Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Лиски П.О. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Служба миттєвого кредитування» про зобов`язання виключення інформації з бюро кредитних історій. В обґрунтування позову зазначав, що 14.05.2021 позивач перебував на зібранні бізнес-школи від ТОВ «Нова пошта» у м. Харкові та вимкнув свій мобільний телефон [NUMBER] . Після закінчення зібрання позивач приблизно о 14:00 год. увімкнув телефон, але мобільного зв`язку не було, і вважаючи, що у приміщенні поганий сигнал, знов вимкнув телефон. Приблизно о 16:00 год. позивач вийшов на вулицю, увімкнув телефон, але зв`язок не з`явився, тому позивач звернувся до магазину « [INFO] », де йому було повідомлено, що сім-карта нещодавно була відновлена, а тому сім-карта у телефоні позивача вже не активна. У той же день було здійснено випуск сім-картки з прив`язкою до паспортних даних. Після того, як позивач піключив мобільний Інтернет, йому почали надходити повідомлення з АТ КБ «ПриватБанк» щодо неправильного вводу паролю, а тому позивач почав підозрювати, що з його картки намагалися зняти кошти чи здійснити інші протиправні операції. Після виявлення спроб шахрайських дій, позивач звернувся до поліції із заявою, на підставі якої згодом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Позивач після заміни сім-карти замовив та отримав інформацію з Бюро кредитних історій, з якої дізнався, що від його імені 14.05.2021 було укладено договір № 2113448263928 з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на суму кредиту 3 300 грн. Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій повідомив інформацію про заміну сім-карти, але договір не був визнаний відповідачем неукладеним. Відповідач не виключив інформацію про вказаний договір з Бюро кредитних історій. Посилаючись на положення ст.ст. 205, 207, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), вказує, що вищезазначений договір є неукладеним, а тому належним способом захисту порушеного права позивача є відновлення становища, що існувало до порушення, а саме виключення інформації з Бюро кредитних історій, оскільки до 14.05.2021 у ній була відсутня інформація про наявність зобов`язання позивача перед відповідачем на підставі договору. Просив зобов`язати ТОВ «Служба миттєвого кредитування» здійснити дії, направлені на виключення інформації з Бюро кредитних історій про договір позики № 2113448263928, який датований 14.05.2021, сума позики (кредиту) 3 300,00 грн., де [PERSON] зазначений як боржник (позичальник), а ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зазначено як кредитор (кредитодавець), судові витрати покласти на відповідача (а.с. 2-7). Відповідач ТОВ «Служба миттєвого кредитування» в особі директора Новікової О.В. позов не визнав, зазначивши у відзиві, що між ним та позивачем було укладено кредитний договір № 2113448263928 від 14.05.2021. Позивач стверджує, що він не підписував кредитний договір, що не відповідає дійсності. Зазначив, що позивач фактично обґрунтовує позов обставинами, які є підставами для визнання договору неукладеним, а не недійсним. У той же час, сторонами було дотримано порядок укладання спірного договору, оскільки позивач заповнив свої дані на сайті відповідача, ознайомився з умовами та правилами позики, підтвердив свою згоду, проставивши відповідну галочку, подав заявку, отримав унікальний код підтвердження оформлення позики через СМС на свій мобільний номер телефону, якій ввів на сайті відповідача. Зазначена послідовність дій узгоджується із приписами чинного законодавства. Крім того, позивачеві було надано кредитні кошти шляхом перерахування платіжною системою на картку, вказану позивачем. При цьому, клієнт може зазначити як свою картку, так і картку будь-якої іншої особи. Вказані дії свідчать про укладення договору, наявність в позивача відповідного волевиявлення на його укладання. З наведених підстав просив в задоволенні позову відмовити (а.с. 62-85). Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання, яке вирішено проводити за участі представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с. 43-44). 21.04.2022 представник відповідача отримав копію ухвали від 19.04.2022 разом із копіями позовної заяви з додатками засобами електронної пошти (а.с. 48). Ухвалою суду від 02.06.2022 задоволено частково клопотання представника позивача про витребування доказів, внаслідок чого витребувано від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» належним чином засвідчену копію договору позики № 2113448263928 від 14 травня 2021 року, який укладений між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування», ЄДРПОУ 38839217, на суму позики (кредиту) 3 300,00 грн., разом із додатковими угодами, додатками, що є невід`ємними частинами договору; відомості щодо ідентифікації [PERSON] та передачі даних від його імені під час укладання договору позики в електронній формі; платіжне доручення за наслідками виконання відповідачем умов Договору про перерахування суми кредиту. Також цією ухвалою витребувано від Сектору дізнання Відділу поліції № 2 Харківського управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області інформацію про стан досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12021226180000324 від 24.07.2021 за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України. Крім того, цією ухвалою витребувано у ПрАТ «ВФ Україна» детальну інформацію про заміну SIM-карти 14 травня 2021 року за номером [NUMBER] із зазначенням особи, яка зверталась, підстави для заміни, IP-адреси, з якої особа зверталась з даного питання. У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовлено. Підготовче судове засідання у цій справі відкладене до 29.06.2022 (а.с. 51-52). 24.06.2022 надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього матеріалами (а.с. 62-85). 28.06.2022 на виконання ухвали від 02.06.2022 надійшла інформація від ПрАТ «ВФ Україна» (а.с. 86). 11.07.2022 надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ «Перший український міжнародний банк» (а.с. 91-92). 15.07.2022 надійшли витребувані судом матеріали від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (а.с. 93-105). Ухвалою суду від 25.07.2022 частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, внаслідок чого витребувано в акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк» такі докази: належним чином засвідчену копію договору про відкриття банківського рахунку, по якому було здійснено випуск банківської картки MasterCard № [NUMBER] АТ «Перший український міжнародний банк»; виписку по рахунку клієнта - власника банківської картки MasterCard № [NUMBER] за період з 14 травня 2021 року по 14 червня 2021 року; довідку з інформацією про власника банківської картки MasterCard № [NUMBER] , випущеної АТ «Перший український міжнародний банк». У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовлено. 11.08.2022 до суду надійшли витребувані матеріали від АТ «Перший український міжнародний банк». Ухвалою від 15.08.2022 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 26.09.2022 на 13:00 год. (а.с. 129-130). 18.08.2022 до суду надійшли витребувані докази від Відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи приписи ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 14.05.2021 від імені [PERSON] із ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було укладено кредитний договір № 2113448263928 (а.с. 73-84). Відповідно до додатку №1 до кредитного договору № 2113448263928 від 14.05.2021 (заява-анкета для отримання кредиту), позичальник, ознайомившись з примірником (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що розміщені на офіційному сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua, та погодившись з ними, просив вказане Товариство надати йому кредит на особисті потреби у розмірі 3 300 грн. строком на 365 днів з правом повернення достроково. Позичальник зобов`язався повернути кредит у розмірі 3 300 грн. та сплатити проценти у розмірі 1 056 грн. (а.с. 76). Відповідно до умов кредитного договору, розмір процентів становить 2% за кожен день користування кредитом за умови повернення кредиту (сплати суми заборгованості) не пізніше 16 днів з дня отримання кредитних коштів, із подальшим збільшенням процентної ставки в залежності від строку повернення кредиту. Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 14.05.2021. При виникненні заборгованості позичальник зобов`язався сплатити неустойку у вигляді пені у розмірі 1% від суми заборгованості починаючи з першого дня заборгованості, з урахуванням умов п. 3.3 Кредитного договору. Позичальник просив надавати йому кредити у подальшому на вказаний картковий рахунок на підставі Заяв-Анкет, наданих ним особисто на сайті або у відділенні Товариства та на підставі замовлення кредитних коштів з його особистого номеру телефону, а також надав згоду на списання суми заборгованості за кредитом з вказаного карткового рахунку. Відповідно до Правил Товариство зобов`язується надати клієнту кредит, що підтверджується підписанням видаткового касового ордеру або перерахуванням на картковий рахунок клієнту суми кредиту. Клієнту пропонується фінансова послуга, а саме - короткостроковий кредит. Клієнт має право достроково припинити договір без сплати додаткових комісій або зборів. Позичальник підтвердив, що доступ до заповнення від його імені Заяви-Анкети на сайті належить лише йому, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від його імені можливістю оформлення електронного кредитного договору з Товариством. Всі Заяви-Анкети, що надходять від його імені на сайт належать лише йому, ніякі особи не мають можливості скористатися від його імені можливістю оформлення електронного кредитного договору з товариством. Всі Заяви-Анкети, що надходять від його імені на сайт, є дійсними та надані особисто ним. Всі заявки на видачу кредитних коштів на його картковий рахунок надані з його особистого мобільного телефону є дійсними та надані особисто ним. Також зазначено, що клієнт має право, протягом 14 календарних днів з моменту укладення договору відкликати свою згоду на укладення договору без пояснення причин в порядку та у випадках, передбачених діючим законодавством України. Вказано, що у разі укладення електронного Договору він підписується із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с. 76). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України (далі - ЦК України), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір є консенсуальним та він вважається укладеним з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов. За ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Спірний договір укладено в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, і з огляду на ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» до нього мають бути застосовані приписи цього Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6. ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідачем було надано інформацію щодо порядку (процедури) отримання кредиту та підписання електронних договорів, згідно якої під час реєстрації обов`язково визначаються наступні дані - назва, стать, дата народження, телефон, електронна пошта, пароль до доступу до особового рахунку, реєстрація можлива лише, коли клієнт погоджується з умовою на обробку його персональних даних. Після реєстрації клієнта він заповнює свої дані, а також поля про код та паспорт. Потім клієнт заповнює дані про адресу проживання, про працевлаштування, місячний прибуток, сімейний стан, про сферу діяльності, напрямок діяльності підприємства, назву підприємства, дату початку роботи. Потім заповнюються дані про контактну особу. Далі клієнт в особистому кабінеті верифікує і додає дані своєї банківської картки, на яку будуть переказуватись кошти, що здійснюється за допомогою сторонньої платіжної системи WayForPay. Після чого клієнт в особистому кабінеті на калькуляторі вибирає бажану суму і термін. Там же відображається інформація про термін повернення і суми повернення. Перш ніж отримати позику клієнт зобов`язаний ознайомитись з правилами та умовами позики, переглянувши їх по посиланню і підтвердити свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті «З правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних». Після подачі заявки клієнт отримує унікальний код підтвердження оформлення позики через СМС на свій мобільний номер, вказаний при реєстрації на сайті, після чого вносить його на сайті і таким чином підтверджує подачу заявки. Якщо сума позики перевищує розмір мінімальної заробітної плати, клієнту на електронну пошту надсилається лист з паспортом споживчого кредиту. Створена заявка проходить внутрішній алгоритм прийняття рішення про можливість видачі, аналізуючи дані про клієнта. В разі позитивного рішення про видачу позики система генерує унікальний код, який використовується уповноваженою особою відповідача для підтвердження підписання кредитного договору в порядку, визначеному ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», після чого система переводить клієнту на картку суму, зазначену в заявці через платіжну системи за допомогою ТОВ ФК «ВейФорПей». Спірний договір підписано одноразовим ідентифікатором, що, дійсно, не суперечить вимогам чинного законодавства. Проте, позивач зазначає, що спірного договору не укладав, не підписував ані фізично, ані накладанням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором договір та заяву про прийняття пропозиції на його укладання в електронній формі, а також не направляв відповіді про прийняття такої пропозиції. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021226180000324 від 23.07.2021 за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, відповідно до якого 23.07.2021 до чергової частини ВП № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшла копія ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Зелінської І.В. від 15.07.2021 щодо зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявами [PERSON] від 18.05.2021 та від 08.06.2021 (а.с. 12). За змістом заяви [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення від 18.05.2021, він просив органи поліції вжити заходи до невідомої особи, яка злочинним шляхом здійснила перевипуск його картки Vodafon, а саме номер [NUMBER] , який є фінансовим та прив`язаний до його банківських рахунків. У подальшому він дізнався, що на його ім`я 14.05.2021 оформлено кредит в ТОВ «Служба миттєвого кредитування», який він не отримував (а.с. 20). Постановою дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області вищезазначене кримінальне провадження закрито за відсутності складу кримінального правопорушення. У постанові зазначено, що в ході досудового розслідування встановити осіб, які скоїли даний злочин, не виявилось можливим. Згідно з листом ПрАТ «ВФ Україна» від 22.06.2022, наданого на виконання ухвали суду від 02.06.2022 про витребування доказів, 14.05.2021 о 14:20 год. зафіксовано звернення до чату - зателефонували з номеру [NUMBER] про заміну Сім-карти. О 15:17 год. 14.05.2021 по абонентському номеру [NUMBER] здійснена відділена заміна Сім-карти згідно з порядком заміни Сім-карти, викладеному на офіційному сайті. 14.05.2021 о 17:35 год. здійснена повторна заміна Сім-карти за мобільним номером [NUMBER] в магазині за адресою: [ADDRESS] , та переоформлено вказаний номер на контрактну форму обслуговування ( [PERSON] ) (а.с. 86). Згідно з довідкою ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 14.06.2022, переказ грошових коштів здійснено на карту [NUMBER] , власник карти (емітент) банк ПУМБ, категорія карти MasterCard, час запиту 14.05.2021 16:27:13, сума 3 300 грн. Відповідно до інформації АТ «ПУМБ» від 05.08.2022 № КНО-07.8.6/991БТ, наданої на виконання ухвали суду від 25.07.2022, 14.05.2021 о 16:27:11 було зараховано грошові кошти в сумі 3 300,00 грн. від wayforpay на карту [NUMBER] , яка відкрита до рахунку [NUMBER] на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (а.с. 120). Враховуючи наведені докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт не укладення із відповідачем кредитного договору, оскільки у момент його укладання позивач не володів своїм телефонним номером через дистанційний перевипуск його сім-карти іншою особою, не ознайомлювався зі змістом кредитного договору, не підписував його в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора та не отримував грошові кошти, та за фактом вищезазначених дій від його імені звернувся до органів поліції з метою здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України. Натомість, відповідачем на засадах змагальності вищезазначені обставини відповідними доказами не спростовані. Відповідно до ст.204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує чч. 2, 3 ст. 215 ЦК, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Велика палата Верховного Суду у постанові від 19.08.2020 у справі № 385/344/16-ц констатувала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і по захист яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Так, з роздруківки із сайту Українського бюро кредитних історій secure.ubki.ua випливає, що на вказаному сайті міститься інформація про фінансові зобов`язання [PERSON] , зокрема про кредитний договір № 2113448263928 від 14.05.2021 на суму 3 300 грн. (а.с. 25). Позивач у цій справі обрав спосіб захисту свого порушеного права у вигляді зобов`язання відповідача здійснити дії, направлені на виключення інформації з Бюро кредитних історій по договору позики № 2113448263928 від 14.05.2021 на суму 3 300 грн. У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 49 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». У ч. 1 ст. 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» визначено, що джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю. Згідно з ч. 2 цієї статті Бюро має право отримувати відомості та інформацію, що зазначені у частині першій цієї статті, на договірних засадах. Органи або уповноважені особи (держателі, адміністратори державних реєстрів тощо) зобов`язані на запит Бюро надавати відомості з державних реєстрів в електронному вигляді (у форматі бази даних) у разі наявності письмової згоди суб`єктів інформації. Порядок передачі відомостей з державних реєстрів, а також розмір плати за це та інші умови встановлюються Кабінетом Міністрів України або за його дорученням - Держателем або Адміністратором відповідного реєстру та Бюро на підставі договору. У статті 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» закріплено, зокрема, що: бюро кредитних історій (далі - Бюро) - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію; кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону; користувач Бюро (далі - Користувач) - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію; кредитний правочин - кредитний правочин - правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування або купівлі-продажу майна з відстроченням платежу); суб`єкт кредитної історії - будь-яка юридична або фізична особа, яка звернулася до Користувача з метою укладення кредитного правочину або вже уклала кредитний правочин та щодо якої формується кредитна історія. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 вказаного Закону Бюро вилучає з кредитної історії інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними. У пункті 2 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону вказано, що кредитна історія містить таку інформацію: відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: а) відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); б) сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; в) вид валюти зобов`язання; г) строк і порядок виконання кредитного правочину; ґ) відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; д) дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; е) відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); є) відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання. Відтак, з урахуванням приведених норм Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», суд доходить висновку, що з метою ефективного способу захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати ТОВ «Служба миттєвого кредитування» з метою вилучення з кредитної історії інформації про грошове зобов`язання [PERSON] подати до ТОВ «Українське бюро кредитних історій», яке є юридичною особою, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію, повідомлення про відсутність грошового зобов`язання [PERSON] на підставі кредитного договору (договору позики) № 2113448263928 від 14 травня 2021 року, який, як встановлено судом вище, є неукладеним. На переконання суду, саме такий спосіб захисту буде ефективним у спірних правовідносинах та припинить порушення прав та інтересів позивача, про захист яких він просив суд у даному позові, а також відповідає положенням ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі положень ст. 141 ЦПК України та враховуючи немайновий характер позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору розміром 992,40 грн. Питання щодо інших судових витрат буде вирішене після надходження відповідної заяви представника позивача.

Outcome: partial