Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] відносились до робітничого двору і належали її батькові - [PERSON] . Однак із виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 10155 від 21.02.2021 року право власності на вказане майно не зареєстровано. Вказує, що після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] відкрилась спадщина за законом, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Спадщину після його смерті вона, позивач прийняла подавши до нотаріуса у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини. Зазначає, що крім неї інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає, оскільки дружина померлого відповідач [PERSON] на спадщину не претендує. З метою оформлення спадщини після смерті батька вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, та нотаріус витребувала правовстановлювальний документ на спірне домоволодіння. Через відсутність правовстановлювального документа та реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за спадкодавцем [PERSON] їй було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду. Просить суд визнати за нею, позивачем, право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечила щодо задоволення позовних вимог. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права. Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом особа має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що домоволодіння, а саме житловий будинок (садибного типу) з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] відносилось до робітничого двору і належало батькові позивача - [PERSON] , що підтверджується довідкою Коломийської міської ради від 12.05.2022 року № 34 (а.с.14). Однак із виписки із інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 10155 від 21.02.2021 р. вбачається, що право власності на вказане майно не зареєстровано (а.с. 15). [INFO] батько позивача [PERSON] помер в с.Королівка Коломийського району Івано-Франківської області про що 25.05.1999 р. складено відповідний актовий запис за № 7 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на спірний житловий будинок (садибного типу) з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач, шляхом подачі 12.11.2021 р.у заяви про прийняття спадщини у визначений ст.1270 ЦК України строк до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галян Г.М., що підтверджується копією спадкової справи (а.с.35-42). Також, спадщину після смерті [PERSON] прийняла відповідач [PERSON] , дружина померлого, подавши 12.11.2021 р. відповідну заяву до приватного нотаріуса (а.с. 36). Однак, відповідач не заперечила проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно, про що зазначила у поданій до суду 28.07.2022 р. заяві про визнання позову (а.с. 28). Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогамич.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Галян Г.М. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] . Однак, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно оскільки правовстановлювальний документ, який підтверджує право власності на житловий будинок відсутній, а право власності на зазначене нерухоме майно не зареєстровано, про що ухвалила постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.17). Як вбачається з довідки Коломийської міської ради № 34 від 12.05.2022 р. спадкодавцю [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] , загальною площею будинку 84 м.кв. та земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,7408 га. Спірне господарство станом на 01.07.1990 р. відносилося до робітничого двору. На момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в спірному господарстві були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - дружина; [PERSON] , [INFO] - дочка; [PERSON] , [INFO] - зять; [PERSON] , [INFO] - онука. Заповіт від імені померлого [PERSON] виконкомом Королівської сільської ради не посвідчувався (а.с.14). Даний будинок знаходиться на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,2333 га, що підтверджується довідкою Коломийської міської ради № 40 від 31.05.2022 року (а.с. 21) та Державним актом від 29.11.1994 р. серії ІФ 07-16-2/000134 (а.с. 45-46). Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV, право власності та інші речові права на нерухоме майно, що набуті до набрання чинності цим Законом згідно з чинними у той час нормативно-правовими актами, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало віддержавної реєстрації до часу набраннячинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Записи у погосподарських книгах визнаються в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За змістом наведених норм виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом №1952-IV нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права. Враховуючи, що спірний житловий будинок (садибного типу) з господарськими будівлями та спорудами побудований у 1940 році на виділеній для цього земельній ділянці, за наявності технічного паспорту (а.с.11-13), який засвідчує відповідність закінченого будівництвом до 1990 року індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, що надає можливість використання даного будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за призначенням, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, тому суд доходить висновку що наявні правові підстави для визнання права власності на житловий будинок (садибного типу) з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] за позивачем [PERSON] , спадкоємцем в порядку спадкування за законом Згідно Висновку про вартість об`єкта оцінки від 24.05.2022 р. ринкова вартість житлового будинку (садибного типу) (А), літня кухня (Б), стайня (В), стодола (Г), літня кухня (Д), навіс (Є), погріб (Ж), вбиральня (З), криниця №1, огорожа №2-5, що за адресою [ADDRESS] становить 250 831 грн. (а.с.16). На підставі наведеного та ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. ст. 16, 321, 328, 346, 392 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved