Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що він є власником домоволодіння - житлового будинку за адресою [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані він, його колишня дружина [PERSON] , [INFO] та їх донька [PERSON] , 2013 року народження. Підставою набуття права власності є договір купівлі-продажу, що був укладений ще до реєстрації шлюбу з відповідачкою, відтак є його особистою приватною власністю. Він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 14.11.2011 року по 05.03.2020 року. Виселилася відповідачка з будинку ще до розірвання шлюбу, у січні 2020 року і з вказаного періоду часу в ньому не проживає, будь-яке її майно чи речі у будинку відсутні, майно, що було спільною сумісною власністю подружжя розділено між ними за позовом відповідачки рішенням суду. Після розірвання шлюбу відповідачка придбала власне житло - житловий будинок з надвірними будівлями за адресою : [ADDRESS] , де зробила ремонт і постійно проживає, але з реєстрації у належному йому на праві власностi будинку не знялася, і продовжує бути зареєстрованою у ньому як за місцем проживання, хоча фактично у ньому не проживає, в утриманні житла, сплаті комунальних послуг участі не бере, ніякого інтересу до житла не проявляе. Даний факт підтверджується Довiдкою Красноградської міської ради за № 1659 від 28.06.2022 року, та Актом обстеження депутата Красноградської міської ради, складеної 28.06.2022 року за підсумками обстеження домоволодіння та опитуванням сусідів. Крім того, факт непроживання відповідачки у його будинку з січня 2020 року підтверджується набувшим законної сили рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 05.03.2020 року, згідно інформації наданої відповідачкою суду встановлено, що вона добровільно виселилася з належного йому будинку у січні 2020 року, оскільки подальше їхнє спільне проживання суперечить її інтересам. У зв`язку з викладеним, він змушений звернутися до суду з даним позовом, оскiльки реєстрація відповідача у його житлi не дозволяє реалізувати своє право власності у повному обсязі, зокрема чинить перешкоду у оформленні субсидії. Від представника позивача [PERSON] адвоката Штеця В.М. до суду надійшла письмова заява, в якій позовні вимоги [PERSON] в частині визнання відповідача втратившою право користування житловим приміщенням підтримують та просят задовольнити, від вимог про стягнення понесених судових витрат відмовляються, просить розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Пілігріма П.О. до суду надійшло клопотання, в якому заявляють, що визнають позовні вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, справу просить розглядати без участі відповідача та його представника. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносин. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 31.05.2011 [PERSON] набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2011 року, який рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 05.03.2020 року розірвано. Факт непроживання відповідачки у будинку позивача з січня 2020 року підтверджується рішенням, яке набрало законної сили, Красноградського районного суду Харківської області від 05.03.2020 року, згідно інформації наданої відповідачкою суду встановлено, що вона добровільно виселилася з належного [PERSON] будинку у січні 2020 року, оскільки подальше їхнє спільне проживання суперечить її інтересам (а.с.10). Договір купівлі-продажу був укладений ще до реєстрації шлюбу позивача з [PERSON] , віддтак житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] є його особистою приватною власністю. Актом-обстеження від 28.06.2022 року, який складений депутатом Красноградської міської ради, встановлено, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстовані: [PERSON] , [INFO] , його колишня дружина [PERSON] , [INFO] та їх донька [PERSON] , 2013 року народження. Зі слів сусідів фактично проживають за вищевказаною адресою: [PERSON] , [INFO] , цей факт підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ч. 1 ст. 47 Конституції України вказує на те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Outcome: approved