Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

[PERSON] за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25.11.2000 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі народились син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через вживання ним алкогольних напоїв та з причин розбіжності характерів та втрати почуття любові і поваги один до одного, а тому їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Відповідач постійно пред`являє їй необґрунтовані претензії, внаслідок чого відбуваються суперечки і скандали між ними, що робить їх спільне життя нестерпним. Спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини між ними припинені. Спорів про поділ майна, встановлення місця проживання дітей та стягнення аліментів на їх утримання немає. Просила: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 25.11.2000 Дзержинським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, Україна, актовий запис №864; при розірванні шлюбу залишити їй прізвище, яке вона набула під час реєстрації шлюбу; покласти на неї судові витрати. Представник відповідача адвокат Гонтарєв Р.М. в інтересах [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому просив зупинити розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення у шість місяців, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що відповідач визнає обставини, зазначені позивачем у позовній заяві, відносно того, що між ними 25.11.2000 зареєстрований шлюб, від якого у них є діти [PERSON] та [PERSON] . Відповідачем не визнаються інші обставини щодо підстав для розірвання шлюбу, зазначені позивачем у позові, оскільки вони не відповідають дійсності. Позивач не посилається на жодне джерело отримання доказів, у зв`язку з чим її позов є безпідставним. Відповідач вважає, що відсутні підстави для розірвання шлюбу, оскільки вони піклуються про побудову сімейних відносин між ними та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Звернення позивача з позовом про розірвання шлюбу є передчасним та пов`язано із тимчасовою розлукою, оскільки вона була змушена виїхати за кордон у зв`язку з бойовими діями на території України. Збереження шлюбу між подружжям відповідає їх інтересам та інтересам їх дітей. Позивач [PERSON] за допомогою модуля Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надала відповідь на відзив, в якій просила відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та надання подружжю строку для примирення, а також задовольнити її позовну заяву про розірвання шлюбу. Зазначила, що не погоджується з доводами, зазначеними у відзиві на позов, оскільки вони не відповідають дійсності. Вони не проживають як подружжя з травня 2022 року, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин та спілкування між ними не ведеться. У 2015 році вона вже зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, але після обіцянок відповідача вона погодилася зберегти їх шлюб. Відповідач не вживав алкогольні напої лише 9 місяців після поданого позову. З 2016 року по 2022 рік відповідач продовжував зловживати алкогольними напоями. Вважає, що нею протягом 7 років відповідачу було надано достатньо часу для стабілізації їх сімейних відносин, відновлення почуттів та формування відносин на основі любові та поваги. У неї відсутня згода на подальше сімейне життя з відповідачем та збереження їх шлюбу, у зв`язку з чим це є підставою для розірвання шлюбу між ними та не потребує надання додаткових доказів. Позивач [PERSON] підтвердила доводи, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Додатково пояснила, що з травня 2022 року вони не мешкають, у неї з відповідачем окреме господарство. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача адвокат Гонтарєв Р.М. в судове засідання не з`явився. 18.07.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 29.07.2022 судом постановлено ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 22.08.2022 судом постановлено ухвалу про надання подружжю строку для примирення та зупинено провадження у справі. 23.09.2022 судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 25.11.2000 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 25.11.2000 Дзержинським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис №864. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Відповідно до копії заяви від 25.04.2022, посвідченої нотаріально, [PERSON] надав згоду на виїзд його неповнолітньої доньки [PERSON] з України за кордон до Чеської республіки, Королівства Іспанії, Португальської республіки, Італійської республіки, Французької республіки, Турецької республіки у будь-який час та протягом будь-якого строку, починаючи з 25.04.2022 до 25.04.2023у супроводі її матері [PERSON] . Відповідно до копії ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 23.12.2015 по справі №752/17128/15-ц було залишено без розгляду позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. [PERSON] має фактичне місце проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою переселенця №3248-5000735785 від 05.04.2022. Згідно із ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У постанові Верховного Суду від 26.11.2018 у справі №761/33261/16-ц зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Аналогічні правові висновки зазначено у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 по справі №206/3459/16-ц та у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 по справі №264/3830/18. Як вбачається із зазначених вищенаведених правових норм, небажання збереження шлюбу не потребує доведенню відповідними доказами, оскільки це є правом особи припинити шлюбні відносини, а суд, розглядаючи такий спір, повинен лише встановити фактичні взаємини подружжя, причини подання позову, наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, і за умови встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Під час судового провадження судом вживалися заходи щодо примирення подружжя [PERSON] , так, за клопотанням відповідача був наданий строк для примирення. Водночас, здійснення процедури примирення виявляється можливим за наявності бажання до цього обох сторін, які прикладають зусилля до збереження шлюбу. Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів щодо здійснення з його боку заходів для примирення із позивачем та ним не доведена можливість збереження шлюбу на теперішній час. Судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, їх окреме проживання та відсутність їх спілкування свідчить про неможливість збереження шлюбу. Позивач категорично не згодна на примирення з відповідачем, не бажає спілкуватися та проживати з ним, звинувачуючи у регулярному вживанні алкогольних напоїв та вчиненні дій, які призвели до відсутності взаєморозуміння між ними та розходженні поглядів на сімейні відносини і обов`язки, як основні причини розірвання шлюбу між ними. Позивач вказує, що шлюбні стосунки з відповідачем не підтримує, шлюб існує формально і суперечить її інтересам, чим висловила своє небажання зберегти шлюб з відповідачем. Враховуючи відносини, які склалися між подружжям [PERSON] , суд зазначає, що незгода відповідача з розірванням шлюбу не є підставою для відмови у позові, оскільки кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, і не може бути примушений до їх збереження. Таким чином, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведеться, примирення між сторонами не можливе, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до приписів ст. 113 СК України позивач має право надалі іменуватися своїм шлюбним прізвищем. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з урахуванням клопотання позивача про покладення на неї судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати по оплаті судового збору у сумі 992,40 грн. залишити за позивачем.

Outcome: approved