Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач 21.03.2022 року позивач звернувся до суду за позовом до [PERSON] , третя особа, на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги [PERSON] про припинення стягнення аліментів з батька, звільнення від сплати заборгованості по аліментам та стягнення аліментів на утримання дитини. Від позивача та третьої особи надійшла заява про розгляд без її участі, позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`являвся. Додатково відповідач був повідомлений через оголошення на сайті «Судова влада». Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави по справі №2-3073/10 було стягнуто аліменти з [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь [PERSON] . [INFO] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] . [INFO] починаючи з 30 вересня 2010 року до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 31.03.2014 року по справі №553/477/14-ц шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23.12.2014 року по справі №553/5169/14-ц. позов [PERSON] задоволено частково, усунуто перешкоди в користуванні [PERSON] квартирою [ADDRESS] визнано [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням- квартирою [ADDRESS] , зокрема встановлено, що [PERSON] з березня 2011 року в квартирі не проживає, її особисті речі відсутні. При цьому, Відповідач хоча і має право на аліменти за рішенням суду для утримання дітей, однак син [PERSON] , із січня 2013 року залишився проживати із батьком, при цьому мати втратила будь-який зв`язок із сином, припинила його фактичне утримання. Згідно із психолого-педагогічною характеристикою учня 3 класу Полтавської спеціальної ЗШ №39 від 13.11.2014 року, на вказану дату [PERSON] навчався в Полтавській спеціальній ЗШ №39 другий рік. Вихованням дитини займався батько. Хлопчик забезпечений шкільною формою, навчальним приладдям. Має окреме місце роботи вдома. Домашні завдання [PERSON] виконував. За час навчання хлопчика мати жодного разу не з`являлася до школи. Згідно із Актом від 05.08.2019 року, складеним за підписами мешканців будинку [ADDRESS] та головою правління ОСББ «Поділ 91», син [PERSON] [PERSON] постійно проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] з січня 2013 року та навчається у 8 класі Полтавської спеціальної Загальноосвітньої школи №39. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави по справі №553/246/21 від 28.09.2021 року позов [PERSON] задоволено у повному обсязі. Визначено місце проживання дитини [PERSON] . [INFO] , із батьком [PERSON] , проживаючим за адресою [ADDRESS] . Рішенням суду, зокрема було встановлено, що з січня 2013 року син [PERSON] залишився проживати з батьком у [ADDRESS] . Мати дитини [PERSON] залишила проживати сина з його батьком, не приймає участі у вихованні дитини, не навідує дитину. Фактичне утримання дитини [PERSON] відбувається його батьком [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а саме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З урахуванням положень ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, проживають вони разом чи окремо, син [PERSON] має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідач проблем зі здоров`ям не має. Про наявність інших осіб, яких за законом має утримувати [PERSON] , Позивачу не відомо. (донька [PERSON] станом на день подачі позову є повнолітньою). Відтак враховуючи наступні фактичні обставини: cин [PERSON] із січня 2013 року постійно проживає із батьком [PERSON] ; [PERSON] повністю утримує сина та займається його вихованням; [PERSON] проживає окремо та не здійснює утримання свого сина. - обґрунтованими є вимоги gозивача про припинення стягнення аліментів на користь [PERSON] за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2010 року по справі №2-3073/10 на утримання сина [PERSON] , звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам на утримання сина [PERSON] , яка виникла починаючи із січня 2013 року та про стягнення з Відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів; Станом на день подання позову Позивачу відділом ДВС не було надано довідку про розмір заборгованості по аліментам на утримання сина [PERSON] .

Outcome: approved