Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке змінило своє найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк» або банк), у зв`язку з чим відповідачем підписано заяву № б/н від 19 листопада 2009 року, відповідно до якої останній отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено до 25000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. А отже, підписавши заяву, між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, для використання яким відповідачу було надано кредитну карту. Банк взяті на себе зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав позичальникові можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте відповідач своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 15 червня 2021 року має перед банком заборгованість за вказаним договором на загальну суму 38613 грн. 45 коп., з яких: 31604 грн. 91 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7008 грн. 54 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. З підстав стягнення кредитної заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 20.09.2021 відкрито провадження у справі за позовом, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 19 листопада 2009 року з метою отримання банківських послуг [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке змінило своє найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно із якою отримав кредит, який у подальшому було збільшено до 25000,00 грн. 19 листопада 2009 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Посилаючись на наданий розрахунок, банк зазначає, що заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 15 червня 2021 року складає 38613 грн. 45 коп., яка складається із наступного: 31604 грн. 91 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7008 грн. 54 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував на те, що мав місце договір приєднання та сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву-анкету, в якості погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками. У постановах від 04 листопада 2020 року по справі № 534/1072/18-ц та від 07 квітня 2021 року по справі № 724/970/20 Верховний Суд дійшов таких висновків: - у справі № 534/1072/18-ц Верховний Суд вказав, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявна підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використання кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", в якій також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. Судом установлено, що у заяві від 18 червня 2008 року сторонами погоджено проценти за користування кредитом у розмірі 3 проценти на місяць на суму залишку заборгованості. - у справі № 724/970/20 Верховний Суд не погодився з висновком суду, що надані банком докази взагалі не містили умов, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), оскільки апеляційний суд у порушення вимог статей 89, 264-265, 382 ЦПК України не звернув уваги на те, що у довідці про умови кредитування від 27 вересня 2010 року, зазначено розмір процентної ставки - 3 проценти, розмір щомісячних платежів, строк їх внесення (до 25 числа місяця, наступного за звітним), вказано розмір комісії на залишок заборгованості, а також розмір пені та штрафу за порушення умов договору. Підписавши заяву та довідку, які є складовими частинами кредитного договору, позичальник відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов`язання. На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі процентів за користування кредитними коштами, АТ КБ «ПриватБанк» окрім Анкети-заяви, надав довідку про умови кредитування, довідку про видачу кредитної картки, виписку про рух коштів по рахунку позичальника, де зазначено кредитний ліміт, номер кредитної картки та процентна ставка, за якою здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують використання позичальником кредитної картки «Універсальна» та погодження ним умов кредитування, з визначеним розміром відсотків 2,5 % на місяць. Таким чином, аналізуючи доводи позивача щодо розмірів заборгованості, суд бере до уваги той факт, що Анкета-заява та Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки, підписані 19 листопада 2009 року [PERSON] , містять відомості про розмір бажаного кредитного ліміту, розмір базової процентної ставки 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, строк дії кредитного ліміту - відповідає строку дії карти; порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми заборгованості, а також вказано строк їх внесення (до 25 числа місяця, наступного за звітним), вид кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільговий період». Отже, оскільки відповідач уклав кредитний договір з банком та отримав від нього кредитні кошти, він зобов`язаний повернути їх та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Підписана відповідачем довідка про умови містить дані щодо процентної ставки при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту сторонами погоджені розмір та порядок нарахування, а тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 31604 грн. 91 коп. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7008 грн. 54 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову даної категорії позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № PROM2B83SG від 12 липня 2021 року. Враховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, сплачений позивачем при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2270,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved