Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

У травні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» про визнання незаконним та скасування наказу; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою судді Волошина В.О. від 02.07.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2021 р. провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» про визнання незаконним та скасування наказу; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в частині про визнання незаконним та скасування наказу закрито. Постановою Київського апеляційного суду від 03.11.2021 р., яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 26.05.2022 р., ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2021 р. скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 22.12.2021 р. позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» про визнання незаконним та скасування наказу розподілено до провадження судді Осаулова А.А., а ухвалою судді від 12.01.2022 р. призначено спрощене позовне провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» про визнання незаконним та скасування наказу для розгляду справи по суті з повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 23.02.2022 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] від 23.02.2022 року про об`єднання цивільної справи №761/15358/20 за позовом [PERSON] до АТ «Аграрний фонд», третя особа: ДП «Агрофонд-Зерно» про визнання незаконним та скасування наказу у справу за позовом [PERSON] до АТ «Аграрний фонд», третя особа: ДП «Агрофінфонд» про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу №761/15358/20. Ухвалою суду від 25.05.2022 р. зупинено провадження у цивільній справі №761/15358/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку постанови Київського апеляційного суду від 03.11.2021 року у цивільній справі №761/15358/20 про скасування ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 04.02.2021 року про закриття провадження в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу. Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2021 р. залучено ДП «Агрофінфонд» до участі у справі в якості третьої особи. Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 15.09.2021 р. залучено правонаступника ДП «Агрофінфонд» - ДП «Агрофонд-Зерно» до участі у справі в якості третьої особи. Ухвалою судді від 23.06.2022 р. відновлено провадження у справі. Позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу, мотивовані тим, що за наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 04.12.2019 р. позивача призначено на посаду директора ДП «Агрофінфонд», а за наказом №54 від 13.03.2020 р. позивача відсторонено від виконання повноважень директора ДП «Агрофінфонд», призначено т.в.о. директора ДП «Агрофінфонд» - Драня В.Я. Позивач вважає, що наказ №54 від 13.03.2020 р. є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки в наказі не визначено підстав та строку відсторонення від виконання повноважень, доказів порушення позивачем ст. 46 КзпП України оспорюваний наказ також не містить. Крім цього, будь-які пояснення позивача перед відстороненням не відбирались, на розгляд питання щодо відсторонення позивача не запрошували. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу від 13.03.2020 р. №54 про відсторонення від виконання повноважень ДП «Агрофінфонд». У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що відсторонення позивача від виконання повноважень директора ДП «Агрофінфонд» відбулось на підставі ст. 99 ч.3 ЦК України, яке передбачає можливість відсторонення члена виконавчого органу у будь-який час, на власний розсуд та з будь-яких підстав. Вказане відсторонення в порядку ст. 99 ЦК України відрізняється від відсторонення працівника від роботи в розумінні ст. 46 КЗпП України та не є предметом регулювання норм трудового права. (а.с. 67-71 т.1) У відповіді на відзив представник позивача звертає увагу, що наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 13.03.2020 № 5 позивача відсторонено як найманого працівника в порядку передбаченому Кодексом законів про працю України, а не усунено від виконання обов`язків директора ДП «Агрофінфонд» в порядку статті 99 ЦК України. Позивач не є членом виконавчого органу, жодних, належних та допустимих доказів того, що позивач є членом виконавчого органу ДП «Агрофінфонд» матеріали справи не містять, як і не містять доказів створення виконавчого органу товариства. Звертає увагу на відсутність корпоративних відносин між позивачем і відповідачем. (а.с. 99-107 т.1) В запереченні представник відповідача наголошує на тому, що позивача було відсторонено в порядку ст. 99 ч.3 ЦК України, а не ст. 46 КЗпП України. (а.с. 109-112 т.1) В поясненні ДП «Агрофінфонд» заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що засновником ДП «Агрофінфонд» є ПАТ «Аграрний фонд», до повноважень якого входить призначення, відсторонення та звільнення директора ДП «Агрофінфонд». Наказ про відсторонення прийнято в.о. голови правління ПАТ «Аграрний фонд». Відсторонення позивача було проведено у відповідності зі ст. 99 ЦК України, воно не є предметом регулювання норм трудового права. (а.с. 174-176 т.1) В судовому засідання представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Представники відповідача та третьої особи заперечують щодо задоволення позову. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. (ч. 1 ст. 211 ЦК України). Суд, заслухавши пояснення представників сторін дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 04 грудня 2019 року № 85 за підписом в. о. голови правління, [PERSON] призначено на посаду директора ДП «Агрофінфонд» з 05 грудня 2019 року за сумісництвом, підстава: заява [PERSON] від 04 грудня 2019 року (а. с. 84 т.1). Згідно з наказом ДП «Агрофінфонд» від 04 грудня 2019 року [PERSON] з 05 грудня 2019 року приступив до виконання обов`язків ДП «Агрофінфонд» за сумісництвом з оплатою праці в розмірі 0,5 посадового окладу згідно штатного розпису, підстава: наказ голови правління ПАТ «Аграрний фонд» від 04 грудня 2019 року № 85 (а. с. 85 т.1). Наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 13 березня 2020 року № 54 за підписом в. о. голови правління, тимчасово відсторонено [PERSON] від виконання повноважень директора ДП «Агрофінфонд», призначено тимчасово виконуючого обов`язки директора ДП «Агрофінфонд» Драня В. Я. з 16 березня 2020 року та уповноважено його на підготовку та подання всіх необхідних документів для державної реєстрації змін до відомостей про підприємство, які містяться в ЄДРПОУ, пов`язаних зі зміною керівника, з правом передоручення (а. с. 6 т.1). Згідно з довідкою ДП «Агрофінфонд» від 25 травня 2020 року № 3 [PERSON] працює в ДП «Агрофінфонд» з 05 грудня 2019 року, на даний час займає посаду директора (а. с. 9 т.1). Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу від 13.03.2020 р. №54 про відсторонення від виконання повноважень ДП «Агрофінфонд», оскільки вважає відсторонення не було проведено у відповідності зі ст. 46 КЗпП України. При цьому, відповідач та третя особа заперечують обставини відсторонення позивача на підставі ст. 46 КЗпП України, зазначають, що [PERSON] було відсторонено від виконання повноважень директора ДП «Агрофінфонд» ст. 99 ч.3 ЦК України. Відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством (стаття 46 КЗпП України). Частиною третьою статті 99 ЦК України передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Варто зазначити, що в наказі про відсторонення від 13.03.2020 р. №54, за підписом в. о. голови правління ПАТ «Аграрний фонд», не зазначено конкретної підстави такого відсторонення (норми цивільного чи трудового законодавства). Для встановлення корпоративної природи правовідносин у цій справі, необхідно встановити, чи уповноважений відповідач був відсторонювати [PERSON] від виконання повноважень директора ДП «Агрофінфонд», як члена виконавчого органу в порядку ст. 99 ч.3 ЦК України. Відповідно до частини восьмої статті 63 Господарського кодексу України у випадках існування залежності від іншого підприємства, передбачених статтею 126 цього Кодексу , підприємство визнається дочірнім. Державним класифікатором України, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.05.2004 N 97, який розроблено відповідно до вимог Цивільного та Господарського кодексів України, передбачена така організаційно-правова форма юридичної особи, як дочірнє підприємство - підприємство, єдиним засновником якого є інше підприємство. Згідно з п. 1.1, 10.1-10.3 статуту ДП «Агрофінфонд», затвердженого 09.08.2018 р., засновником підприємства є ПАТ «Аграрний фонд». Управління підприємством здійснюється відповідно до положень цього статуту. Управління підприємством здійснюється директором, який призначається наказом голови правління засновника або уповноваженою ним особою. Директор підприємства є підзвітним засновнику. Призначення директора підприємства на роботу здійснюється засновником на умовах, визначених у контракті, що укладається головою правління або уповноваженою ним особою. Відповідно до п. 11.1, 11.2.2 засновник здійснює управління товариством, укладає і розриває контракт з директором підприємства та здійснює контроль за його виконанням. За штатним розписом ДП «Агрофінфонд», затвердженим 01.03.2019 р., до складу входить 3 посади: директор, бухгалтер, юрисконсульт. Так, у відповідності з положеннями частини третьої статті 99 ЦК України, яка узгоджується з частиною другою статті 61 Закону України "Про акціонерні товариства", повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Частиною четвертою статті 99 ЦК України встановлено, що назвою виконавчого органу товариства відповідно до установчих документів або закону може бути "правління", "дирекція" тощо. Згідно з абзацом третім пункту 3.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 12.01.2020 № 1-рп/2010 у справі про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України усунення членів виконавчого органу товариства від виконання обов`язків (частина третя статті 99 ЦК України) або відсторонення голови виконавчого органу товариства від виконання повноважень (абзац перший частини другої статті 61 Закону України "Про акціонерні товариства") за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від відсторонення працівника від роботи на підставі статті 46 Кодексу законів про працю. Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. У зв`язку з цим "усунення" відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати членом його виконавчого органу в межах корпоративних відносин з товариством повноважень у сфері управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень. Зважаючи на це, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України треба розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав, але за умови, якщо в установчих документах товариства не були зазначені підстави усунення (абзац шостий пункту 3.2 мотивувальної частини, абзац перший пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 12.01.2010 № 1-рп/2010). Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права, зокрема в аспекті статті 46 КЗпП України. Враховуючи наведене, припинення повноважень члена виконавчого органу чи його тимчасове відсторонення від виконання повноважень відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України, статті 61 Закону України "Про акціонерні товариства" є діями уповноваженого органу відповідного товариства, необхідними для оперативного реагування на певні діяння члена виконавчого органу й унеможливлення здійснення ним повноважень з управління товариством. Згідно ст. 161 ЦК України виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом. Виконавчий орган вирішує всі питання діяльності акціонерного товариства, крім тих, що віднесені до компетенції загальних зборів і наглядової ради товариства. Виконавчий орган є підзвітним загальним зборам акціонерів і наглядовій раді акціонерного товариства та організовує виконання їхніх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом. Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) чи одноособовим (директор, генеральний директор). Згідно з п.20 ч.1 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» члени виконавчого органу - посадові особи - члени колегіального виконавчого органу. Статус члена виконавчого органу має також особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу товариства. Як вбачається зі Статуту публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", затвердженого 24.07.2013 р., який був чинний на час винесення оскаржуваного наказу, правління є виконавчим колегіальним органом Товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю. До складу правління входять голова правління, перший заступник голови правління, заступники голови правління та інші члени правління. Голова правління призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Мінагрополітики. Контракт з головою правління укладає Мінагрополітики за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Перший заступник голови правління, заступники голови правління, інші члени правління призначаються на посаду і звільняються з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Мінагрополітики. Основною формою роботи правління є засідання (п.43 стутуту). На а.с. 16-22 т.1 - міститься Положення про правління публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд",затверджене 19.06.2014 р., за яким Правління є виконавчим колегіальним органом публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", що здійснює управління його поточною діяльністю. (п.1.1) Відповідно до п. 3.1. до складу правління входять голова правління, перший заступник голови правління, заступники голови правління та інші члени правління, які призначаються на посаду і звільняються з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Мінагрополітики. [PERSON] не входив до складу правління публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", доказів призначення його членом правління Кабінетом Міністрів України за поданням Мінагрополітики, тобто членом виконавчого органу публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" не надано. Варто також зазначити, що будь-яких доказів проведення засідання правління публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", на якому підіймалось питання відсторонення [PERSON] від виконання повноважень директора ДП «Агрофінфонд» не надано. З огляду на викладене, доводи відповідача, що ПАТ «Аграрний фонд», як засновником дочірнього підприємства прийнято наказ щодо відсторонення [PERSON] від повноважень у відповідності до положень ЦК України, суд не приймає до уваги. Крім того, із аналізу ст. 99 ЦК України вбачається, що відсторонення члена виконавчого органу від здійснення своїх повноважень здійснюється рішенням загальних зборів одного і того ж товариства, а не членом виконавчого органу материнського підприємства, як у даному випадку. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року в справі № 452/970/17 (провадження № 14-157цс19), за обставинами якої позивач, директор дочірнього підприємства публічного акціонерного товариства, звернувся з позовом, у якому, зокрема, просив визнати незаконними та скасувати накази публічного акціонерного товариства про його тимчасове відсторонення від виконання повноважень і про тимчасове виконання обов`язків директора іншою особою. Велика Палата Верховного Суду вказала, що господарський суд не має юрисдикції за вказаними вимогами, оскільки позивач оскаржив відповідні накази насамперед через порушення його трудових прав як працівника публічного акціонерного товариства, вказані вимоги тісно пов`язані з вимогами про визнання незаконним звільнення позивача за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, яке мало місце після відсторонення позивача (пункт 63 постанови). З огляду на викладене слід вважати, що відсторонення [PERSON] від виконання повноважень директора ДП «Агрофінфонд» відбулось в межах трудового законодавства за ст. 46 КЗпП України, оскільки позивач не був членом виконавчого органу. Згідно зі статтею 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони, в інших випадках, передбачених законодавством. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 761/12073/18 (провадження № 61-13444св19) зазначено, що «відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку. Разом з тим за змістом статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом. Зважаючи на те, що у оскаржуваному наказі не зазначено будь-яких підстав для відсторонення позивача від роботи, що передбачені вимогами закону (зокрема, ст. 46 КЗпП України), суд вважає, що прийняттям наказу ПАТ «Аграрний фонд» від 13 березня 2020 року № 54 за підписом в. о. голови правління, за яким тимчасово відсторонено [PERSON] від виконання повноважень директора ДП «Агрофінфонд», були порушені трудові права позивача, а тому є підстави для визнання незаконним та скасування наказу Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» №54 від 13 березня 2020 року «Про відсторонення [PERSON] від виконання повноважень директора дочірнього підприємства «Агрофінфонд». Згідно ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути із Акціонерного товариства «Аграрний фонд» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі - 908 грн. 00 коп. Враховуючи наведене,

Outcome: approved