Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

11.06.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у майні, що є у спільній сумісній власності, в якому просила суд визначити, що частки у праві спільної сумісної власності сторін на квартиру [ADDRESS] , є рівними та становлять по 1/5 частини квартири у кожного, припинити право спільної сумісної власності сторін. Позов мотивовано тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.02.1998 року квартира [ADDRESS] (далі - квартира), реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. [INFO] [PERSON] померла. Відсутність визначених між співвласниками часток позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися належною часткою. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. 07.02.2022 року [PERSON] подала до суду відзив на позов, в якому позов визнала в повному обсязі, проти задоволення не заперечувала. Просила суд справу розглядати без її участі (а.с. 95). [PERSON] та [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів, зважаючи на наступне. Згідно п. 3\~ст. 2 ЦПК\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом. На необхідності забезпечення розгляду справи протягом розумного строку зазначено у\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~ст. 129 Конституції України. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Вирішуючи питання щодо розгляду справи по суті, суд приймає до уваги те, що межі\~перенесення\~розгляду справи не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка учасників\~справи та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Відповідачі не скористалися належним їм правом подання до суду відзиви на позовну заяву. Враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, ту обставину, що справа перебуває в провадженні суду з 11.06.2021 року, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відкладення судового засідання, зважаючи на що розглядає справу по суті за відсутності відповідачів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] 29.02.1980 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу подружжя має дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.02.1998 року квартира [ADDRESS] , реєстраційний номер 1-98-104149, належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення часток. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будь-які відомості щодо квартири не значаться. Згідно довідки стосовно записів громадянського стану [INFO] [PERSON] померла в м. Нью-Йорк Сполучених Штатів Америки (а.с. 24). Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) інформація щодо заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповітів, спадкових договорів після смерті [PERSON] не значиться. Згідно із\~ч.\~1,\~2\~ст.\~355\~ЦК України\~майно,\~що є\~у власності\~двох або\~більше осіб\~(співвласників),\~належить їм\~на праві\~спільної власності\~(спільне\~майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі\~виділу частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~кожного із\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними,\~законом або\~рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватно власності» від 22.12.1995 року № 20 розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. При визначенні розміру часток у майні, суд виходить із положень ст. 370 ЦК України, вважаючи, що розмір часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, зважаючи на те, що порядок користування спірною квартирою між учасниками спільної сумісної власності не встановлений, у свідоцтві на право власності на житло не визначені розміри часток квартири, що належить кожному зі співвласників, сторонами не надано до суду будь-якого договору про розмір часток. Зважаючи на зазначене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та визначає, що частка [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , становить по 1/5 частини квартири у кожного. Право спільної сумісної власності даних осіб на квартиру припиняє. Щодо позовних вимог про визначення за померлою [PERSON] частки в праві спільної сумісної власності на квартиру, то суд відмовляє у їх задоволенні, зважаючи на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право та інтерес мають бути захищені судом у спосіб який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діями наслідкам. Відповідно до\~ч.1,\~4\~ст.\~25\~ЦК України\~здатність мати\~цивільні права\~та обов`язки\~(цивільну\~правоздатність)\~мають усі\~фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Зважаючи на зазначене вище, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень ст. 16 ЦК України. Зважаючи на те, що на момент розгляду справи [PERSON] померла, тому відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України її цивільна правоздатність припинилась, що свідчить про неможливість визнання за нею частки у праві спільної сумісної власності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 570/997/19.

Outcome: partial