Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати його - [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , який народився [INFO] у місті Миколаєві, Миколаївської області (актовий запис № 732 від 07 серпня 2019 року, зроблений Заводським районним у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області). Також просить виключитиіз актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] , як батька [PERSON] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , громадянина України, змінити прізвище дитини [PERSON] на [INFO] та по батькові з [PERSON] на [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що протягом 2018 року він зустрічався з [PERSON] , з якою мав романтичні та інтимні стосунки. В січні 2019 року позивач та [PERSON] припинили спілкування, оскільки остання вирішила одружитися. 02 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] у [PERSON] народився син - [PERSON] , батьком якого записаний [PERSON] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/6997/21 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] в приватній бесіді повідомила позивачу, що він є батьком її сина [PERSON] [INFO] , що підтвердилось аналізом ДНК на батьківство проведеним медико-генетичним центром "МАМА ПАПА". На даний час дитина проживає разом із ним та матір`ю [PERSON] ,вони мають намір створити сім`ю. Хоче щоб дитина росла в повноцінній родині і відчувала те, що у неї є батько.Вважає, що його батьківські права відносно сина порушені, у зв`язку із чим звернувся до суду із даною позовною заявою. Посилаючись на положення ст.128 СК України, позивач просить задовольнити позов. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Мішанов Сергій Валерійович не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] визнання його батьком [PERSON] , [INFO] . Третя особа [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі в якій зазначила, що вважає позовні вимоги [PERSON] визнання його батьком [PERSON] , [INFO] та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Просила розглянути справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засідання встановлено, що 02 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 106 Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07серпня 2019 року Заводським районним у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №732, 03 серпня 2019 року народився[PERSON] , батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] . Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00036631988 від 26.08.2022 рокупідтверджується, що відомості про батька дитини у вказаному актовому записі внесено відповідно до статті 133 СК України, оскільки дитина [PERSON] , народжена у шлюбі між [PERSON] та [PERSON] . 05 жовтня 2021 року Центральним районним судом м. Миколаєва шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією рішення суду по справі № 490/6997/21, яке набрало законної сили 05.11.2021 року. Відповідно до аналізу ДНК на батьківство (результат дослідження № 34591) проведеним медико-генетичним центром МАМА ПАПА (ліцензія МОЗ № 1168 від 03.10.2016 року) вірогідність того, що [PERSON] , може бути біологічним батьком [PERSON] , становить не менше 99,99999% і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинні зв`язки. Із заявленого [PERSON] позову судом встановлено, що позивач визнає своє батьківство щодо малолітнього[PERSON] , [INFO] , вказуючи, що до народження дитини протягом 2018 року він мав романтичні та інтимні стосунки з [PERSON] , наразі він разом із дитиною та його матір`ю проживають однією родиною тамають намір створити сім`ю, а відтак він хоче бути батьком малолітнього [PERSON] , та узаконити своє батьківство, що не заперечується відповідачем та третьою особою. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбула та ст.ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до частини першої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України - якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Отже, як випливає із даної норми існує добровільний порядок ( п. 1) і примусовий порядок (п. 3) згідно із статтею 125 СК. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Відповідно до ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У зв`язку з тим, що батьківство чоловіка матері дитини презюмується, він не зобов`язаний доводити своє батьківство. Тому тягар доказування свого батьківства, лежить на позивачеві. Доказом батьківства позивача можуть бути різні обставини, встановлені відповідно до ЦПК України. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (далі - Постанова), спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 8 Постанови визначено, що судове рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму). Із заявленого позову судом встановлено, що позивач [PERSON] визнає своє батьківство щодо малолітнього[PERSON] , [INFO] , а відтак він хоче бути батьком зазначеної дитини та узаконити своє батьківство. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи вимоги позивача [PERSON] , які обґрунтовані належними та допустимими доказами, а також те, що відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] визнали позов в повному обсязі, суд дійшов висновку про те, що позов про визнання батьківства підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, вони покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved