Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 17 вересня 2003 року відповідно до попередньої спільної домовленості [PERSON] та [PERSON] придбали у рівних частках для використання у власних господарських цілях у Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" (далі - ТОВ "Нива") нежитлову будівлю - сарай, яка розташована по [ADDRESS] . Погодившись на запропоновані продавцем ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, [PERSON] та [PERSON] сплатили до каси товариства повну вартість придбаного нерухомого майна у сумі 9 000,00 грн. З часу придбання вказане майно знаходиться у їхньому користуванні, яке здійснюється відкрито, у спосіб відповідно до призначення такого майна, ними здійснено капітальний ремонт та вони постійно сплачують орендну плату за земельну ділянку, на якій розміщений цей об`єкт нерухомості. Тобто, вказаний договір купівлі-продажу був спрямований на реальне настання правових наслідків. На час укладення правочину, за їхньою домовленістю, ТОВ "Нива" взяло на себе зобов`язання в належний спосіб підготувати документи, замовити інвентаризацію та експертну оцінку нерухомого майна з метою подальшого вчинення відповідних дій щодо нотаріального посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу. Відповідно до повідомлення керівника ТОВ "Нива" вчиненню таких дій перешкоджали відсутність коштів та рішення про ліквідацію товариства, а в подальшому фактичне припинення господарської діяльності. На теперішній час ТОВ "Нива" припинило будь-яку господарську діяльність у зв`язку із банкрутством. Вказаний договір купівлі-продажу по теперішній час ніким, в тому числі і органом місцевого самоврядування, не оскаржувався. Посилаючись на вказані обставини, те, що відбулося повне виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.09.2003, однак посвідчення вказаного договору в нотаріальному порядку неможливе через ліквідацію продавця цього нерухомого майна ТОВ "Нива", і у зв`язку із цим вони позбавлені права розпоряджатися вказаним майном як власники, позивачі просять визнати цей договір купівлі-продажу дійсним та визнати за кожним із них право власності на 1/2 частину вказаного нерухомого майна. Відповідно до ухвали судді Диканського районного суду Полтавської області від 15.07.2022 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, надали суду спільну заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їхньої відсутності. Представник відповідача Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив щодо позову та клопотання, згідно яких відповідач визнав позов в повному обсязі та просить розглянути справу без участі його представника. У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З наявної у матеріалах справи копії договору купівлі-продажу від 17 вересня 2003 року вбачається, що ТОВ "Нива" дійсно продало, а позивачі [PERSON] та [PERSON] купили у рівних частках, а саме кожному по 1/2 частини, нежитлову будівлю - сарай, яка розташована по [ADDRESS] /а.с. 8/. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] виконали свої зобов`язання і повністю сплатили обумовлену договором вартість вищевказаного нерухомого майна у сумі 9 000,00 грн, а продавець ТОВ "Нива" отримало грошові кошти в повному обсязі, що підтверджується зазначеним вище договором купівлі-продажу та довідкою ТОВ "Нива" від 27.12.2005 про повну сплату вказаної суми до каси товариства /а.с. 8, 9/. Вказані обставини свідчать про те, що позивачі та ТОВ "Нива" не тільки домовилися між собою щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді нежитлової будівлі - сараю від 17.09.2003, а й повністю виконали всі умови цього договору, однак нотаріально його не засвідчили. Відповідно до довідки керівника ТОВ "Нива" Безхлібного В.Д. від 27.12.2005, нотаріальне засвідчення вказаного вище договору купівлі-продажу від 17.09.2003 не можливе у зв`язку із рішенням про ліквідацію та фактичним припиненням господарської діяльності через відсутність коштів /а.с. 9/. З копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ "Нива" припинило свою діяльність у зв`язку із визнанням банкрутом, державну реєстрацію чого було здійснено 10 травня 2012 року /а.с. 18-20/. Відповідно до довідки виконавчого комітету Водянобалківської сільської ради Диканського району Полтавської області від 25.11.2020, виробничий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , не перебуває на балансі цієї сільської ради, не входить до об`єктів майна пайового фонду колишнього реформованого підприємства - КСП імені Кірова та після його реформування перейшло та обліковувалося на балансі ТОВ "Нива". Догляд за цією будівлею постійно здійснюють [PERSON] та [PERSON] /а.с. 16/. З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка під нежитловою будівлею по [ADDRESS] , площею 0,5503 га, кадастровий номер 5321082606:06:001:0056 знаходиться в комунальній власності, позивачі сплачували за її використання орендну плату та після закінчення воєнного стану в Україні на сесію Диканської селищної ради буде поставлено питання щодо розгляду спільної заяви [PERSON] та [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,27515 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності кадастровий номер 5321082606:06:001:0056 з метою обслуговування зазначеної нежитлової будівлі /а.с. 17, 24, 27/. З наявного у матеріалах справи технічного паспорта на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, виготовленого станом на 27.08.2020 Приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", вбачається, що нежитлова будівля, розташована по [ADDRESS] , складається з телятника (літ. А-1) площею 305,0 кв.м., підсобного приміщення площею 9,4 кв.м., підсобного приміщення площею 14,1 кв.м., загальною внутрішньою площею 328,5 кв.м. /а.с. 10-14/. Відповідно до повідомлення Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" від 02.09.2020 за № 8247, реєстрація права власності на виробничий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , не проводилася /а.с. 15/. З наявних у матеріалах справи повідомлень начальника ЦНАП Диканської селищної ради Кутової О.В. від 08.02.2022 вбачається, що позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у державній реєстрації сараю, розташованого по [ADDRESS] , оскільки договір купівлі-продажу цього нерухомого майна укладено в простій письмовій формі та нотаріально не посвідчени й /а.с. 22, 23/. Згідно з ст. 47 ЦК УРСР 1963 року (у редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року (у редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України 2003 року (у редакції, чинній на час розгляду справи) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України 2003 року (у редакції, чинній на час розгляду справи), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 640 ЦК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. З матеріалів справи вбачається, що спірний договір купівлі-продажу нежитлової будівлі - сараю було укладено 17 вересня 2003 року, тобто чинним на той час законодавством не було передбачено обов`язкову державну реєстрацію договору купівлі-продажу такого нерухомого майна. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У даному провадженні у суду відсутні підстави вважати недійсним вищевказаний правочин - договір купівлі-продажу нежитлової будівлі - сараю, яка розташована по [ADDRESS] . Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, продавець вищезазначеного нерухомого майна ТОВ "Нива" повністю припинив свою діяльність у зв`язку із банкрутством, правонаступники відсутні. Претензії до позивачів [PERSON] та [PERSON] щодо визнання недійсним вказаного вище договору купівлі-продажу не пред`являлися. Відповідач Диканська селищна рада Полтавського району Полтавської області, на території якої розташоване вищезазначене нерухоме майно, позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, те, що [PERSON] , [PERSON] та ТОВ "Нива" домовилися між собою щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, повністю виконали всі умови цього договору, враховуючи презумпцію правомірності правочину та відсутність у суду підстав вважати недійсним цей договір, беручи до уваги, що вказаний договір нотаріально не засвідчений у зв`язку із припиненням у встановленому законом порядку господарської діяльності ТОВ "Нива" і через це є неможливим здійснення нотаріального посвідчення цього договору, тобто неможливе вирішення вказаного спору у позасудовому порядку, що унеможливлює належне володіння, користування та розпорядження позивачами зазначеним нерухомим майном, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне визнати дійсним та таким, що відбувся договір купівлі-продажу нежитлової будівлі - сараю від 17.09.2003, укладений між позивачами та ТОВ "Нива", та визнати за кожним із позивачів право власності на 1/2 частину вказаного нерухомого майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved