Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до\~ Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить: 1) встановити факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] разом з [PERSON] ; 2) встановити факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] разом [PERSON] ; 3) встановити факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] разом [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] помер її брат [PERSON] , [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті батьків залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 2,3 га. Будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 08.04.1988 року, земельна ділянка на підставі державного акта від 14.09.2005 року. На момент смерті батька, мати та брат були зареєстровані разом з батьком, тому вважаються такими, що прийняли спадщину. На момент смерті брата, мати була зареєстрована разом з братом, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Вказує, що після смерті матері у будинку не залишилось зареєстрованих осіб, однак всупереч факту реєстрації позивача за адресою: [ADDRESS] , вона проживала разом з батьками та братом-інвалідом, оскільки через похилий вік та інвалідність, їм постійно потрібна була допомога. Позивач бажає успадкувати майно, тож 05.08.2021 року звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадщину не має можливості, оскільки\~ відсутні документи, які підтверджують\~ факт проживання з померлими. Вказані обставини заважають позивачу реалізувати своє право на отримання спадкового майна, тому вона звернулась до суду за захистом своїх прав. 27.08.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 05.10.2021 року ухвалою судді прийнято справу до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 03.11.2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому позов фактично визнано. Вказано, що позивачка дійсно мешкала зі своїми батьками, однак заперечує з приводу стягнення судових витрат, оскільки про існування заповітів на користь позивача відповідачам стало відомо лише з позовної заяви та через відсутність таких відомостей вони звернулись із заявами про прийняття спадщини. Вказано, що якби позивач скористалась порядком досудового врегулювання та повідомила їх про дані обставини, у неї відпала б потреба звертатись до суду. Відповідач просить суд задовольнити позов частково, визнати факт постійного проживання позивачки зі спадкодавцями та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення судових витрат з відповідачів. 10.12.2021 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з запереченням на позов, в обґрунтування якого вказано про невідповідність позовної заяви вимогам, оскільки встановлення фактів юридичного значення має здійснюватися в порядку окремого провадження. По суті вказано, що позивачка зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , вона не проживала з померлими батьками та братом, а лише провідувала їх так само, як це робив він та сестра [PERSON] . Коли батьки хворіли, він особисто забирав їх до себе та доглядав за ними. Вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення. 04.02.2022 року ухвалою суду задоволено заяву [PERSON] та витребувано від Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчені копії матеріалів спадкових справ після: померлого [INFO] [PERSON] ; померлого [INFO] [PERSON] ; померлої [INFO] [PERSON] . 19.04.2022 року на адресу суду надійшли витребувані докази. 19.05.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити, надали пояснення. Додатково позивач вказала, що з 2008 року проживала разом з батьками, доглядала їх, хоронила батьків та брата. Квартиру отримала, коли працювала на заводі, однак з сином проживала в селі і не думала тоді за реєстрацію. Батько і мати складали заповіт на позивача, а заперечення відповідача [PERSON] вважає неправдивими. 12.08.2022 року на адресу суду надійшов лист Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори про розгляд справи без її участі, просила винести рішення суду згідно чинного законодавства. 24.08.2022 року на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, підтримала відзив на позов. В матеріалах справи також міститься заява відповідача [PERSON] про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, а також оглянувши оригінали документів, встановив наступне. [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.02.1956 року, актовий запис № 4. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.07.2016 року, актовий запис № 11. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.06.2019 року, актовий запис № 9. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.04.2020 року, актовий запис № 807. [PERSON] за життя належало майно: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з копії свідоцтва про право власності Виконавчого комітету В.Тарасівської сільради народних депутатів від 08.04.1988 року, реєстровий № 97; земельна ділянка з кадастровим номером 3220481000:06:003:0025 площею 2,3111 га в межах Вільнотарасівської сільської ради Білоцерківського району, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 499411 від 14.09.2005 року. Відповідно до копії витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 27.07.2021 року № 15.2-03/19668, за адресою: [ADDRESS] , станом на 27.07.2021 року, відсутні зареєстровані особи. В матеріалах справи містяться копії довіреностей: від 19.04.2016 року про надання повноважень [PERSON] [PERSON] для представлення інтересів в касі ТДВ «Терезине» по питанню отримання коштів за оренду земельної частки (паю); від 06.07.2016 року про надання повноважень [PERSON] [PERSON] для представлення інтересів в органі Пенсійного фонду для оформлення та отримання допомоги на поховання [PERSON] . Відповідно до копії довідки МСЕК серії АВ № 1038534 від 05.07.2018 року, [PERSON] , [INFO] має третю групу інвалідності з 05.07.2018 року за загальним захворюванням. Судом досліджено копію спадкової справи № 412/2016 до майна померлого [PERSON] , яка розпочата Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою Київської області. З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] . Особами, що подали заяви про прийняття спадщини після померлого є дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії заповіту [PERSON] від 13.04.2010 року, реєстровий № 46, померлий заповів все своє майно своїй дочці [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.08.2021 року у справі № 357/9362/21 частково задоволено заяву [PERSON] та вжито забезпечення позову шляхом заборони державному нотаріусу Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області Руденко Н.П. видавати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] . В матеріалах спадкової справи також наявна заява позивача від 22.07.2021 року з повідомленням нотаріуса про звернення до суду для відновлення права на прийняття спадщини після померлих батьків. Позивачем також надано копію заповіту [PERSON] від 13.04.2010 року, реєстровий № 47, відповідно до якого [PERSON] заповіла все своє майно своїй дочці [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, що є сусідкою з [PERSON] (позивачем) в с. Вільна Тарасівка і знає її 38 років, позивач з 2008 року проживає в цьому селі, вона доглядала своїх батьків, з ними проживала разом зі своїм сином [PERSON] , він інвалід. [PERSON] захоронювала тата, потім брата [PERSON] і потім маму. Вона має квартиру в [PERSON] , але там жили квартиранти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала покази, що проживає за адресою: [ADDRESS] проживала в селі з батьками, братом і сином, доглядала за батьками, поховала їх і брата, зробила пам`ятники. Багато років до смерті батька [PERSON] проживала з ними, а не в квартирі. Морська [PERSON] казала, що все [PERSON] робить біля хати. [PERSON] та [PERSON] не проживали з батьками. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав покази, що позивач є двоюрідною сестрою його матері. [PERSON] проживала в селі [PERSON] разом з батьками та братом в одному будинку, вона доглядала їх, хоронила батьків і брата, а відповідачів бачив лише раз на похоронах. Свідок орієнтовно 1,5 км від позивача проживав, спілкувався з їх родиною, приїжджав до них. Разом з позивачем проживав також її син [PERSON] . Загалом позивач там 15 років жила. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Слід зазначити, що окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Відповідно до роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами\~ за\~ правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Із матеріалів справи вбачається, що вирішення вимог про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцями на час відкриття спадщини необхідне позивачу для прийняття спадщини після смерті спадкодавців. При цьому, проти встановлення таких фактів заперечує відповідач-2 [PERSON] , тобто встановлення даних фактів напряму пов`язане з наступним вирішенням спору про право, а тому даний спір належить розглядати у позовному провадженні. З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи відповідача-2 [PERSON] про те, що розгляд даної справи має здійснюватись в порядку окремого провадження. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилом ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до абз. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно з положеннями ст. 3 вказаного Закону місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Відповідно до роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. При вирішенні вказаного юридичного факту, суд приймає до уваги фактичні свідчення про постійне проживання позивача з померлими [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , заповідальні розпорядження батьків позивача, визнання даного факту відповідачем-1 [PERSON] , наявні у справі докази та досліджені в судовому засіданні оригінали документів, що надані позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність у справі юридичного факту постійного проживання [PERSON] з померлими [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на день їх смерті за однією адресою на час відкриття спадщини. Слід зазначити, що відсутність письмової відмови нотаріуса в оформленні спадщини за позивачем не є визначальним при прийнятті рішення у даній справі. Таким чином, подана позовна заява знайшла своє підтвердження під час розгляду справи в судовому засіданні, тому підлягає задоволенню. Встановлення даних фактів має для позивача юридичне значення, оскільки від цього залежить реалізація її права на спадщину.

Outcome: approved