Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , чоловік позивачки. Свідоцтво про смерть було видане в м. Санкт-Петербург Російської Федерації, так як він помер там, перебуваючи у гостях у свого сина. Постійним місцем проживання та реєстрації [PERSON] було [ADDRESS] . З позивачкою вони проживали весь час у спільному шлюбі разом. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Воронкової О.А. із заявою про прийняття спадщини після свого чоловіка. В даному випадку місцем відкриття спадщини є місце реєстрації спадкодавця яке співпадає з місцем знаходження спадкового майна. До спадкового майна відноситься 2/3 частки на квартиру [ADDRESS] . У відповідь на звернення позивачки та в результаті вивчення документів нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.08.2022 р. № 79/02-31. Підставою такого рішення стало те, що згідно довідки Щербанівської сільської ради № 94 від 12.01.2022 р. встановлено, що разом із спадкодавцем крім його дружини [PERSON] (позивачки) був також зареєстрований їхній син, [PERSON] , громадянин Російської Федерації. Родинні зв`язки між спадкодавцем та [PERSON] встановлені нотаріусом та підтверджуються свідоцтвом про народження. В такому випадку нотаріус посилається на ст. 1268 ЦК України і вважає, що [PERSON] також прийняв спадщину. Але у даній нормі закону ключовим словом є проживав, а не був зареєстрований. [PERSON] з 2014 року проживає в Російській Федерації. Доказом цього є наявність російського громадянства. Згідно паспорту громадянина РФ, який виданий 17.07.2019 р. він зареєстрований 02.11.2017 року в м. Санкт-Петербург. Також, згідно акту про встановлення факту проживання від 04.08.2022 р. Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, будь-які ознаки в побуті квартири про проживання там [PERSON] відсутні. Позивачка у спадковій квартирі проживає сама. Також доказом того, що [PERSON] не проживав у спадковій квартирі може бути і той факт, що чоловік позивачки помер саме перебуваючи у сина у гостях, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане за місцем смерті. [PERSON] жодних дій по оформленню спадщини як вчив заяви до нотаріуса не подавав і у розмовах з матір`ю повідомив, що має відмовитися від своєї частки у спадщині. Про те, що її син не має бажання оформлював частку у спадковій квартирі після померлого батька також є те, що у 2017 році [PERSON] з метою позбутися будь-яких прав на нерухоме майно в Україні уклав договір дарування 1/3 частини квартири [ADDRESS] якою він володів на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.02.2014 року. Син позивачки не може знятися з реєстрації місця проживання так як для цього потрібно приїхати в Україну, що він не планує робити. В судовому порядку також не можливо його позбавити реєстрації місця проживання, оскільки для цього потрібно позивачці оформити спадщину і звертатися до суду з такою заявою виключно повноправному власнику квартири. Тож, в іншому порядку, а ніж оформлення спадщини на 2/3 частини квартири у судовому порядку для позивачки не існує. Позивачка є єдиним спадкоємцем, що має намір оформити спадщину за законом після [PERSON] , що випливає зі змісту постанови нотаріуса. Крім того позивачка зазначає, що спадкодавець не мав ніякого відношення до заповіту зазначеного в постанові нотаріуса і ніколи не мав у власності нерухоме майно на території Черкаської області. У судове засідання позивачка та її представник адвокат Савчук О.В. не з`явилися, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та прохали задовольнити. Від представника відповідача Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору поклались на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , чоловік позивачки. Свідоцтво про смерть було видане в м. Санкт-Петербург Російської Федерації, так як він помер там, перебуваючи у гостях у свого сина. Постійним місцем проживання та реєстрації [PERSON] було [ADDRESS] . З позивачкою вони проживали весь час у спільному шлюбі разом. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Воронкової О.А. із заявою про прийняття спадщини після свого чоловіка. В даному випадку місцем відкриття спадщини є місце реєстрації спадкодавця яке співпадає з місцем знаходження спадкового майна. До спадкового майна відноситься 2/3 частки на квартиру [ADDRESS] . У відповідь на звернення позивачки та в результаті вивчення документів нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.08.2022 р. № 79/02-31. Підставою такого рішення стало те, що згідно довідки Щербанівської сільської ради № 94 від 12.01.2022 р. встановлено, що разом із спадкодавцем крім його дружини [PERSON] (позивачки) був також зареєстрований їхній син, [PERSON] , громадянин Російської Федерації. Родинні зв`язки між спадкодавцем та [PERSON] встановлені нотаріусом та підтверджуються свідоцтвом про народження. В такому випадку нотаріус посилається на ст. 1268 ЦК України і вважає, що [PERSON] також прийняв спадщину. Але у даній нормі закону ключовим словом є проживав, а не був зареєстрований. [PERSON] з 2014 року проживає в Російській Федерації. Доказом цього є наявність російського громадянства. Згідно паспорту громадянина РФ, який виданий 17.07.2019 р. він зареєстрований 02.11.2017 року в м. Санкт-Петербург. Також, згідно акту про встановлення факту проживання від 04.08.2022 р. Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, будь-які ознаки в побуті квартири про проживання там [PERSON] відсутні. Позивачка у спадковій квартирі проживає сама. Також доказом того, що [PERSON] не проживав у спадковій квартирі може бути і той факт, що чоловік позивачки помер саме перебуваючи у сина у гостях, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане за місцем смерті. [PERSON] жодних дій по оформленню спадщини як вчив заяви до нотаріуса не подавав і у розмовах з матір`ю повідомив, що має відмовитися від своєї частки у спадщині. Про те, що її син не має бажання оформлював частку у спадковій квартирі після померлого батька також є те, що у 2017 році [PERSON] з метою позбутися будь-яких прав на нерухоме майно в Україні уклав договір дарування 1/3 частини квартири [ADDRESS] якою він володів на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.02.2014 року. Син позивачки не може знятися з реєстрації місця проживання так як для цього потрібно приїхати в Україну, що він не планує робити. В судовому порядку також не можливо його позбавити реєстрації місця проживання, оскільки для цього потрібно позивачці оформити спадщину і звертатися до суду з такою заявою виключно повноправному власнику квартири. Тож, в іншому порядку, а ніж оформлення спадщини на 2/3 частини квартири у судовому порядку для позивачки не існує. Позивачка є єдиним спадкоємцем, що має намір оформити спадщину за законом після [PERSON] , що випливає зі змісту постанови нотаріуса. Згідно п. 4.14, п. 4.15, п. 4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 р. № 296/5 і видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після встановлення кола спадкоємців, подання, правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та наданих документів вимогам чинного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Як свідчить п. 23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (частина 1 статті 1261 ЦК України). Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved