Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

09.02.2022 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Рішенням Кам`янець-Подільський міськрайсуду Хмельницької області від 24.12.2010 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені та стягнуто з [PERSON] 48023.38 грн. Рішення набрало законної сили 06.04.2011 року та було видано виконавчий лист від 26.05.2011 №2-4500. У зв`язку з невиконанням рішення суду, 03.08.2011 року було відкрито виконавче провадження ВП № 27904381 про примусове стягнення з Відповідача суми боргу. 24.09.2021 р. виконавче провадження ВП № 27904381 було закінчено, у зв`язку з повним фактичним виконанням Відповідачем рішення суду. Присудженні кошти в сумі 48023,38 грн. державним виконавцем були перераховані [PERSON] 23.09.2021 року. Таким чином, рішення Кам`янець-Подільського міськрайсуду Хмельницької області не виконувалось Відповідачем у період з 06.04.2011 по 23.09.2021 року, а томупросить: стягнути з [PERSON] на її користь 95614,53 грн. - інфляційних збитків та 15085,92 грн. - 3% річних, а всього - 110700,45 грн. та понесенні судові витрати в сумі 1107 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.04.2022 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, 26.09.2022 р. надала суду заяву про розгляд справи без її участі. 29.04.2022 року була подана відповідь на відзив, в якій вона не погоджується з доводами Відповідача з обставинами викладеними у відзиві та правовою оцінкою обставин, викладених в ньому. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, 26.09.2022 р. подав заяву про розгляд справи без його участі.14.02.2022 р. подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що дія ч. 2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, зокрема моральної та просив закрити провадження у справі. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.12.2010 р. позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково та стягнуто з [PERSON] на відшкодування моральної шкоди на її користь 48023.38 грн. Рішення набрало законної сили 06.04.2011 року та було видано виконавчий лист від 26.05.2011 №2-4500. Постановою про відкриття виконавчого провадження Головного державного виконавця Матвієнко В.В. відділу державної виконавчої служби Вишгородського управління юстиції від 03.08.2011 року відкрито виконавче провадження ВП №27904381 з примусового виконання виконавчого листа №2-4500 від 26.05.2011 р. Постановою про закінчення виконавчого провадження Головного державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ємельяновою І.О. від 24.09.2021 року закінчено виконавче провадження ВП №27904381 з примусового виконання виконавчого листа №2-4500, виданого 26.05.2011 р. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу . Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Невиконання умов, визначених змістом зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України є його порушенням. При цьому згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц та постанові від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц). Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Судом встановлено, що рішенням суду з відповідача на користь [PERSON] стягнуто на відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 48023,38 грн. і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов`язанням. Відтак між сторонами було наявне грошове зобов`язання, яке відповідач вчасно належним чином не виконував, що дає підстави для стягнення на користь позивачки інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Розрахунок суми індексу інфляції в розмірі 95614 грн. 53 коп. та трьох процентів річних від простроченої сумив розмірі 15085 грн. 92 коп. за весь час прострочення з 06 квітня 2011 року по 23 вересня 2021 року є вірним, відповідає матеріалам справи і сумнівів у суду не викликає. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене права позивачки, яке підлягає захистові, а пред`явлений позов про це задоволенню. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 1107,00 грн.

Outcome: approved