Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є його батьком. Шлюб між його батьками було розірвано, після чого він проживав разом із матір`ю у [ADDRESS] , де й зареєстрований. Однак, останнім часом в зв`язку зі зміною обставин, а саме навчання у Волинському національному університеті імені Лесі Українки на факультеті економіки та управління, денної форми навчання, він проживає у батька по [ADDRESS] . Зазначає, що квартира [ADDRESS] належить його батькові [PERSON] та бабі [PERSON] . Вважає, що оскільки батько зобов`язаний утримувати його після досягнення повноліття в зв`язку з тим, що він продовжує навчання, то він звернувся до суду з позовом про визнання права на проживання (користування) в житлі, що належить його батькові. Посилаючись на викладене, просить суд, визнати на період його навчання у Волинському національному університеті імені Лесі Українки, а саме до 30.06.2024, право на проживання разом з його батьком [PERSON] у належній останньому на праві спільної сумісної власності квартирі [ADDRESS] . Ухвалою судді від 14.07.2022 відкрито провадження у справі. Відзиву від відповідача у встановлений ухвалою строк не надходило. Ухвалою суду від 09.08.2022 замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] на співвідповідача. 22.08.2022 ухвалою суду відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачами та продовжено судовий розгляд. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав та просив задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Відповідачі позовні вимоги визнали та не заперечували щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 06). Відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Позивач, звертаючись до суду з позовом, вважає, що його батьком, відповідачем [PERSON] порушено його право закріплене у ст. 199 СК України, а також визначене ст.ст. 176, 181 СК України та вважає, що його відновлення можливе шляхом визнання за ним права на проживання разом з батьком у належній йому квартирі на період навчання. Правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь в утриманні дітей шляхом закріплення за ними права на проживання в квартирі батьків на період навчання. Так, відповідно до норм сімейного законодавства умови утримання неповнолітніх дітей (ст.ст. 180-197 СК України) не є тотожними умовам утримання повнолітніх сина, доньки (ст.ст. 198-201 СК України). Відповідно до статті 201 СК до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються окремі норми, що регулюють права неповнолітніх дітей, а саме статті 187, 189-192, 194-197 СК. Але правила ст.ст. 176, 181 СК до обов`язків утримання повнолітніх дочки, сина не застосовуються та регулюють правовідносини між батьками та неповнолітньою дитиною, а тому не поширюються на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем [PERSON] . Натомість батько позивача, як власник квартири, у відповідності до ст.ст. 317, 319 ЦК України, має право користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в тому числі шляхом надання дозволу на проживання в його квартирі сина на період навчання. Такими ж правами наділений інший співвласник квартири, відповідач [PERSON] , яка є бабою позивача. \~ \~ \~ \~Відповідно реалізовуючи надані відповідачам права щодо їх власності, останні забезпечили право [PERSON] на проживання у квартирі [ADDRESS] з 24.02.2022. \~ \~ \~ \~Зазначене встановлено судом та визнається сторонами у справі. В судовому засіданні від 09.08.2022 відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та суду пояснив, що син проживає у належній йому квартирі з 24.02.2022, жодних перешкод у цьому йому ніхто не чинить. [PERSON] суду пояснила, що заперечень щодо проживання онука в квартирі, яка на праві спільної сумісної власності належить їй та сину [PERSON] у неї немає та не було. Як пояснив у судовому засідання представник позивача, останньому будь-яких перешкод у проживанні в квартирі [ADDRESS] , відповідачі не чинять, він має вільний доступ до вказаної вище квартири, адресу якої зазначає як місце свого фактичного проживання. Відтак його право на проживання у квартирі [ADDRESS] визнане відповідачами. Частиною 1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.\~Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.\~У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені\~частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами,\~а також застосувати інші наслідки, встановлені законом\~(стаття 13 ЦК України). Суд може\~відмовити у захисті цивільного права та інтересу\~особи в разі порушення нею положень\~частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу\~(частина третя статті 16 ЦК України). На думку суду, в справі, що розглядається має місце зловживання позивачем матеріальними (цивільними) правами, правовим наслідком якого може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові. Вказане узгоджується із правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 318/89/18. Аналізуючи наведене,\~суд дійшов\~висновку про\~відмову у\~задоволенні позову.

Outcome: dismissed