Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.06.2001 між позивачем та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу подружжя має двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем. Відносини між сторонами погіршилися, тому було прийнято рішення проживати окремо. Як стверджує позивач, відповідач іноді відвідує дітей, фінансової допомоги надавати дітям не бажає. Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач працює в тролейбусному ДЕПО м. Києва та отримує дохід, розмір якого позивачу невідомий. Позивач вказує, що також працює, однак отримує мінімальну заробітну плату, тому їй не вистачає коштів на забезпечення потреб спільних дітей. На думку позивача, відповідач може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 10 000, 00 грн., оскільки є здоровою та працездатною особою. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 02.08.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, оскільки розмір його заробітної плати складає близько 9000,00 грн., додаткових доходів він не має. Відповідач вказує, що знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, оскільки на даний час у нього утворилася заборгованість за кредитами в АТ «Укрсиббанк» в розмірі 45000,00 грн., та в АТ «Ощадбанк» в розмірі 50000,00 грн. Відповідач зазначає, що позивач у позовній заяві вказує на те що, що він не надає фінансової допомоги на утримання дітей, однак це не відповідає дійсності, оскільки протягом трьох років він оплачував навчання старшої доньки, що підтверджується Договором про навчання №07/19 від 01.08.2019 та квитанціями про сплату коштів. Відповідач вказує, що не відмовляється від фінансової допомоги дітям, єдиним доходом є офіційна заробітна плата, з якої, на думку відповідача, може бути стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини на одну дитину. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив. 07.06.2001 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно Довідки про доходи від 25.07.2022 №35, відповідач дійсно працює в Філії Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційному депо на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу. Загальна сума доходу за період з березня 2022 року по червень 2022 року становить 20875,92 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки. Отже, на підставі викладеного,

Outcome: partial