Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 07.07.2020 року приблизно о 14.00 год. у Київській області, Вишгородському районі, с. Нові Петрівці, вул. Філімонівська, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КАМАЗ 5511», державний номерний знак « [NUMBER] » лід керуванням [PERSON] та автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до Постанови Вишгородського районного суду Київської області від 11.09.2020 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак, водій пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак « [NUMBER] », [PERSON] - 08.07.2020 року повідомив Моторне транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження від 21.07.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «VOLKSWAGEN GOLF» державний номерний знак « [NUMBER] », склала: 23153,20 грн. На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі: 20891,73 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2543114 від 15.10.2020 року. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та зазначення розміру шкоди в розмірі: 1230 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1481524 від 01.09.2020 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав: 22121,73 грн. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь завданні збитки в порядку регресу у розмірі 22121,73 грн. а також сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. /а.с.1-4/. 02.06.2022 року матеріали цивільної справи за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу на підставі ухвали судді Голованівського районного суду Кіровоградської області було передано до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області та отримані вони судом 07.07.2021 року. Розгляд справи відповідно до ухвали від 05.08.2022 року про прийняття справи до свого провадження, відкриття провадження та призначення її до розгляду проводиться за відсутності сторін цивільного провадження. Дослідивши матеріали в сукупності, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (пропорційність у цивільному судочинстві). Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 11 вересня 2020 року, яка відповідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України має преюдиційне значення, встановлено, що відповідач 07.07.2020 року о 14.00 год. в Київській області, Вишгородському районі, с. Нові Петрівці, вул. Філімонівська керуючи автомобілем «КАМАЗ 5511», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки недотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «VOLKSWAGEN GOLF», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримали механічні пошкодження /а.с.16-17/. Відповідно до світлокопії звіту №17134 від 07.07.2020 року про оцінку автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» державний номерний знак « [NUMBER] » вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF» державний номерний знак « [NUMBER] », станом на 07.07.2020 року складає 23153,20 грн. /а.с.25-55/. Відповідно до платіжного доручення № 2543114 від 15 жовтня 2020 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 20891,73 грн., відповідно до Наказу МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих /а.с.56,58/. 11.06.2021 року позивач звертався до відповідача у справі з претензією про відшкодування збитків в порядку регресу /а.с.62-63/. Відповідно до положень частин 5 та 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з постанови Вишгородського районного суду Київської області від 11 вересня 2020 року яка набрала законної сили, в останній встановлено певні фактичні обставини справи, а саме зазначено, що [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вказаного ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за\~ст. 124 КУпАП\~. Вирішуючи даний цивільний позов, суд застосовує наступні норми матеріального права. Ч. 1 ст. 1 ЦК України вказує, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Згідно частин 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. У частинах 1 та 2 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа\~має\~право\~на захист\~свого\~цивільного\~права у\~разі\~його\~порушення,\~невизнання\~або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. П. п. 8 та 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України вказує, що способом захисту\~цивільних\~прав\~та інтересів\~може\~бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. У статтях 81, 82 \~ЦПК\~України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов`язків доказування. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. З огляду на викладене, встановлені у вищезазначеному рішенні суду, а саме у справі про адміністративне правопорушення обставини є обов`язковими для суду, що вирішує даний цивільній спір. Згідно частин 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В ч.\~1\~ст.\~1187\~ЦК України\~дано поняття\~джерела підвищеної\~небезпеки,\~зокрема джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Цивільна правова відповідальність за заподіяну шкоду передбачена у ч. 2 ст. 1187 ЦК України, так відповідно до приписів, якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З аналізу зазначеної норми права слідує, що особа, яка володіє на відповідній правовій підставі джерелом підвищеної небезпеки, повинна відшкодувати шкоду заподіяну цим джерелом в повному обсязі у спосіб визначений законом, звільнення від цивільної відповідальності настає тільки за двох обставин викладених у ч. 5 ст. 1187 ЦК України. Згідно з положеннями ст. 1188 ЦК України шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: 1)\~шкода,\~завдана одній\~особі з\~вини іншої\~особи,\~відшкодовується винною\~особою; 2)\~за наявності\~вини лише\~особи,\~якій завдано\~шкоди,\~вона їй\~не відшкодовується; 3)\~за наявності\~вини всіх\~осіб,\~діяльністю яких\~було завдано\~шкоди,\~розмір відшкодування визначається у\~відповідній частці\~залежно від\~обставин,\~що мають\~істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Суд з урахуванням наведених норм права та обставин встановлених у вищезазначеній постанові суду першої інстанцій приходить до висновку, що необережними діями відповідача внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди було заподіяної шкоди [PERSON] , яка в подальшому була відшкодована позивачем. В розумінні ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. п. 38.2, 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ\~після сплати\~страхового відшкодування\~має право\~подати регресний\~позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Тобто після відшкодування шкоди (перерахування коштів) 15.10.2020 року у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. За таких обставин, враховуючи вмотивоване, суд приходить до обґрунтованого висновку про повне задоволення позовних вимог з наведених вище мотивів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог підлягають стягненню витрати, понесені ним при зверненні до суду (сплачений судовий збір). На підставі наведеного та

Outcome: approved