Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

До суду 31.01.2019 року надійшов позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] до [PERSON] в інтересах [PERSON] , за участю Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, у якому банк просив: - у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитними договорами №014/0076/74/75863 від 04.06.2007 р. у сумі 311588 дол. США 89 центів, що в еквіваленті на дату розрахунку складає 8156544 грн. 63 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на двокімнатну квартиру, загальною площею 80,5 кв.м, в тому числі житловою 40,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом міської ради 15.03.2005 р., зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», в книзі №168 доп.-88, за №13096 шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на підставі зовнішньої оцінки 2392358 грн.; - виселити без надання іншого житлового приміщення [PERSON] , 1981 р.н., яка зареєстрована та проживає у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку; - виселити без надання іншого житлового приміщення [PERSON] , 2007 р.н., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку; - стягнути з відповідачів на користь банку витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. та витрати на проведення оцінки майна в сумі 2000 грн. В обґрунтування позову вказано, що 04.06.2007 р. між ВАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є АТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0076/74/75863, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 205030 доларів США строком до 04.06.2027 р., а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12,5% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. Банк свої зобов`язання за договором виконав, а відповідачка всупереч вимогам п. 3.3, 5.1 кредитного договору, не здійснювала щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно Графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.05.2017 р. по цивільній справі №495/8884/14-ц позовні вимоги банку було задоволено, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/0076/74/75863 від 04.06.2007 р. у розмірі 215786,37 доларів США, що еквівалентно на час подання позову 2794477,73 грн., яка складається з наступного: 182054,07 доларів США, що еквівалентно 2357637,53 грн. заборгованість за кредитом; 17345,32 доларів США, що еквівалентно 224625,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 16386,98 доларів США, що еквівалентно 212214,75 грн. заборгованість за пенею за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків. Крім того, з дати ухвалення вказаного рішення та станом на день звернення до суду з вказаним позовом, заборгованість за кредитним договором погашена в повному обсязі не було, тому банк продовжував нараховувати позичальнику відсотки, пеню за порушення виконання умов кредитного договору. Оскільки позичальник не виконав рішення суду та вимоги банку щодо врегулювання кредитної заборгованості, станом на 25.04.2018 р. заборгованість складає 311588 доларів США 89 центрів, що в еквіваленті на дату розрахунку складає 8156544,63 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/0076/74/75863 від 04.06.2007 р. між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, за яким предмет іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з умов кредитного договору. А також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору. Предметом іпотеки, згідно п. 1.2 договору є нерухоме майно, а саме двокімнатна квартира, загальною площею 80,5 кв.м, в тому числі житловою 40,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказано, що оскільки позичальником не виконувалися зобов`язання за кредитним договором, у банку виникло право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Крім того, банком було надіслано вимогу з повідомленням про звільнення квартири у порядку ст. 109 ЖК УРСР з попередженням про те, що у разі невиконання вказаної вимоги у тридцяти денний термін, банк буде змушений на свій розсуд звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації та виселення. Проте, відповідачі у добровільному порядку не звільнили спірне житлове приміщення, внаслідок чого, банк змушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 06.02.2019 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позову, які позивач усунув 26.02.2019 року. Ухвалою суду від 11.03.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого судового засідання на 06.05.2019р. 21.05.2019 року через канцелярію суду представником відповідачки [PERSON] подано клопотання, у якому просив зобов`язати АТ «Райффайзен Банк аваль» надати суду для огляду оригінали всіх письмових доказів, що раніше подавалися у вигляді копій. 21.05.2019 року через канцелярію суду представником відповідачки [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що у своїх доводах банк вказує на те, що спірна квартира придбана відповідачкою за рахунок виданих банком кредитних коштів, однак, вказує, що зазначені обставини не відповідають дійсності, оскільки квартира належить відповідачці на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом міської ради від 15.03.2005 р., а кредитний договір та договір іпотеки був укладений 04.06.2007 р. Крім того, вказує, що неможливо виселити відповідачку та її неповнолітню дитину без надання іншого житлового приміщення, оскільки в іпотеку передано квартиру, яка була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів. У підготовче засідання призначене на 06.05.2019 року [PERSON] не з`явилася, 03.05.2019 року представник відповідачки адвокат Попов М.С. надав суду заяву щодо відкладення судового засідання, у зв`язку із необхідністю надання часу для підготовки відзиву, оскільки ним копію позову отримано лише 03.05.2019 року. У підготовче засідання представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» не з`явився, надав суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача, справу просив розглядати за його відсутністю. Представник Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Розгляд справи відкладено на 24.06.2019 року. У підготовче засідання призначене на 24.06.2019 року з`явився представник [PERSON] адвокат Якових Є.В., просив прийняти відзив на позов та витребувати оригінали документів, долучених до позовної заяви. У підготовче засідання з`явилася представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» - адвокат Ковальова Н.А., яка зазначила, що щойно отримала відзив на позов та клопотання про надання оригіналів документів, просила відкласти розгляд справи для надання відповіді на відзив та надання суду оригіналів документів, долучених до позову. У підготовче засідання представник Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації не з`явився, 27.05.2019 року надав суду заяву щодо розгляду справи без їх участі. Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив: згідно ст.ст.197, 198, 49 УПК України прийняти відзив на позов, зобов`язати позивача надати оригінали документів, доданих до позову, окрім статуту та судового рішення, надати час на надання відповіді на відзив, відкласти розгляд справи на 22.07.2019 року. У підготовче засідання призначене на 22.07.2019 року представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» не з`явилася, 22.07.2019 року надала суду клопотання, в якому просила відкласти розгляд справи, у зв`язку з зайнятістю у іншому процесі. Також просила ухвалити рішення про витребування доказів з АТ «Райффайзен Банк Аваль». У підготовче засідання [PERSON] не з`явилася, представник відповідачки адвокат Попов М.С. надав суду заяву, в якій просив витребувати у позивача оригінали письмових доказів, що були додані до позовної заяви в копіях, справу просив розглядати за його відсутністю. Також просив закрити підготовче засідання та призначити до розгляду по суті. У підготовче засідання представник Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації не з`явився, 12.07.2019 року надав суду заяву щодо розгляду справи без їх участі. Ухвалою суду від 25.07.2019 року витребувано з Акціонерного товариства\~«Райффайзен Банк\~Аваль» для огляду у судовому засіданні оригінали всіх письмових доказів, а саме, документів, долучених АТ «Райффайзен Банк Аваль до позовної заяви: оригінал обґрунтованого розрахунку суми, яка стягується по кредиту станом на 25.04.2018 року; оригінал Кредитного договору №014/0076/74/75863 від 04.06.2007 року з додатками, які є невід`ємними частинами Кредитного договору; оригінал Додаткової угоди №1 від 04.06.2007 року до Кредитного договору №014/0076/74/75863 від 04.06.2007 року; оригінал Додаткової угоди №014/0076/74/75863/81-1-0-00/5630 від 11.10.2013 року; оригінал Виписки по рахунку; оригінал Договору іпотеки від 04.06.2007 року №3049; оригінал Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек №12841377 від 05.06.2007 року; оригінал Витягу з Єдиного реєстру заборон №12823320 від 04.06.2007 року; оригінал Зовнішньої незалежної оцінки об`єкта оціночної діяльності від 21.08.2018 року; оригінал Довідки ОСББ «Ломоносовец» за №3 від 11.04.2018 року ; оригінал Вимог №114/5-118750 від 03.05.2018 року та №114/5-118751 від 03.05.2018 року з доказами отримання; закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 24.10.2019 р. 24.09.2019 року представником АТ «Райффайзен банк Аваль» на виконання ухвали суду надано оригінали витребовуваних документів. В судове засідання, призначене на 24.10.2019 р. сторони не прибули, про причини не явки суд не повідомляли. Розгляд справи відкладено на 12.12.2019 р. 02.12.2019 року через канцелярію суду представником Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації подано лист, у якому, зокрема вказали, що третьою стороною у справі є орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської області. В судове засідання 12.12.2019 року з`явилися представники позивача та відповідача. Представник позивача в судовому засіданні просила замінити третю особу на орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської області. Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив: задовольнити клопотання представника позивача та залучити до участі у справі в якості третьої особи орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської області та виключено Службу у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації; розгляд справи відкладено на 03.03.2022 р. 03.03.2020 року до суду надійшла заява від представника відповідача про зупинення провадження у справі, відповідно якого обґрунтована необхідність у зупиненні провадження по справі до розгляду справи №495/8884/14-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про дострокове солідарне стягнення заборгованості, у зв`язку з тим, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2017 року по справі №495/8884/14-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про дострокове солідарне стягнення заборгованості, яким позов було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитну заборгованість на загальну суму 215786,37 доларів США, що еквівалентно на час подання позову 2794477,73 грн. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.01.2020 року вказане заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судове засідання 03.03.2020 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись належним чином, позивач ознайомившись з клопотанням просив розглянути заяву без його участі, заперечував проти зупинення. Представник відповідача також просив розглянути заяву без його участі. Ухвалою суду від 05.03.2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження відмовлено. 21.04.2020 року через електронну пошту суду представником позивача подано клопотання про повернення оригіналів доказів. В судове засідання 13.05.2020 року з`явився представник позивача, інші сторони в судове засідання не прибули, про причини не явки суд не повідомляли. В судовому засіданні судом оглянуто оригінали документів, які надавалися на виконання вимог ухвали суду та вирішено їх повернути представнику банку. Розгляд справи відкладено на 15.07.2020 р. В судове засідання 15.07.2020 р. з`явилися представники позивача та відповідачки, представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. Розгляд справи відкладено на 05.11.2020 р. В судове засідання 05.11.2020 р. сторони не прибули, про причини не явки суд не повідомляли. Судове засідання відкладено на 25.03.2021 р. В судове засідання 25.03.2021 р. сторони не прибули, представниками сторін подані клопотання про відкладення розгляду справи. Судове засідання відкладено на 20.05.2021 р. 03.03.2021 року через електронну пошту суду представником третьої особи подано заяву про розгляд справи за відсутності представника. В судове засідання 20.05.2021 р. сторони не прибули, про причини не явки суд не повідомляли. Судове засідання відкладено на 14.07.2021 р. В судове засідання 14.07.2021 р. сторони не прибули, про причини не явки суд не повідомляли. Судове засідання відкладено на 13.10.2021 р. В судове засідання 13.10.2021 р. з`явився представник позивача, представником відповідачки подано клопотання про відкладення розгляду справи, представником третьої особи подано заяву про розгляд справи за відсутності представника. Представником позивача в судовому засіданні заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю ознайомлення з матеріалами справи. Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив: задовольнити клопотання представників сторін та відкласти розгляд справи на 02.12.2021 р. В судове засідання 02.12.2021 р. з`явився представник позивача, представником відповідачки подано клопотання про відкладення розгляду справи, представником третьої особи подано заяву про розгляд справи за відсутності представника. Представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти відкладення розгляду справи. Оскільки між сторонами проводяться домовленості щодо заборгованості. Суд, не виходячи до нарадчої кімнати на місці ухвалив: задовольнити клопотання представника відповідача та відкласти розгляд справи на 09.02.2022 р. В судове засідання 09.02.2022 р. сторони не прибули, від представників позивача та відповідача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 29.03.2022 р. В судове засідання 29.03.2022 р. сторони не прибули, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 18.05.2022 р. В судове засідання 18.05.2022 р. сторони не прибули, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 29.06.2022 р. В судове засідання 29.06.2022 р. сторони не прибули, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 06.09.2022 р. В судове засідання 06.09.2022 р. з`явився представник позивача, інші сторони в судове засідання не прибули, про причини не явки суд не повідомляли. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~04.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0076/74/75863, за умовами якого кредитор надає позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 205030 дол. США, в тому числі комісія 3030 дол. США, а позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Кредит надано на строк по 04.06.2027 р. Процентна ставка за кредитом складає 12,5% річних (а.с. 12-18 том 1). 04.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено іпотечний договір, за п. 1.1 якого, цей договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору №014/0076/74/75863 від 04.06.2007 р. (а також усіх додаткових угод до нього. Які можуть бути укладені до закінчення строку кредитного договору), укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний до 04.06.2027 р. повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 205030 доларів США, сплатити нараховані відсотки за річні користування ним згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених кредитним і цим договором, та витрати, пов`язані з реалізацією заставленого майна, що понесені іпотекодержателем. У відповідності до даного договору іпотекодержателем має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О. (а.с. 23-26 том 1). За п. 1.2 іпотечного договору, предметом іпотеки\~є нерухоме майно: двокімнатна квартира, номер вісімнадцять, в житловому будинку номер сто [ADDRESS] загальною площею 80,5 кв.м, в тому числі житловою 40,2 кв.м, в подальшому предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15.03.2005 року, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі №168доп-88, за №13096. Згідно п. 4.1 іпотечного договору, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не більш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. За п. 4.3 іпотечного договору іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена звернути стягнення на предмет іпотеки. 04.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №014/0076/74/75863 від 04.06.2007 р., яким сторони домовились, що позичальник, у виконання умов кредитного договору №014/0076/74/75863 від 04.06.2007 р. щодо цільового використання кредитних коштів, протягом п`яти робочих днів повинен надати копії платіжних документів, які підтверджують перерахування кредитних коштів до ДП «Дирекція Верстатобуд» за купівлю пакету облігації згідно договору №5/4/13 від 29.05.2007 р. та лист з зазначеної організації про отримання повної сплати за пакет цінних паперів (а.с. 19 том 1). 11.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено додаткову угоду №014/0076/74/75863/81-1-0-00/5630 до кредитного договору №014/0076/74/75863 від 04.06.2007 р., яким сторони досягли згоди щодо порядку страхування за кредитом (а.с. 20-21 том 1). За довідкою №3 від 11.04.2018 р. ОСББ «Ломоносовец» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та син [PERSON] 2007р.н. з 07.05.2014р. (а.с. 30 том 1). Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.05.2017 року у справі №495/8884/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» кредитну заборгованість на загальну суму 215786,37 доларів США, що еквівалентно на час подання позову 2794477,73 грн., яка складається з наступного: 182054,07 доларів США, що еквівалентно 2357637,53 грн. заборгованість за кредитом; 17345,32 доларів США, що еквівалентно 224625,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 16386,98 доларів США, що еквівалентно 212214,75 грн. заборгованість за пенею за невчасну сплату кредиту та відсотків (а.с. 31-32 том 1). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.01.2020 року вищевказане заочне рішення суду скасовано, призначено підготовче засідання у справі (а.с. 177-178 том 1). Рішенням Білгород-Дністровського\~міськрайонного суду\~Одеської області від 14.07.2022 року стягнуто з\~ [PERSON] на\~користь Публічного\~акціонерного товариства\~«Райффайзен Банк\~Аваль» кредитну\~заборгованість на\~загальну суму\~215786,37\~доларів США,\~яка складається з наступного: 182054,07 доларів США заборгованість за кредитом; 17345,32 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 16386,98 доларів США заборгованість за пенею за невчасну сплату кредиту та відсотків. 03.05.2018 року за вих. №114/5-118750 АТ «Райффайзен Банк Аваль» на адресу [PERSON] надіслано вимогу про виконання грошових зобов`язань та про усунення порушення основного зобов`язання за кредитним договором №014/0076/74/75863 від 04.06.2007 р., у якій повідомили, що прострочена заборгованість перед банком станом на 20.04.2018 р. складає суму у розмірі, що складається з:\~21214,36\~доларів США прострочений кредит, 128225,52 доларів США несплачених відсотків. Банк вимагає протягом не більш ніж 60 календарних днів з дня одержання даної вимоги здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою відсотків та пені відповідно до умов кредитного договору у розмірі: 182054,07 доларів США заборгованості по кредиту; 128225,52 долари США несплачених відсотків. Одночасно з вказаним, банк на підставі ст. 109 ЖК УРСР вимагав добровільно звільнити передане в іпотеку жиле приміщення протягом одного місяця з дати отримання цієї вимоги (а.с. 33 том 1). Відомостей про отримання відповідачами вказаної вимоги матеріали справи не містять. Список згрупованих поштових відправлень не може свідчити належним чином про отримання відповідачами вимоги. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №166273912 від 13.05.2019 р. квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 15.03.2005 р. Виконавчого комітету Одеської міської ради [PERSON] ; та 04.06.2007 року зареєстровано заборону на нерухоме майно №5069418 на підставі іпотечного\~договору №3049 від 04.06.2007 р. (а.с. 89-90 том 1). Також судом встановлено, що 01.06.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №1317, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15.03.2005 року, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі №168 доп-88, за №13096 (а.с. 197 том 1). Рішенням Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~27.07.2021 року (справа №522/11195/20) визнано виконавчий напис №1317, вчинений 01 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною, про звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності таким, що не підлягає виконанню. Згідно копії квитанції №1GXS57619 від 20.08.2021 р. [PERSON] внесено на рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль» 12500 доларів США (еквівалент у гривні 333130 грн.) для подальшого погашення кредиту (а.с. 237 том 1). Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1,2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку. За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України\~й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку,\~якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом\~України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку». Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд, за заявою іпотекодержателя, виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок\~або житлове приміщення. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян із приміщення, що було передане в іпотеку, на яке звернено стягнення. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення,\~шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були\~придбані ними\~за рахунок\~кредиту (позики)\~банку чи\~іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18). Судом встановлено, що ще до укладення іпотечного договору від 04.06.2007 року, квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] вже належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15.03.2005 року. Тобто квартира придбана не за рахунок кредитних коштів. З урахуванням наведеного суд вважає, що виселення відповідачів, один з яких є неповнолітнім, з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту та забезпеченого іпотекою цього житла, неможливе без надання іншого постійного жилого приміщення, яке відповідно до вимог статті 109 ЖК Української РСР має бути надане особам одночасно з їхнім виселенням. Також суд приймає до уваги що в такому випадку також неповнолітня дитина може бути позбавлена житла. Зазначення іншого постійного жилого приміщення, яке відповідно до вимог закону має бути надане особам одночасно з їхнім виселенням, є обов`язком позивача. Саме позивач повинен довести наявність умов, за яких закон передбачає можливість виселення осіб із іпотечного майна, зазначивши інше постійне жиле приміщення, яке відповідно до вимог статті 109 ЖК Української РСР має бути надане відповідачам, а не факт наявності у них іншого житла чи житла їх родичів. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 02 серпня 2021 року у справі № 447/1237/18 (провадження № 61-14552св20 ). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги. Між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: approved