Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Межівської селищної ради №912-10/Н111 від 05.10.2021 року йому передано у власність земельну ділянку, площею 0,15 га, що примикає до його двору, кадастровий №1222655100:04:035:0009, розташована за місцем його помешкання в [ADDRESS] . На зазначену земельну ділянку виготовлено технічну документацію і своє право власності на земельну ділянку він зареєстрував у державному реєстрі України. Закупивши на базарі 140 кущів малини в кінці жовтня місяця 2021 року, найнявши працівників, всі вказані кущі були висаджені на його присадибній ділянці. Приблизно через кілька днів, після висадки малини, місцева жителька [PERSON] повідомила його з дружиною про те, що в їх огороді [PERSON] вирвані всі кущі малини та розкидані по [ADDRESS] (на цій вулиці мешкає [PERSON] ) Із числа вирваних 140 кущів малини, викликані ним працівники поліції повернули йому 60 кущів, він докупив ще 200 шт. посадкових саджанців малини і всю малину в кількості 260 кущів, вартістю 2080 грн., знову посадили на всій площині його присадибної ділянки. За виконану роботу найманим працівникам він заплатив всього 2000 грн. та подав заяву до органу місцевої поліції про знищення його малини. 22 березня 2022 року [PERSON] спільно зі своїм сином [PERSON] знову всі кущі малини, вартістю 8 грн кожен, в кількості 260 кущів, в його городі вирвали та знищили, додатково ще зламали 2 шт. насаджень сливи, загальною вартістю 20 грн, чим спричинили йому матеріальну шкоду з урахуванням оплати найманим працівникам, на загальну суму 4740 грн. Про знищення кущів малини та двох дерев сливи ним з найманими працівниками, які були свідками знищення насаджень, складено 22 березня 2022 року акт та повторно подано ним заяву до місцевого органу поліції. Працівниками органу поліції відмовлено в порушенні кримінальної справи та рекомендовано йому звертатися до суду для вирішення питання про стягнення матеріальної шкоди. Крім відшкодування майнової шкоди, відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають сплатити йому також моральну шкоду за спричинені йому душевні страждання, у зв`язку з неодноразовим знищенням у нього на присадибній ділянці насаджень кущів малини і слив. Позивач просить суд стягнути з відповідачів завдану йому матеріальну та моральну шкоду, а саме з [PERSON] у розмірі 3700 грн., та з [PERSON] у розмірі 3040 грн.; стягнути з відповідачів солідарно судові витрати. Ухвалою судді від 17 червня 2022 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.38-39). 29 червня 2022 року від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли відзиви на позовну заяву, відповідно до яких у задоволенні позовних вимог прохали відмовити, оскільки позивачем не було надано будь-яких доказів в розрізі положень ст.ст.76-81 ЦПК України обґрунтування викладеного в позові (а.с.46-48, 49-51). Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року було здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільної справи у розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням (а.с.78-79). Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.82-83). Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] у судовому\~засіданні надали\~пояснення,\~аналогічні викладеним\~у позовній\~заяві,\~прохали задовольнити\~позовні вимоги\~у повному\~обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає у повному обсязі (а.с.76). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що весною цього року він ставив забор у [PERSON] , в цей час підійшла [PERSON] і вчинила сварку через те, що земля її, а син останньої [PERSON] почав виривати корінці малини та викидати їх на вулицю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав пояснення, аналогічні поясненям свідка [PERSON] . Суд, заслухавши думку сторін, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4). Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 26 січня 1976 року, виданого на підставі рішення виконкому Межівської селищної ради депутатів трудящіх №62 від 27 червня 1976 року, [PERSON] є власником в цілому жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до розпорядження голови Межівської селищної ради Дніпропетровської області №8-р від 02.02.2016 року «Про перейменування с.Ленінське, проспекту, вулиць населених пунктів Межівської селищної ради» та Додатку до розпорядження селищного голови від 02.02.2016 №8-р вбачається, що вулицю Коротченка було перейменовано на Кленову (а.с.9). На підставі рішення десятої сесії восьмого скликання Межівської селищної ради Дніпропетровської області №912-10/VIII від 05 жовтня 2021 року «Про передачу земельної ділянки у власність» [PERSON] було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1500 га (кадастровий номер 1222655100:04:035:0009) та передано у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (а.с.12). До позовної заяви долучено також копії двох сторінок проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину України [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [ADDRESS] , з кадастровим планом та експлікацією земельних угідь (а.с.10-11). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №283831515 від 10.11.2021 року, вбачається, що право власності на земельну ділянку, площею 0.15 га, (кадастровий номер 1222655100:04:035:0009), зареєстровано за [PERSON] державним реєстратором виконавчого комітету Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області Гудій Л.М. Номер запису про право власності / довірчої власності: 44943944 (а.с.13). Так, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,1500 га (кадастровий номер 1222655100:04:035:0009). Як вбачається з позовної заяви, позивач [PERSON] просить відшкодувати за рахунок [PERSON] та [PERSON] шкоду, спричинену незаконним знищенням кущів малини та 2 шт. насаджень сливи. Позивач зазначає, що вказані насадження проростали на його земельній ділянці. З приводу неправомірних дій відповідачів позивач звертався до органів поліції. Дані звернення зареєстровані до ЄО ВП №2 за №541 від 22.03.2022 року, №542 від 22.03.2022 року, №647 від 06.04.2022 року та проведено перевірки. За даним фактом [PERSON] та [PERSON] надано роз`яснення щодо знаходження порозуміння та рекомендовано звернутися до суду в порядку приватного звинувачення. Даний факт підтверджується довідкою ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 21.04.2022 року «Про результати розгляду звернення [PERSON] та [PERSON] » (а.с.18). Актом від 22 березня 2022 року, складеного власником домоволодіння [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що [PERSON] \~в березні\~2022\~року на\~присадибній земельній\~ділянці [PERSON] \~було вирвано\~та розкидано\~по [ADDRESS] \~посаджень кущів\~малини.\~На цій\~присадибній ділянці\~повторно було\~висаджено 260\~кущів малини.\~Найманим працівникам\~за виконану\~роботу;\~викопка ямок,\~посадка кущів\~малини,\~утрамбовка та\~поливка водою\~насаджень,\~виплачено 2000\~гривень.\~Сума завданої\~матеріальної шкоди\~за знищення\~80\~кущів малини\~складає 640\~гривень (80\~кущів ?\~8\~гривень =\~640\~гривень)\~60\~кущів малини\~(з\~числа вирваних\~140)\~виявлені годними\~для їх\~посадки на\~присадибній ділянці\~власника землі.\~22\~березня 2022\~року,\~близько 11\~години,\~ [PERSON] \~спільно з\~сином [PERSON] \~вдруге вирвали\~на присадибній\~ділянці власника\~землі [PERSON] \~та знищено\~висаджені 260\~кущів малини\~і поломано\~2\~деревини насаджень\~сливи.\~Сума завданої\~матеріальної шкоди\~склала 2100\~гривень.\~(260\~кущів ?\~8\~гривень =\~2080\~гривень +\~20\~гривень \~вартість двох\~слив).\~Загальна сума\~завданої майнової\~шкоди складає\~4740\~гривень за\~розрахунком:\~(640\~гривень +\~2080\~гривень +\~20\~гривень +\~2000\~гривень за\~роботу).\~На підтвердження\~даного факту\~позивачем також\~було надано\~довідку про\~роздрібну вартість\~пошкоджених насаджень,\~розрахунок суми\~матеріальної шкоди\~заподіяної неправомірними\~діями,\~розписку [PERSON] \~про отримання\~грошових коштів\~за виконану\~роботу,\~письмові заяви\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] (а.с.14, 15). Статтею 76\~ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1ст.95 ЦПК України). Відповідно до ст.\~79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно дост. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України), відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для настання деліктної відповідальності за статтями\~1166,\~1167 ЦК України\~необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Незважаючи на те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме особою, до якого пред`явлено позов. У справах про відшкодування шкоди потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, при цьому обов`язок доведення відсутності вини несе відповідач. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача, при цьому, відповідно до положень\~статті 1166 ЦК України\~саме позивач має довести, що шкода завдана за участю відповідача, а також надати докази на підтвердження розміру такої шкоди. Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд у справах № 389/31/16-ц /Постанова від 10 липня 2019 року/ та № 591/5118/14-ц /Постанова від 10 червня 2019 року/. Згідно з частинами 2 та 3\~ст. 79 ЗК України, право власності на земельну ділянку поширюється у її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб; право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Відповідно до ч. 3\~ст. 373 ЦК України, право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Верховний Суд України при розгляді справи №6-14цс15 висловив правову позицію, відповідно до якої багаторічні насадження не можуть розглядатися, як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. Із досліджених у судовому засіданні доказів, а також пояснень свідків встановлено, що [PERSON] та [PERSON] своєю протиправною поведінкою, а саме знищенням 340 кущів малини та двох дерев слив, насаджених на земельній ділянці, що на праві приватної власності належить [PERSON] , спричинили останньому матеріальну шкоду в сумі 2740 грн. Оплата найманим працівникам за виконану роботу в розмірі 2000 грн. не підтверджена жодними доказами. Відповідно позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, а посилання позивача у позовній заяві поданій до суду та представника позивача [PERSON] і свідка [PERSON] у судовому засіданні на ті обставини, що між позивачем та найманими працівниками було укладено усну угоду про надання послуг при посадкі саджанців малини на земельній ділянці належній [PERSON] , суд вважає недостатніми для задоволення даних позовних вимог. Таким чином,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги у\~частині стягнення\~матеріальної шкоди\~в розмірі\~2740\~грн.\~є обґрунтованими\~та такими,\~що підлягають\~задоволенню. Стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставою виникання цивільних прав та обов`язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 3\~ст. 386 ЦК України\~власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Вирішуючи питання у частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку, що вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем належними і допустимими доказами не доведено факт завдання йому моральної шкоди. Також з відповідачів відповідно до вимог ст.\~ст. 141-142 ЦПК України\~слід стягнути судові витрати солідарно та пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому враховуючи, що позовні вимоги було задоволено частково, а саме половину то з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 496,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial