Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. З відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нововодолазького районного суду розірвано. Відповідач спільно з родиною не проживає із 24 жовтня 2020 року, припинив спілкуватися, повністю відсторонився. У сторін спільна донька - [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує навчатися у Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач працює в ПП «Агрофірма Світанок» - механізатором, та одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати доньку. Просила позов задовольнити та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня звернення до суду та до закінчення навчання, але не більше ніж досягнення нею 23 років. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи просить провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, розгляд справи просить провести за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 грудня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що у книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис № 157. Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . За довідкою Національного аерокосмічного університету ім. М. Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» № 163-21/800 від 01 грудня 2021 року [PERSON] навчається з 01 вересня 2021 року за кошти державного замовлення. Зарахована на 1 курс наказом № 927-уч від 09 серпня 2021 року. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Згідно з вимогами ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. [PERSON] є батьком [PERSON] , якій не виповнилося 23 років, продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач \~є працездатним\~та таким,\~що має\~можливість надавати\~ допомогу\~доньці. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Підстав\~для звільнення [PERSON] від обов`язку утримувати дитину судом не встановлено. Доказів на спростування доводів [PERSON] відповідач\~не надав. Тобто, судом, на підставі доказів по справі, наданих позивачем, встановлено всі умови, що зобов`язують батьків утримувати\~повнолітніх дітей,\~а саме, досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~12\~ ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами \~частин 1,\~5,\~6\~ст.\~81\~ ЦПК\~України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення аліментів з відповідача на корить позивача. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги вимоги ч. 2 ст. 205 СК України, та враховує можливість надання утримання дитині другим з батьків. За таких підстав, ураховуючи згоду відповідача на сплату аліментів у розмірі ј частини, суд доходить висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає задоволенню і вважає встановлення розміру аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, є справедливим та обґрунтованим, таким що відповідає засадам розумності та виваженості, та не призведе до надмірного матеріального тягаря для відповідача. Проте, вимоги позивача, щодо визначення мінімального розміру аліментів не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягають, виходячи з такого. Частиною 2 статті 182 СК України визначено мінімальний розмір аліментів на дитину. За приписами ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не є дитиною у розумінні Сімейного кодексу України, бо [INFO] їй виповнилось 18 років. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, мінімальний розмір аліментів стосовно повнолітніх дітей законом не встановлено, а відтак, позовні вимоги щодо визначення мінімального розміру аліментів не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку є безпідставними, тобто такими у задоволенні яких має бути відмовлено. Також, потрібно врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі\~ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України\~рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п. 3\~ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6\~ст.\~141\~ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст.\~133,\~141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial