Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , а [INFO] померла його мати - [PERSON] . Заповіт на випадок смерті спадкодавці не залишили. Позивач прийняла спадщину, оскільки проживала разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідачі по справі за прийняттям спадщини не зверталися, претензій до спадкового майна не ставлять. Державним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву до суду в якій просить розглянути справу у його відсутності, просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі з підстав наведених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Третя особа про розгляд справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер помер помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті дружина спадкодавця (мати позивача) [PERSON] спадщину прийняла в порядку ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, однак за життя спадщину не оформила, правовстановлюючі докеументи не виготовила, а [INFO] померла. Разом з [PERSON] на час її смерті постійно проживав позивач по справі. Позивач, прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (а.с.20,21). Інших спадкоємців котрі прийняли спадщину немає. Окрім позивачки в коло спадкоємців після смерті спадкодавця входять позивача сестри [PERSON] та [PERSON] . Спадкове майно, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , рахується за [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначене підтверджується довідкою Виноградівської міської ради № 594 від 13.07.2022 року, згідно якої, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] рахується за померлим [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року, на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , правовстановлюючі документи не оформлені, довідка №500 від 29.07.2022 року. За обставинами позову, які визнаються відповідачем та стверджується матеріалами справи, позивач після смерті матері спадщину прийняв, одноосібно вступив в управління та володіння спадковим майном. Позивач звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на даний житловий будинок, але їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на даний житловий будинок, немає можливості, оскільки спадкоємцем не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві, який повинен бути зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що передбачено п.4.15 та п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та в разі відсутності вказаних документів спадкоємцю рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Ст. 549 ЦК України (1963 р.) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, який визначається відповідно до ст. 525 цього ж Кодексу, а спадкоємцями за законом першої черги є в рівних долях діти, дружина та батьки померлого (ст.529 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 цього Кодексу у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст. 1268). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК). Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро. Як випливає з цього нормативного акту, запис у по господарській книзі є акт органу влади, що підтверджує право приватної власності. Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved