Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

Керівник Вараської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Володимирецької селищної ради Рівненської області до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 390439 грн. 44 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, громадянка [PERSON] , є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданий 07.04.2016 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29151909 від 07.04.2016). [PERSON] звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (заява від 12.02.2018 № Ж-487/0/17-18). Наказом ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 06.03.2018 № 17-554/16-18-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» громадянці [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 7 років, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Володимирецької селищної ради Володимирецького (нині- Вараського) району Рівненської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки - 0,7200 га, з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. У подальшому, ГУ Держгеокадастру у Рівненській області видано наказ №1123 від 28.05.2019, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,7099 га в оренду громадянці [PERSON] строком на 7 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Володимирецької селищної ради Володимирецького (нині - Вараського) району Рівненської області. Згідно п. 2 вищевказаного наказу, [PERSON] передано в оренду строком на 7 років земельну ділянку площею 0,7099 га, кадастровий номер 5620855100:03:032:0025, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, розташовану на території Володимирецької селищної ради Володимирецького (нині - Вараського) району. Пунктом 3 наказу передбачено укладання договору оренди землі із [PERSON] строком на 7 років, із встановленням річної орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою в розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки в сумі 130146,48 грн.» Земельна ділянка площею 0,7099 га сформована як об`єкт цивільних прав із кадастровим номером 5620855100:03:032:0025, із кодом цільового призначення 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; тип власності: державна власність. Згідно витягу з Державного земельного кадастру, дата державної реєстрації земельної ділянки - 28.08.2018 року. Відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру у Рівненській області (листа від 01.09.2021 № 10-17-0.3,1-4496/2-21), Головним управлінням, підставі наказу № 1123 від 28.05.2019 (№ 17-1123/16-19-СГ), підготовлено та скеровано підписаний проект договору оренди земельної ділянки площею 0,7099 га, к.н. 5620855100:03:032:0025, [PERSON] . Однак, підписаний договір оренди земельної ділянки з боку [PERSON] до управління не повертався. На даний час договір оренди земельної площею 0,7099 га, к.н. 5620855100:03:032:0025, не укладено, що підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 01.09.2021 № 10-17-0.3,1-4496,2-21 та інформацією Володимирецької селищної ради від 22.10.2021. При цьому відповідач продовжує використовувати вказану земельну ділянку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої, [PERSON] є власником нерухомого майна, яке розташоване на спірній земельній ділянці площею 0,7099 га, к.н. 5620855100:03:032:0025, за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з 28.08.2018 по даний час [PERSON] фактично використовує земельну ділянку площею 0,7099 га, к.н. 5620855100:03:032:0025, у зв`язку з розміщенням на ній належного їй на праві власності нерухомого майна, за відсутності оформленого права користування земельною ділянкою, що суперечить вимогам чинного законодавства з огляду на наступне. З урахуванням викладеного, [PERSON] по даний час не оформила документи, які посвідчують право користування земельною ділянкою площею 0,7099 га, к.н. 5620855100:03:032:0025, на якій розміщений належний їй об`єкт нерухомості, у зв`язку з чим, місцевий бюджет упродовж тривалого часу недоотримав значних коштів у вигляді орендної плати за використання даної земельної ділянки, чим заподіюється значна шкода інтересам територіальної громади. Таким чином, [PERSON] зберегла у себе майно (кошти) у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з наступних підстав. Володимирецькою селищною радою, яка представляє інтереси Володимирецької об`єднаної територіальної громади, проведено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування [PERSON] земельною ділянкою площею 0,7099 га, к.н. 5620855100:03:032:0025, у вигляді орендної плати за землю. Відповідно до розрахунку Володимирецької селищної ради від 22.10.2021, розмір недоотриманих доходів за використання земельної ділянки площею 0,7099 га, к.н. 5620855100:03:032:0025, становить: з 01.10.2018 по 31.12.2018 (130146,48 грн : 365 дн * 92 дн) -32 804,04 грн з 01.01.2019 по 31.12.2019 (130146,48 грн: 365 дн * 365 дн) 130146,48 грн з 01.01.2020 по 31.12.2020 (130146,48 грн: 365 дн * 365 дн) 130146,48 грн 301.01.2021 по30.09.2021 (130146,48 грн : 365 дн * 273 дн)-97342,44 грн Таким чином, згідно з наданим розрахунком, загальний розмір недоотриманих доходів за використання зазначеної земельної ділянки складає 390439,44 гривень. З огляду\~на викладене,\~ [PERSON] ,\~як фактичний\~користувач земельної\~ділянки,\~що без\~достатньої правової\~підстави за\~рахунок власника цієї ділянки зберегла у себе кошти, які мала сплатити за користування нею, зобов`язана повернути ці кошти. Оскільки в добровільному порядку [PERSON] коштів не повертає, вони підлягають стягненню в судовому порядку. Вказана позовна заява керівника Вараської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі: Володимирецької селищної ради Рівненської області надійшла до Володимирецького районного суду Рівненської області 29.10.2021 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 листопада 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 21.12.2021 року представником відповідачки подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказував, що розмір орендної плати обчислено позивачем без достатнього обґрунтування, а саме за відсутності витягу із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки. Крім того, зазначив, що позов пред`явлено прокурором після спливу трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові. 31.12.2021 року прокурором подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву. 14.01.2022 року представником відповідачки подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому також зазначено, що Володимирецька селищна рада є неналежним органом місцевого самоврядування, інтереси якого підлягають захисту, оскільки відсутні відповідні докази переходу земельної ділянки, яка використовується [PERSON] , до комунальної власності. 27.01.2022 року керівник Вараської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі: Володимирецької селищної ради Рівненської області надав до суду заперечення на заперечення на позовну заяву. Ухвалою суду від 10.02.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Цією ж заявою з Головного управління Держгеокадастру було витребувано інформацію з приводу права власності на земельну ділянку, що перебуває в користуванні [PERSON] , її користувачів та зарахування орендної плати. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю, з підстав зазначених у позовній заяві та інших заяви по суті справи, надав відповідні пояснення, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник Володимирецької селищної ради, як органу місцевого самоврядування в інтересах якого прокурором заявлено позов, надав в судове засідання заяву, в якій клопотав про розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги прокурора. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову в повному обсязі з мотивів, викладених ним у відзиві та запереченні, надав відповідні пояснення, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. За змістом частини другої\~статті 4 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. У частинах третій-четвертій\~статті 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. На думку суду, в даній справі, прокурором дотримано вимог законодавства, яке регулює порядок звернення прокурора до суду, у зв`язку із чим доводи сторони відповідача про відсутність належного суб`єкта владних повноважень не можуть бути враховані судом. Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, громадянка [PERSON] , є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданий 07.04.2016 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29151909 від 07.04.2016). Також встановлено, що [PERSON] звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (заява від 12.02.2018 № Ж-487/0/17-18). Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, наказом від 06.03.2018 № 17-554/16-18-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», громадянці [PERSON] , надало дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 7 років, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Володимирецької селищної ради Володимирецького (нині- Вараського) району Рівненської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки - 0,7200 га, з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. У подальшому, ГУ Держгеокадастру у Рівненській області видано наказ № 1123 від 28.05.2019, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,7099 га в оренду громадянці [PERSON] строком на 7 років для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Володимирецької селищної ради Володимирецького (нині - Вараського) району Рівненської області. Згідно п. 2 вищевказаного наказу, [PERSON] передано в оренду строком на 7 років земельну ділянку площею 0,7099 га, кадастровий номер 5620855100:03:032:0025, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, розташовану на території Володимирецької селищної ради Володимирецького (нині - Вараського) району. Пунктом 3 наказу передбачено укладання договору оренди землі із [PERSON] строком на 7 років, із встановленням річної орендної плату за користування вказаною земельною ділянкою в розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки в сумі 130146,48 грн. Суд відхиляє доводи сторони відповідача в тій частині, що визначення розміру річної орендної плати та розрахунок заборгованості здійснені без достатніх підстав, а саме за відсутності витягу із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки. Зокрема, згідно з абзацом 3 частини 1 статті 13 Закону України «Про оцінку земель»\~нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, згідно з абзацом 1\~пункту 289.1 Податкового кодексу України\~для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Відповідно до частини 2 статті\~20\~та частини 3 статті\~23 Закону України «Про оцінку земель»\~дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виходячи із норм чинного законодавства, а саме положень Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, а також судової практики, викладеної в постанові ВС від 09.11.2021 року у справі №905/1680/20, суд констатує, що поряд із витягом із технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки належним доказом нормативно-грошової оцінки земельної ділянки є також довідка, що видається органами Державного земельного кадастру, форма якої встановлюється додатком 41 до Порядку. Земельна ділянка площею 0,7099 га сформована як об`єкт цивільних прав із кадастровим номером 5620855100:03:032:0025, із кодом цільового призначення 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; тип власності: державна власність. Згідно витягу з Державного земельного кадастру, дата державної реєстрації земельної ділянки - 28.08.2018 року. Згідно з частинами 1-4, 9\~статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі. Відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру у Рівненській області (листа від 01.09.2021 № 10-17-0.3,1-4496/2-21), Головним управлінням, підставі наказу № 1123 від 28.05.2019 (№ 17-1123/16-19-СГ), підготовлено та скеровано підписаний проект договору оренди земельної ділянки площею 0,7099 га, к.н. 5620855100:03:032:0025, [PERSON] . Однак, підписаний договір оренди земельної ділянки з боку [PERSON] до управління не повертався. На даний час договір оренди земельної площею 0,7099 га, к.н. 5620855100:03:032:0025, не укладено, плата за землю не вноситься, що підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 01.09.2021 № 10-17-0.3,1-4496,2-21 та інформацією Володимирецької селищної ради від 22.10.2021. Таким чином, з 28.08.2018 по даний час [PERSON] фактично використовує земельну ділянку площею 0,7099 га, к.н. 5620855100:03:032:0025, у зв`язку з розміщенням на ній належного їй на праві власності нерухомого майна, за відсутності оформленого права користування земельною ділянкою, що суперечить вимогам чинного законодавства. Звертаючись до суду з даним позовом та посилаючись на положення\~глави 83 ЦК України\~«Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави», прокурор просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача кошти за користування земельною ділянкою без достатньою правової підстави, за період з 01.10.2018 року по 30.09.2021 року, які вона зберегла у вигляді несплаченої орендної плати за зазначений період та зобов`язаний повернути Володимирецькій селищній раді. З урахуванням правової позиції Верховного Суду, зокрема, викладеної у постановах від 11.02.2019 у справі №922/391/18, від 11.06.2019 у справі №922/551/18, від 01.10.2019 у справі №922/2082/18, для вирішення спору про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за земельну ділянку, необхідно з`ясувати, зокрема, чи є земельна ділянка об`єктом цивільних прав, а також установити обґрунтованість порядку та підстав нарахування орендної плати за користування земельною ділянкою. Як вже встановлено судом, спірна земельна ділянка сформована як об`єкт цивільних прав і перебуває у володінні та користуванні відповідача [PERSON] , оскільки на ній розташовано належне відповідачу майно. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі»\~встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч.1\~ст. 93 ЗК України,\~ст. 1 Закону України «Про оренду землі»\~право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. За приписами ч.1 ст.124 Земельного кодексу України\~передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч. 1 ст.21 Закону України «Про оренду землі»\~визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України). Частинами 1, 2\~ст.123 Земельного кодексу України, передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). За змістом\~статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Зважаючи на ці положення, новий власник чи орендар земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею, разом з тим, таких дій [PERSON] не виконала. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про оренду землі»\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 206 Земельного кодексу України\~передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14 Податкового кодексу України\~визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Оскільки будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідач був власником чи постійним землекористувачем земельної ділянки к.н. 5620855100:03:032:0025, на якій розміщений належний їй об`єкт нерухомості, суду не надано, відповідач не був суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, а тому формою здійснення плати за землю для нього як особи, яка користується земельною ділянкою, була орендна плата. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №922/3208/19. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що у відповідача виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, яка знаходиться під належним йому нерухомим майном, з моменту набуття права власності на будівлі, проте відповідач вказаних дій протягом тривалого часу не вчиняв та фактично користуючись цією земельною ділянкою, плату за користування нею у встановленому законодавчими актами розмірі не вносив. Предмет позову у даній справі становить вимога позивача про стягнення з відповідача на підставі ст.1212 ЦК України\~безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку без оформлення документів, які би посвідчували право користування нею. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами\~глави 83 ЦК України. Предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Згідно з ч. 1 ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави (ч. 1\~ст. 1214 ЦК України). Частиною 2 ст.1212 ЦК України\~встановлено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зі змісту ст.1212 ЦК України\~слідує, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: по-перше, є факт набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння; по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; по-третє, обов`язково має бути наявною відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Отже, оскільки, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання власником земельної ділянки доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1ст.1212 ЦК України. Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15, №922/5468/14. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зберегла у себе майно (кошти) у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою, яка підлягає стягненню з відповідача. Разом з тим, на думку суду, в даному спорі слід поряд з іншими обставинами також встановити, в чию користь підлягає стягненню безпідставно утримані [PERSON] майно у вигляді орендної плати. Так, як вже зазначалось, у відповідності до ст.14 Податкового Кодексу України, плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч. 1 ст.21 Закону України «Про оренду землі»\~визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Таким чином, орендна плата вноситься саме орендодавцеві, однак встановити, хто є таким орендодавцем відносно земельної ділянки, що використовувалась [PERSON] , в ході судового розгляду не представилось можливим, оскільки договір оренди не укладено. При цьому, суд приходить до висновку, що такий договір не укладено як внаслідок ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по оформленню прав користувача на земельну ділянку, так і через неналежне виконання своїх обов`язків посадовими особами Головного управління Держгеокадастру, які не в повній мірі здійснювали контрольні функції щодо використання земель державної власності. Твердження прокурора про те, що орендна плата за весь період, починаючи з жовтня 2018 року підлягала стягненню саме в дохід Володимирецької селищної ради, не підтверджуються доказами і не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на таке. Виходячи із аналізу положень ст.10, 14.1.147, 265 Податкового Кодексу України, плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, який справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Даний податок належить до місцевих податків і в повному обсязі зараховується до відповідних місцевих бюджетів. При цьому, у відповідності до п.34) ст.2 Бюджетного Кодексу України, як на час формування спірної земельної ділянки к.н. 5620855100:03:032:0025 та складання проекту договору оренди, який не був укладений, так і на час розгляду справи судом, до місцевих бюджетів відносили бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування. Таким чином, орендна плата від використання земельної ділянки, яка до 27.05.2021 року належала до земель державної власності могла зараховуватись бо будь-якого із вказаних місцевих бюджетів. Жодних доказів того, що такі кошти підлягали зарахуванню саме до місцевого бюджету Володимирецької селищної громади або Володимирецької територіальної громади, прокурор суду не надав. Таким чином, суд констатує, що в період з 01.10.2018 року по 26.05.2021 року [PERSON] дійсно використовувала земельну ділянку, яка належала до земель державної власності, площею 0,7099 га к.н. 5620855100:03:032:0025 без оформлення договору оренди та сплати орендної плати, внаслідок чого незаконно зберегла у себе кошти у вигляді несплаченої орендної плати, і ці кошти підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим, та обставина, що дані кошти підлягають стягненню саме в дохід Володимирецької селищної ради, прокурором не доведена, і в задоволенні позову в цій частині, на думку суду, слід відмовити. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423-ІХ від 28.04.2021 року, розділ Х Перехідні положення Земельного Кодексу України доповнено пунктом 24, який набрав законної сили 27.05.2021 року: "24. З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору. Таким чином, з 27.05.2021 року спірна земельна ділянка перейшла до комунальної власності Володимирецької територіальної громади, відтак з цього часу кошти, безпідставно утримані відповідачем [PERSON] як несплачена орендна плата, підлягають стягненню саме в користь Володимирецької селищної ради. Доводи сторони відповідача, викладені в запереченні на позовну заяву, не спростовують висновків суду в цій частині. Розмір коштів, що підлягають стягненню з відповідача, є наступним: з 27.05.2021 по 30.09.2021 (130146,48 грн : 365 дн * 155 дн) = 55267,68 грн., і в цій частині позов, заявлений прокурором в інтересах Володимирецької селищної ради, підлягає задоволенню. З приводу застосування до вказаних правовідносин наслідків пропуску строку позовної давності, про що заявив представник відповідача в судовому засіданні, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається зі ст.ст.256, 257, 261, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, на думку суду, у даному спорі відсутні підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності, оскільки порушення прав позивача має триваючий характер, і не припинилось на час вирішення справи судом. З урахуванням викладеного, підстав для задоволення заяви представника відповідача з приводу позовної давності суд не вбачає. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог частини 1 ст.133, частин1 та 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даній справі судові витрати, понесені прокуратурою, складаються із сплаченого при подачі позову судового збору в сумі 5856,59 грн. Згідно з п.3) ч.2\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 5856,59 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 390439,44 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 55267,68 грн., що становить 14 % від ціни позову, отже з відповідача на користь прокурора підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог

Outcome: partial