Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

24.01.2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] . В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно. Заповіту матір за життя не складала. Спадкоємцями за законом першої черги є чоловік [PERSON] та донька [PERSON] (позивачка). До спадково майна входить 1/2 частина квартира [ADDRESS] та частка в квартирі [ADDRESS] , яку [PERSON] придбав на підставі договору купівлі-продажу 19.09.2002 року перебуваючи у шлюбі з [PERSON] 24.12.2010 року державним нотаріусом Третьої Львівської нотаріальної контори було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за № 989, що стверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №25754857 від 24.12.2010р. [PERSON] відмовився від спадкування на користь доньки спадкодавиці [PERSON] , внаслідок чого їй 23.01.2017 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . 09.12.2021 року [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Проте листом №3888/02-14 від 31.12.2021 року позивачці відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки [INFO] [PERSON] помер, а частка померлого у спільній власності може бути визначена лише на підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, та за згодою другого з подружжя, що є живим. Крім цього, ще 06.02.2003 року [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Львівської нотаріальної контори за № 2-401, згідно якого заповів належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] . Оскільки, [PERSON] померла швидше спадкодавця, спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . Інших спадкоємців [PERSON] не має. Оскільки, позивачка позбавлена можливості оформити належним чином свої спадкові права, вона змушений звернутися в суд за захистом своїх прав. Провадження в справі було відкрито ухвалою від 31.01.2022 року за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 24.06.2022 року закрито підготовче провадження в справі та призначено судовий розгляд. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача\~у судові засідання не з`явився повторно з невідомих причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином Суд розцінює таку поведінку представника відповідача як повторну неявку в судове засідання без поважних причин. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Третьої Львівської нотаріальної контори. У відповідності до ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу, без фіксування судового засідання. Дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Позивачка звернулася до суду із метою захисту свого права на спадкування. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов?язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Верховний Суд у своїй практиці зазначає про те, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Колегія суддів Верховного Суду, зокрема у справі № 570/997/19.61-16257св20, звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Предметом позову у даній справі є право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановлено, що ця квартира була придбана чоловіком [PERSON] [PERSON] за час перебування їх у шлюбі за договором купівлі-продажу від 19.09.2002р. Ще 06.02.2003 року [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт, що посвідчений державним нотаріусом Третьої Львівської нотаріальної контори за № 2-401, згідно якого заповів належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] помер [INFO] . 24.12.2010 року державним нотаріусом Третьої Львівської нотаріальної контори було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за № 989, що стверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №25754857 від 24.12.2010р. До спадково майна входить 1/2 частина квартири [ADDRESS] та частка в квартирі [ADDRESS] , яку [PERSON] придбав на підставі договору купівлі-продажу 19.09.2002 року перебуваючи у шлюбі з [PERSON] [PERSON] відмовився від спадкування на користь доньки спадкодавиці [PERSON] , внаслідок чого останній 23.01.2017 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом лише на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Частка в квартирі [ADDRESS] на той час нотаріусом до складу спадкового майна не включена і свідоцтво про право на спадщину за законом на неї [PERSON] не видано. 09.12.2021 року [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] померла швидше спадкодавця, єдиним спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . Проте листом №3888/02-14 від 31.12.2021 року позивачці відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки [INFO] [PERSON] помер, а частка померлого у спільній власності може бути визначена лише на підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, та за згодою другого з подружжя, що є живим. У позивачки відсутні документи, що підтверджують право власності [PERSON] на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . [PERSON] встановленому законом порядку прийняла спадщину, набула право власності на спадкове майно матері. Проте, вона не може оформити своє право на спадщину. Це її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved