Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання, перебуванні на вихованні та утриманні батька, вказавши, що 11.06.2011 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від подружнього життя [INFO] в них народилась дитина [PERSON] . Тривалий час, [PERSON] та [PERSON] мешкають окремо, їх спільна дитина [PERSON] за домовленістю батьків проживає з батьком [PERSON] , перебуває на його повному утриманні, забезпеченні та вихованні. 22.07.2022 року [PERSON] та [PERSON] уклали Договір про визначення місця проживання дитини, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1493. Відповідно до умов зазначеного договору, батьки домовились встановити місце проживання дитини при роздільному проживанні батьків. Місцем проживання дитини визначено за місцем проживання батька, а саме: [ADDRESS] . Також, відповідно до договору батько зобов`язується продовжувати матеріально утримувати дитину на рівні, що відповідає життєвим потребам, необхідним для забезпечення інтелектуального, фізичного та духовного рівня розвитку, оскільки таке утримання склалося з дати народження; забезпечити за власний рахунок дитині якісні умови проживання, харчування, піклуватися про здоров`я дитини, брати участь у вихованні, забезпечити дитині достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін тощо. Проживання дитини з батьком також підтверджується Актом від 20.07.2022 року (копія додається) Комісії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дунайська 35». Встановлення цього факту необхідно заявнику для здійснення заходів щодо лікування дитини, оздоровлення, безперешкодного переміщення з дитиною по країні, можливу зміну місця мешкання тощо. Заявник просить\~суд встановити факт перебування неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на повному матеріальному утриманні (забезпеченні), мешкання та вихованні батька [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття У судове засідання заявник не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив заяву задовольнити. Представник заявника - адвокат Лихосенко Є.О. в судовому засіданні підтримав доводи заяви і просив її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву задовольнити. Суд вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Статтею 46 Конституції України\~передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 2\~ст. 8 Конституції України\~звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі\~Конституції України\~гарантується. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 11.06.2011 року, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 381, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від подружнього життя [INFO] в них народилась дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.04.2012 року виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Тривалий час, [PERSON] та [PERSON] мешкають окремо, їх спільна дитина [PERSON] за домовленістю батьків проживає з батьком [PERSON] , перебуває на його повному утриманні, забезпеченні та вихованні. 22.07.2022 року [PERSON] та [PERSON] уклали Договір про визначення місця проживання дитини, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаєвою Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1493. Відповідно до умов зазначеного договору, батьки домовились встановити місце проживання дитини при роздільному проживанні батьків. Місцем проживання дитини визначено за місцем проживання батька, а саме: [ADDRESS] . Також, відповідно до договору батько зобов`язується продовжувати матеріально утримувати дитину на рівні, що відповідає життєвим потребам, необхідним для забезпечення інтелектуального, фізичного та духовного рівня розвитку, оскільки таке утримання склалося з дати народження; забезпечити за власний рахунок дитині якісні умови проживання, харчування, піклуватися про здоров`я дитини, брати участь у вихованні, забезпечити дитині достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін тощо. Проживання дитини з батьком також підтверджується Актом від 20.07.2022 року (копія додається) Комісії Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дунайська 35», відповідно до якого, було проведено опитування сусідів кв. [ADDRESS] на предмет проживання в ній мешканців та встановлено, що за вказаною адресою проживають [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] є Фізичною особою-підприємцем та має постійний дохід, що підтверджується відповідними довідками податковими деклараціями поданими ним в податкові органи за останній звітний період. Встановлення цього факту необхідно заявникові для здійснення заходів щодо лікування дитини, оздоровлення, безперешкодного переміщення з дитиною по країні, можливу зміну місця мешкання тощо. Відповідно до положень\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 ч. 5\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З вищенаведеного вбачається, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги заявника законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved