Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

05.05.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, вказавши, що з 16.03.2017 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Після народження дитини стосунки між сторонами різко погіршилися, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, а з початку 2019 року припинили спільне проживання, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, у зв`язку з чим у квітні 2021 року позивач звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом про розірвання шлюбу. При цьому донька проживає разом із позивачем та повністю перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає та добровільно сплачувати аліменти на дитину відмовляється. З огляду на наведене, вказуючи на те, що відповідач є працездатним, має гарний стан здоров`я, інших утриманців не має, позивач, за відсутності у неї відомостей щодо наявності у відповідача стабільного доходу, просить суд стягнути з нього аліменти на її користь у розмірі 12 000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 26.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано з Державної податкової служби України відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків щодо відповідача за період з 01.03.2017 по 01.05.2021, із зазначенням всіх наявних даних щодо місця отримання доходу. Крім того, ухвалами суду від 26.05.2021 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони Державній прикордонній службі України здійснювати пропуск відповідача з території України до інших держав через державний кордон України, а також задоволено заяву позивача про забезпечення доказів, шляхом витребування запитуваної позивачем інформації відносно відповідача від Державної прикордонної служби України, Печерського УП ГУНП у м. Києві та Дарницького УП ГУНП у м. Києві. 22.06.2021 на виконання ухвали суду про витребування доказів на адресу суду надійшли відомості від Державної прикордонної служби України. 30.06.2021 до суду надано інформацію щодо доходів відповідача Державною податковою службою України. 21.07.2021 на виконання ухвали суду про витребування доказів на адресу суду надійшли відомості від Дарницького УП ГУНП у м. Києві. 10.08.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якій відповідач за первісним позовом просив суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 15 000 грн. щомісячно. Ухвалою суду від 23.09.2021 зустрічну позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статей 175, 177 ЦПК України, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 11.11.2021 представником [PERSON] - адвокатом Любивцем П.В. подано нову редакцію зустрічної позовної заяви із заявою про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, а також заяву про витребування доказів та заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 17.01.2022 представником Любивцем П.В. подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою суду від 17.01.2022 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину залишено без розгляду на підставі ч.13 ст. 187 ЦПК України. У судове засідання позивач не з`явилася, від її представника надійшла заява, в якій він просить провести розгляд справи за їх відсутності, підтримуючи позовні вимоги у повному обсязі та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач та його представник у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відзив на позов чи будь-які інші заяви та клопотання від відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що 16.03.2017 Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис №395, після чого чоловіку та дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Вказана обставина підтверджується свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , виданим вказаним відділом ДРАЦСу 16.03.2017. Від шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] . Так, згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 09.02.2018, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що дитина перебуває на її утриманні, тоді як відповідач участі в утриманні дитини не приймає. Судом беруться до уваги такі її доводи, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано. При цьому судом приймається до уваги, що відповідач не скористався своїм правом надати відзив на позов або дати особисті пояснення по суті позовних вимог у судовому засіданні. Із наявних в матеріалах справи документів також встановлено, що у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №758/4871/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, а у провадженні Печерського районного суду міста Києва - справа №757/34/21-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1 ст. 184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.2 ст. 182 цього Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» з 01 липня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 2201 грн. При розгляді даної справи суд також приймає до уваги, що частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, а також заважаючи на те, що з матеріалів справи не вбачається наявності у відповідача інших утриманців чи даних про його поганий стан здоров`я, який би перешкоджав йому у виконанні батьківських обов`язків щодо його неповнолітньої доньки, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд у відповідності до ч.1 ст. 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому судом також враховується положення ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, згідно з яким за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Із урахуванням наведеного та встановлених судом обставин справи, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає вірним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 12 000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат судом приймається до уваги те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому, враховуючи те, що позовну заяву подано до суду 05.05.2021, із відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved