Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 21 липня 2012 року з відповідачем зареєстрував шлюб у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 107. Від даного шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Однак з народженням дитини, яку вони так довго чекали, стосунки між ними зовсім змінилися, зникли взаємопорозуміння та повага одне до одного, вони почали часто сваритися, відповідач стала агресивною та нервовою, що у свою чергу впливає на психологічний стан дитини, спричиняє всім душевні страждання. Внаслідок цього вони втратили одне до одного почуття любові та поваги, які існували при укладанні шлюбу та практично протягом десяти років спільного життя, а тому їх сім`я фактично припинила своє існування. Крім цього зазначає, що з початку року разом вони не проживають та не ведуть спільного господарства, дружина залишила доньку з ним та переїхала проживати окремо, чому він дуже зрадів, оскільки не уявляє свого життя без дитини. До того ж, його побутово-матеріальні умови дозволяють забезпечити доньку всім необхідним відповідно до її віку та періоду розвитку. Відтак спору між ними з цього приводу немає. Оскільки вважає, що надання строку для примирення не виправить їх відносин, оскільки вони вже неодноразово намагалися змінити відносини у родині, хоча б заради донечки, однак такі спроби не принесли жодного результату, він переконався, що має з дружиною різні характери, протилежні погляди на життя, що у свою чергу виключає їх подальше спільне життя, тому просить позов задовольнити.\~\~\~\~\~\~ У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, а також не надавати строк для примирення, оскільки сімейним життям з відповідачкою не проживає з початку року. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечила проти їх задоволення, а також просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 21 липня 2012 року у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 107 (а. с. 5). Від даного шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] (а. с. 10). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, часті сварки, втрату почуття любові та поваги одне до одного. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнала, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дитини, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи, що відповідач у зв`язку з реєстрацією шлюбу із [PERSON] змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем. Що стосується визначення місця проживання малолітньої доньки подружжя [PERSON] , то суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Порядок визнання місця проживання фізичної особи передбачений ст. 29 ЦК України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 зазначено, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Водночас судом під час розгляду даної справи не вирішується питання про визначення місця проживання дитини. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Оскільки в ході судового розгляду не встановлено наявності спору між подружжям [PERSON] щодо визначення місця проживання їх малолітньої доньки [PERSON] , така знаходиться на утриманні та проживанні з батьком, проти чого відповідач не заперечує, відтак суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу дитину слід залишити проживати при позивачу.\~ Судові\~ витрати\~ підлягають\~ стягненню\~ з\~ відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved