Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Христинівської міської ради Черкаської області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сестра Позивача - [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у нихнародилася дочка - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 11.04.2007 року Шукайводською сільською радою Христинівського району Черкаської області серії [NUMBER] , в графі «мати» записано « [PERSON] », а у графі «батько» записано « [PERSON] ». Рішенням від 21 січня 2019 року Монастирищенського районного суду Черкаської області позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дітей - [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач фактично здійснює опіку над [PERSON] , але юридично це ніяким чином не підтверджується, оскільки, відповідач, батько дитини - [PERSON] , не позбавлений батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , хоч і не виконує ніяких обов`язків по її утриманню. Каріна на даний час проживає в сім`ї Позивача по [ADDRESS] . Каріна навчається у 8 класі Шукайводської гімназії Христинівської районної ради Черкаської області. Дитина проживає в сім`ї позивача з серпня 2016 року, відповідач протягом всього цього часу не цікавиться життям дитини, не бачиться з нею, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, не вітає її з днем народження, святами, не купує їй речей, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, не забезпечує дитину медичним доглядом, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. У зв`язку з цим, Позивач звернулася до Органу опіки та піклування Христинівської міської ради з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що мені було рекомендовано звернутися до суду та після проведення перевірки надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Ухвалою від 09.11.2021 прийнято справу до розгляду та відкрито провадження по справі за вищевказаним позовом з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Відповідач у встановлений строк без поважних причин відзив на позов не надав, подав до суду письмову заяву, в якій указав, що проти задоволення позову він не заперечує, просить винести рішення без його присутності. Також вказав, що не бажає подавати відзив на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Христинівської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи даний факт, суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 11.04.2007 року, виданим Шукайводською сільською радою Христинівського району Черкаської області, про що зроблено актовий запис № 4. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 22.10.2010 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22.10.2010 року, виданим відділом РАЦС Жашківського районного управління юстиції Черкаської області, про що зроблено актовий запис № 82. Заочним рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21.01.2019 року позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дітей. Відповідно до розпорядження Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області №187 від 02.12.2013 року опікуном над [PERSON] , [INFO] , дитиною позбавленою батьківського піклування, призначено, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] на даний час проживає в сім`ї позивача по [ADDRESS] , навчається у 8 класі Шукайводської гімназії Христинівської районної ради Черкаської області. Із матеріалів справи вбачається, що батько дитини проживає окремо та з часу припинення спільного проживання з дитиною жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, не відвідує її. Згідно висновку органу опіки та піклування Христинівської міської ради від 28.07.2021 №651/1 позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визнано доцільним. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання ним повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Як встановлено в судовому засіданні, Відповідач самоусунувся від своїх батьківських обов`язків, не дбає про фізичний та розумовий розвиток своєї доньки, не забезпечує її матеріально. За змістом роз`яснень, викладених у п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач подав до суду письмову заяву, в якій указав, що проти задоволення позову він не заперечує, просить винести рішення без його присутності. Також вказав, що він не бажає подавати відзив на позовну заяву, своїх доказів на спростування доводів та доказів сторони позивача не подав, що свідчить про байдужість відповідача до вирішення даної справи та долі дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що відповідач, маючи об`єктивну можливість до виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, ухиляється від їх виконання, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Статтею 8 ч. 2 Конвенції про права дитини від 20.11.89 р. (з ост.змінами), яка ратифікована постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.09.91 р., передбачено, що Україна, як держава-учасниця, зобов`язана поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи сімейні зв`язки. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в зв`язку з чим суд, як крайньою мірою, вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітньої дитини. Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є правовим способом захисту прав і інтересів дитини. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується відсутність належної уваги до дитини з боку батька, небажання відповідача та його свідоме ухилення займатися вихованням дитини, спілкуватися з нею, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 166 ч. 1 СК України для відповідача настають правові наслідки позбавлення її батьківських прав. Між тим, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ст. 166 ч. 2 СК України). Згідно ст. 164 ч. 6 СК України копія рішення після набрання ним законної сили підлягає направленню до Христинівської міської ради Черкаської області, як органу державної реєстрації за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved