Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» 03.11.2017р. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 18.04.2012 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав кредит у розмірі 19700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а остання повинна була розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, станом на 10.08.2017 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 47067,75 грн., які позивач просив стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами. Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 03.09.2018р. позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором б/н від 18.04.2012 р. в розмірі 47067,75 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. 16.02.2021 р. до суду звернулася [PERSON] з заявою про перегляд заочного рішення та просила скасувати рішення від 03.09.2018 року і призначити справу до розгляду в загальному порядку. В обгрунтування заяви вона вказувала на те, на момент розгляду справи в суді перебувала за межами України, дізналася випадково. Ухвалою суду від 17.02.2021 р. поновлено [PERSON] строк для подання заяви про перегляд заочного рішення. 22.03.2021р. судом скасовано заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03.09.2018 року у справі №523/15348/17. Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] надіслала на адресу суду відзив та письмові пояснення, в яких зазначила, що відповідач не знала про існування вказаних позивачем Тарифів обслуговування кредитних карт та Правил надання банківських послуг, з їхнім змістом не зайомилась та не підписувала вказані документи. Поряд з тим, [PERSON] також не погоджується із сумою стягнення за тілом кредиту, визначеною позивачем виходячи з наступного. Із виписок по особовому рахунку, наданих позивачем, в яких міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, із суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що позивачем було списано з картки відповідача в рахунок погашення відсотків за використання кредитного ліміту за період з 18.04.2012 по 01.10.2017 року суму грошових коштів в розмірі 35080,71 грн. З розрахунку заборгованості банку вбачається, що станом на 10.08.2017 року заборгованість за відсотками складає 18908,24 грн, тобто частину власних коштів позивача, в тому числі встановлений на картці кредитний ліміт, а саме 16172,47 грн. (35 080,71 - 18 908,24) безпідставно було спрямовано на погашення відсотків, між тим, анкета-заява від 18.04.2012 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків та інших нарахувань. Також з наданої позивачем виписки вбачається, що за період з 19.04.2012р. по 03.05.2017р.відповідачем знято коштів з картки на суму 136011,25 грн, тоді як сплачено на користь банку - 136524,03грн., що також свідчить про те, що позивачем незаконно було зараховано особисті кошти відповідача в розмірі 3550,39 грн. в рахунок погашення пені. За таких обставин, всі суми, що вносилися відповідачем в межах погашення заборгованості за анкетою-заявою від 18.04.2012 року слід зараховувати на погашення тіла кредиту. Так, із розрахунку заборгованості позивача вбачається, що за період з 23.08.2013 р. по 31.05.2015 р. відповідачем було внесено на кредитну картку суму коштів в розмірі 40288,46 грн., при цьому перераховано на користь банку - 136524,03 грн. З огляду на вказане, відповідач вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи та які не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, не можна розцінювані як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.04.2012 року шляхом підписання анкети-заяви, отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі встановленого кредитного ліміту, сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за необґрунтованістю та недоведеністю. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого. З матеріалів справи встановлено, що 18.04.2012 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.9), отримала кредитну картку, відповідно до тарифів якої банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач повинна була розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, повертати його зі сплатою відсоткової ставки згідно тарифів на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.34). При цьому, позивач вважає, що своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Відповідно до Умов та Правил, у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та штраф. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань по наданню грошових коштів для погашення заборгованості за кредитними договором та з урахуванням внесених коштів на погашення боргу, позивачем здійснено розрахунок станом на 10.08.2017 р. про нявність заборгованісті у розмірі 47067,75 грн., яка складається з: 13530,65 грн.- заборгованості за простроченими тілом кредиту, 18908,24 грн- заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит 11911,35 грн. - пені, а також штрафу: 500,00 грн-фіксована частина, 2217,51 грн.-процентна складова (а.с.7-8). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Вирішуючи питання про стягнення нарахованої банком заборгованості по кредитному зобов`язанню, суд враховує правову позицію, висловлену ВП ВС у справі №342/180/17-ц. У анкеті-заяві позичальника від 18.04.2012 р. процентна ставка та пеня не зазначені. Не зазначена і процентна ставка у відповідності до ст. 625 ЦК України. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім відсутності належного обґрунтування та надання допустимих доказів, в частині наявної у відповідача суми заборгованості по неустойки (пеня, штраф), суд також не приймає та відхиляє обґрунтування позивача на його право вимоги в частині стягнення процентів за кредитним договором від 18.04.2012р., з посиланням на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за ст.625 ЦК України, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність пред`явлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованих сум процентів та пені, в зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі. Як було зазначено вище, з боку позивача не надано суду доказів на підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг та відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за ст.625 ЦК України. Частинами першою другою ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 31.05.2015 р. сума погашення за наданим кредитом склала 40096,91 грн, а за розрахунком станом на 10.08.2017 р. сума коштів внесена відповідачкою на погашення заборгованості склала 38132,52 грн. Враховуючи, що позивачем заявлено заборгованість за тілом кредиту 13530,65 грн., а відповідачкою сплачено суму яка перевищує вказану суму, тому суд дійшов висновку, що підстав для стягнення зобргованості за тілом кредиту не має. Відсутність належних, допустимих та достовірних доказів (письмових доказів укладення кредитного договору на умовах, на які посилається позивач) на підтвердження доводів позивача про погодження умов договору та ознайомлення з умовами кредитування вказує на безпідставність вимоги по стягненню заборгованості з відповідачки по процентам, пені та штрафу, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в цій частині є недоведеними, необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed