, тому для його виникнення не потрібно укладення батьками та дітьми спеціального договору про користування житлом (ч. 1ст. 402\~ЦК України). Крім того, для припинення сервітуту підстав не має, оскільки його було встановлено відповідно до ч.1\~ст. 402 ЦК України. Припинення сервітуту можливе лише у випадку добровільного зняття неповнолітнього з місця реєстрації (п. 2 ч. 1\~ст. 406 ЦК України, відмова від нього особи, в інтересах якої встановлено сервітут). Неповнолітня дитина [PERSON] , в силу свого віку, не може самостійно проживати за місцем реєстрації. Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірному будинку не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, дитина може реалізувати його лише при досягненні повноліття, оскільки в силу свого віку неповнолітня дитина не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання, як вказано у постановах Верховного Суду від 19.05.2021 (справа № 759/19579/17), від 09.09.2020 (справа №755/16152/16-ц). Позбавлення неповнолітньої дитини права користування житловим приміщенням може відбуватися лише у разі наявності попереднього дозволу органу опіки та піклування, який в матеріалах цивільної справи відсутній. Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду від 16.12.2020 (справа №206/4028/18, провадження № 61-1635 св 20). Позивачкою та її представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що реєстрація дитини чинить перешкоди у користуванні належному позивачці на праві власності житловому будинку. Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги заявлені до [PERSON] задоволенню не підлягають. Таким чином, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Одночасно суд відповідно до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивачки судові витрати, пропорційно задоволеної частини позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial