Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 11 травня 2022 року, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх двох малолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що з 21 жовтня 2006 року вона та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають двох спільних синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами не склались, а тому наразі нею в окремому порядку ставиться питання розірвання шлюбу. Діти значаться зареєстрованими та проживають з нею, знаходяться на її повному матеріальному забезпеченні. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільно порядку не надає, тим самим ухиляється від виконання свого обов`язку по їх утриманні. Крім того, у жовтні 2020 року [PERSON] зняв з реєстраційного обліку своє місце проживання, на даний час зареєстрованим не значиться та дійсне його місце проживання їй не відоме. Оскільки самостійно утримувати дітей їй складно, тому за захистом їх майнових інтересів [PERSON] вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 18 липня 2022 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні; відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в заявленому позивачем розмірі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін з урахуванням поданих ними заяв. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 жовтня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №715. Як слідує з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, 30 березня 2022 року [PERSON] до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області пред`явлено позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 11 липня 2022 року відкрито провадження у справі №214/1904/22 (головуючий суддя Прасолов В.М.), станом на 26 вересня 2022 року рішення по справі не ухвалене. При цьому, протягом 2020 року позивач вже неодноразово виявляла намір розірвати шлюб з відповідачем в судовому порядку, однак пред`явлені нею позови з тих чи інших причин відкликала. Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Як вказувала позивач, що підтверджується довідкою КОМ ДІС «НОВА КОМ» №7 від 04 квітня 2022 року та не оспорювалось відповідачем, діти значаться зареєстрованими та проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Спір про визначення місця проживання дітей між сторонами відсутній. Наразі сторони стосунки не підтримують, відповідач проживає окремо. До того ж як вказувала позивач, малолітні діти знаходяться на її повному матеріальному забезпеченні. Отже, судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дітей, у тому числі угоди про форму, в якій відповідач братиме участь у їх вихованні, між сторонами в позасудовому порядку не досягнуто. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України, якщо аліменти стягуються на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судовим розглядом встановлено, а відповідачем підтверджено, що він не має аліментних зобов`язань та не відмовляється від свого обов`язку по утриманню малолітніх синів. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням викладеного, принципу найкращого забезпечення інтересів дітей та положень ст.182 СК України, визнання відповідачем позовних вимог, та з огляду на те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, у зв`язку з чим має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільних дітей, відсутність у нього аліментних зобов`язань суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі із стягуванням з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх двох малолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому, відповідно до ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти продовжуватимуть стягуватись з вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved