Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що вона 06.11.1998 р. уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Московським райвідділом РАЦСу Киргизької Республіки, актовий запис №173. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, шо подружнє життя з відповідачем не складалося тому, що у їх різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя. З вини відповідача в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони сталим зовсім чужими людьми. Між ними відсутнє взаєморозуміння та довіра, які повинні бути притаманні сім`ї, крім того відповідач матеріально не забезпечує сім`ю, зловживає спиртними напоями, що стало причиною частих конфліктів та непорозумінь. На даний час сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Вважає, що шлюб між нею та відповідачем носить формальний характер, також переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, на примирення не згідна. Враховуючи викладене просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву в якій позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст.280 ЦПК). Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За змістом ч.3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони з 06.11.1998 р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований Московським райвідділом РАЦСу Киргизької Республіки, актовий запис №173 (а.с. 8). У сторін [INFO] народилась донька [PERSON] (а.с. 9). Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та їхній шлюб існує лише формально. За таких\~обставин справи\~та враховуючи\~фактичні взаємини\~подружжя,\~суд дійшов\~висновку,\~що подальше\~збереження шлюбу\~суперечило б\~їхнім інтересам,\~а тому\~шлюб між\~ними слід\~розірвати та відповідно до положень ст.113 СК України позивачу залишити прізвище - «[PERSON] ». На підставі викладеного, ст.ст. 24, 55, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України та

Outcome: approved