Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Спеціалізованого клінічного санаторія «Перемога» про зобов`язання [PERSON] передати R-плівку на п`ять запитів районної поліклініки, повернути вартість сплаченої путівки для мами, оскільки Мінсоцполітики видало її безкоштовно; стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.; стягнути з [PERSON] за співучать з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що під час перебування її, позивачки, та її матері на лікуванні в Спеціалізованому клінічному санаторії «Перемога» начмед [PERSON] вдалась до грубого порушення законодавства. Через неналежне виконання керівництвом санаторію своїх обов`язків, які виявились у не кварцуванні кімнат, та не забезпеченні належного опалювання палат, у вказаній установі пройшла епідемія ГРВІ. При цьому, [PERSON] , фальсифікуючи рентгенівські знімки, почала виписувати з санаторію відпочиваючих. Також, [PERSON] , вилучила з історії хвороби її матері рентгенівський знімок та відмовилась його надавати на вимогу поліклініки. До своїх неправомірних дій [PERSON] долучила директора санаторію [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08.12.2021 року позовну заяву [PERSON] про зобов`язання вчинити дію та стягнення коштів направлено до Святошинського районного суду міста Києва за підсудністю. Постановою Київського апеляційного суду від 29.04.2022р. вказану ухвалу суду залишено без змін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2022р. відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) передбачається, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні доказами;висновки експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. З досліджених матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу, який би містив інформацію щодо предмета доказування, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed