Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

1.\~Стислий виклад позиції позивача. 03 жовтня 2020 року о 16 годині 45 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем Mersedes-Benz, державний номер [NUMBER] по вул. О.Говорухи м. Запоріжжя, в районі буд. №61, перед поворотом ліворуч не зайняв відповідне крайнє ліве положення на проїзній частині, також при зміні напрямку руху не переконався в безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем GEEEY EMGRAND державний номер [NUMBER] під моїм керуванням [PERSON] , який рухався позаду в попутному напрямку. Внаслідок ДТП належний їй автомобіль GEELY EMGRAND державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №146584 від 3.10.2020, згідно з яким він порушив п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Згідно з постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2020 справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Згідно з постановою Запорізького апеляційного суду від 05.04.2021, постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2020 у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП скасовано. Постановлено нову постанову, якою визнано [PERSON] винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 38, п.7 ч.І ст. 247 КУпАП провадження по справі закрито. Станом на 24 жовтня 2019 року була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mersedes-Benz, державний номер [NUMBER] в ПРАТ АПСК, страховий поліс №АО/2220862. Згідно із полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором. Згідно полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілих під час ДТП складає 260 000 гривень, за шкоду, заподіяну майну - 130 000 гривень. Згідно полісу безумовна франшиза складає 2600 гривень. Згідно полісу забезпечений транспортний засіб Mersedes-Benz, державний номер [NUMBER] , поліс на момент ДТП - 03 жовтня 2020 року - діяв. Автомобіль GEELY EMGRAND державний номер [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ [NUMBER] від 25.02.2020. Після ДТП вона звернулась до страхової компанії, якою здійснено оцінку транспортного засобу, 16.10.2020 компанія виплатила страхове відшкодування за винятком франшизи 2600 гривень в розмірі 18\~239,39 гривень. Згідно п.п.12.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином, [PERSON] повинен сплати їй суму франшизи в розмірі 2600 гривень. В добровільному порядку останній відмовився виплачувати. 2.\~Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2021 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.11.2021. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2022 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, надав до суду пояснення в яких зазначив, що позовні вимоги визнає частково. Не визнає позовні вимоги стосовно стягнення моральної шкоди, оскільки водій поїхав з місця ДТП своїм ходом і не потребувала допомоги. 3.\~Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено\~судом постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2020 справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] закрито на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Постановою Запорізького апеляційного суду від 05.04.2021, постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2020 у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП скасовано. Постановлено нову постанову, якою визнано [PERSON] винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 38, п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі закрито. Станом на 24 жовтня 2019 року була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mersedes-Benz, державний номер [NUMBER] в ПРАТ АПСК, страховий поліс №АО/2220862. Після ДТП\~позивачка [PERSON] \~звернулась до\~страхової компанії,\~якою здійснено\~оцінку транспортного\~засобу.\~Згідно звіту\~про оцінку\~автомобіля GEELY EMGRAND державний номер [NUMBER] №90 від 08.10.2020 вартість матеріального збитку становить 23390,27 грн. (згідно квитанції №90 вартість проведеної оцінки становить 1500 грн.) Згідно квитанції від 24.08.2021 [PERSON] оплатила послуги експерта за висновок №СЕ-19/108-21/2202-ІТ від 12.03.2021 і сумі 2109 грн. 16.10.2020 страхова компанія виплатила страхове відшкодування за винятком франшизи 2600 гривень в розмірі 18\~239,39 гривень. 4.\~Оцінка Суду. Відповідно до ст.\~6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.\~9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи.\~Це право включає в себе доступність до правосуддя. Згідно до ст.ст.12,81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.76\~цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Згідно ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з 4.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Частино 1 статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV від 01.07.2004 року обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Таким чином,\~позовні вимоги\~ [PERSON] \~в частині\~стягнення в\~рахунок відшкодування\~франшизи необхідно\~задовольнити та\~стягнути [PERSON] компенсацію матеріальної шкоди. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди судом встановлено наступне. Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 1500 грн., виходячи з того, що: ДТП та її наслідки, які привели до пошкодження транспортного засобу, порушили нормальні життєві зв`язки і вимагають додаткових матеріальних затрат; протягом тривалого часу [PERSON] не мала можливості користуватися власним автомобілем, чим порушено встановлений ритм її життя, обмежилась можливість у задоволенні культурно-побутових потреб, пов`язаних із пересуванням, як особисто так і членів сім`ї та близьких родичів; моральні переживання полягають у тому, що відповідачем відмовлено у виплаті франшизи; в позивачки виникла роздратованість, постійні переживання та турботи пов`язані із пошкодженням автомобіля, а також з необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачці [PERSON] протиправними діями [PERSON] , які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями останнього. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із пошкодженням майна, характер немайнових втрат позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500 грн. задовольнити повністю. 5. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Згідно квитанції №90 вартість проведеної оцінки пошкодження автомобіля становить 1500 грн. Згідно квитанції від 24.08.2021 [PERSON] оплатила послуги експерта за висновок №СЕ-19/108-21/2202-ІТ від 12.03.2021 в сумі 2109 грн. Тому відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню витрати на проведення звіту та експертизи в сумі 3609 грн. Позивачкою [PERSON] укладено письмовий договір про надання адвокатських послуг від 30.12.2020 згідно до якого позивачка сплатила за послуги адвоката 4500грн. Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України\~підлягає стягненню\~з надання\~судового збору,\~витрат по\~сплаті якого\~понесені позивачем\~і документально\~підтверджені. Згідно платіжного доручення від 01.09.2021\~позивачем було сплачено 908 грн.\~00 коп., який і підлягає стягненню з відповідача. Частиною 4 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання послуг відповідає положенням статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Позивачкою надано належні та допустимі докази на підтвердження сплати вказаної суми адвокату, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved