Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 16.07.2020 року . Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що 16.07.2020 р. між АТ «Закарпатгаз» (оператор ГРМ) та [PERSON] (побутовий споживач) укладено договір на відшкодування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природнього газу. Вказує, що відповідно до п. 1.3 Договору Споживач зобов`язується відшкодувати Оператору ГРМ вартість природнього газу, вартість якого перераховано (донараховано) згідно акту-розрахунку від 16.07.2020 р. у відповідності до положень розділу ХІ Кодексу ГРМ, на підставі акту про виявлені порушення № 68 від 21.01.2020 р., затвердженого комісією з розгляду актів про порушення 16.07.2020 р. і споживач визнає, що порушення допущене з його вини та підтверджує свій обов`язок відшкодувати цю вартість в повному обсязі та здійснити її оплату. Згідно п. 2.1 та 2.2 Договору, загальна сума, яка підлягає сплаті на користь оператора ГРМ за даним Договором складає 18 092,30 грн. Споживач зобов`язується оплатити вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природнього газу, вказану у п. 2.1 Договору до 31.12.2020 р. рівними частинами. Позивач зазначає, що вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 11, 202, 509 та 629 Цивільного кодексу України. В порушення зобов`язань, встановлених пунктами договору про відшкодування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природнього газу від 16.07.2020 року , Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо погашення суми боргу у розмірі та строки визначені договором не виконує. Виходячи з цього, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за договором, у зв`язку з чим у [PERSON] виникла заборгованість за договором в розмірі 18 092,30 грн., яку позивач просив стягнути на його користь з відповідача [PERSON] та понесені витрати зі сплати судового збору. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 06.07.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду відкрито провадження по справі № 308/7267/21 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, що стверджується довідками про доставку SMS-повідомлення від 27.06.2022 року, від 22.04.2022 року, від 22.03.2022 року, від 10.12.2021 року, від 30.09.2021 року, а також рекомендованими повідомленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» за № 8800028002136, № 880019190809. Окрім того слід зазначити, що інформація про дату і час розгляду справи наявна на сайті Судова влада. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Фактичні обставини справи: Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" (далі Закон) затверджено Постановою від 30.09.2015 № 2494 Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодекс), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Пункт 1 глави 1 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначає, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. На виконання вимог статей 12 та 40 Закону постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498НКРЕКП (зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1.Договору); умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону і Кодексу (п.1.2.); Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовим) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплати рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу; за умовами договору Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити ї вартість у розмірі, строки та порядку, визначенні цим договором (п.2.1); облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та с і \зживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п.5.1). Судом встановлено, що згідно акту про порушення № 61 від 21.01.2020 року, працівниками AT «Закарпатгаз» на об`єкті споживача за адресою: [ADDRESS] , під час контрольного огляду вузла обліку виявлено порушення на ринку природного газу, яке передбачене та кваліфікується Кодексом ГРС як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок якого здійснюється перерахунок об`ємів (обсягів) природного газу, а саме - несанкціоноване відновлення газоспоживання. Пунктом 3 Глави 3 Розділу XI Кодексу ГРС передбачено, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану - з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору - з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Акт про порушення у відповідності до положень глави 5 Розділу XI Кодексу ГРС 16.07.2020 розглянуто та задоволено комісією AT «Закарпатгаз» з розгляду актів про порушення. Як вбачається з Акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості споживачу (фізичній особі) від 16.07.2020 року, перерахований до сплати об`єм природного газу становить 2653,77 м. куб., а його вартість, яку відповідач повинен компенсувати Оператору ГРМ AT «Закарпатгаз» становить 18092,28 грн. ( а.с. 11) Судом встановлено, що 16.07.2020 р. між АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» та [PERSON] (побутовий споживач) укладено договір про відшкодування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природнього газу. ( а.с. 5-7) Відповідно до п. 1.3 Договору - споживач зобовязується відшкодувати Оператору ГРМ вартість природного газу, обєм якого перераховано (донараховано) згідно акту-розрахунку від 16.07.2020 року у відповідності до положень розділу ХІ Кодексу ГРС, на підставі акту про виявлені порушення № 68 від 21.01.2020 р. , затвердженого комісією з розгляду актів про порушення 16.07.2020 р., і Споживач визнає що порушення допущене з його вини та підтверджує свій обовязок відшкодувати цю вартість в повному обсязі та здійснити її оплату. За умовами пункту 2.1 цього договору Загальна суму, яка підлягає сплаті на користь Оператора ГРМ за даним договором складає 18092,30 грн. Також пунктом 2.2 договору унормовано: споживач зобовязаний оплатити вартість необлікованого (донарахованого) обєму природного газу, вказану у п.2.1. договору до 31.12.2020 року. Відповідно до п.3.2.1 Договору відповідач зобов`язувався погасити заборгованість відповідно до встановленого в п. 2.1. договору та сплачувати поточні платежі за послуги з постачання та розподілу природного газу. Отже, встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямоне вста-новлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, вчинений правочин вважається правомірним, доки ця презумпція не буде спростована на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину, повинні здійснюватися, а обов`язки підлягають виконанню. В силу приписів ст. 204 ЦК України діє презумпція дійсності правочину. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. За доводами позивача, спір у справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання за договором, а саме в частині здійснення своєчасної та повної оплати суми заборгованості, що стало наслідком виникнення у останньої заборгованості за договором від 16 липня 2020 року, яка згідно умов договору перед позивачем по договору становить 18 092,30 грн. Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України. Як свідчать матеріали справи, відповідач всупереч умовам договору, свого зобов`язання в частині здійснення своєчасної та повної оплати заборгованості за договором не виконав, що не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в сумі 18 092,30 грн. Враховуючи те, що строк виконання зобов`язання настав, приймаючи до уваги те, що доказів оплати заборгованості в сумі 18 092,30 грн. станом на день розгляду справи відповідачем не надано, не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності його обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, у зв`язку з чим суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором про відшкодування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природнього газу від 16.07.2020 року у розмірі 18 092,30 грн., з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, виходячи із принципів розумності та справедливості, беручи до уваги, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення та невиконання споживачем [PERSON] своїх зобов`язань щодо сплати суми заборгованості , а відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 18 092,30 грн. є обґрунтованими і підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову ? на відповідача, у разі часткового задоволення позову ? на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 2270,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved