Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовною заявою до Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа Горішньоплавнівська державна нотаріальна контора, в якій просить встановити факт проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка і жінки з 1981 року по 11.05.2021 та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом, як спадкоємця за законом четвертої черги, Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що з травня 1981 року, [PERSON] i [PERSON] , почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. З 1981 року позивач разом з [PERSON] проживали в квартирі [ADDRESS] . 17.09.2002 року позивач з сином придбали квартиру за адресою [ADDRESS] . 07.07. 2004 року згiдно договору міни власником 2 частини вищевказаної квартири став [PERSON] . Фактично проживали у вказаній квартирі [PERSON] з [PERSON] з 2002 року. Всі витрати по спільному проживанню тa веденню домашнього господарства несли разом. [INFO] [PERSON] помер, [PERSON] як дружина займалася його похованням особисто. Після смерті [PERSON] в листопаді 2021 року по питанню прийняття спадщини позивач звернулася в Горішньоплавнівську нотаріальну контору, проте останніми у прийнятті спадщини було відмовлено. В зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду з зазначеним позовом для встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки. В судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволенні вимог з підстав, викладених в позовній заяві. Представник Горішньоплавнівської міської ради направив до суду заяву, в якій просили прийняти законне та обґрунтоване рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , та [PERSON] в рівних частках купили квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 17.09.2002 року (а.с. 7) 07.07. 2004 року згiдно договору міни та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником другої частини вищевказаної квартири став [PERSON] (а.с. 8-9) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] [PERSON] помер (а.с.5) Після смерті [PERSON] 17.11.2021 року по питанню прийняття спадщини позивач звернулася в Горішньоплавнівську нотаріальну контору, проте останніми у прийнятті спадщини було відмовлено на підставі ст. 1258 ЦК України, а саме позивач не є спадкоємцем першої, другої та третьої черг за законом ( а.с. 10) На даний час інших спадкоємців після померлого [PERSON] як за законом так i за заповітом не встановлено, що підтверджується копією витягу зі спадкового реєстру (а.с.11-12) Враховуючи, що спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини в порядку, передбаченому ст. 1277 Цивільного кодексу України, а спадщина може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Горішньоплавнівська міська рада Кременчуцького району Полтавської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку , він не заявив відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України, -місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування`при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК. У відповідності до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства ( ч.4 ст.3 СК України). Стаття 256 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Факт проживання однією сім`єю підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні №20-22/10547 від 16.09.2021, а також допитаними у судовому засіданні свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили факт проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства позивача та відповідача. Встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] необхідно позивачу для реалізації права на спадщину. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, судом встановлено, що з 1981 року, і по день смерті [PERSON] , [PERSON] проживала разом з останнім, вели спільне господарство, утримували домашнє господарство, робили ремонти в будинку, вели спільний побут. Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити позивач, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав позивача, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved