Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього 509 239,03 гривень матеріальну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою, моральну шкоду в сумі 20000 гривень, витрати по оплаті експертного висновку в розмірі 2500 гривень та судового збору. Свій позов обґрунтовано тим, що [PERSON] визнаний винний у вчинені ДТП, яке відбулося 16.10.2021 року. Публічним акціонерним товариством «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» відшкодовано 130000 гривень, але вартість відновлювального ремонту згідно висновку експерта від 22.10.2021 року складає 639239,03 гривень. Отже, різницю вартості ремонту просить стягнути з відповідача. Крім того, внаслідок ДТП позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у зміні звичайного життєвого ритму у зв`язку із пошкодженням автомобіля, змушена докладати зусиль для його нормалізації. Представник відповідача адвокат Левченко В.П. подав відзив на позов, просить відмовити в задоволенні позову, не погоджується із сумою відшкодування, зазначену у висновку експерта, вважає більш правильний розрахунок заподіяної майнової шкоди позивачці, який провела страхова компанія на суму 434084,44грн. також не погодився із розміром моральної шкоди та правничої допомоги. Представник відповідача Публічне акціонерне товариство «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» подав відзив на позов в якому вказує про те, що на підставі заяви позивача про виплату страхового відшкодування та за результатами розгляду матеріалів страхової справи, в тому числі оцінки збитків прийнято рішення про визнання ДТП страховим випадком та виплату страхового відшкодування в сумі 130000 гривні. Отже, товариство виконало свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування. В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали та просили суд його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлений про час та місце розгляду справи. 24.08.2022 року представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 24.08.2022 року у зв`язку із запровадження на території України військового стану. 15.09.2022 року представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 15.09.2022 року у зв`язку із повітряною тривогою та віддаленістю суду. Суд заслухавши учасників справи вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача і представника відповідача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи вбачається, що 27.10.2021 року суддею Автозаводського районного суду м. Кременчука винесено постанову, якою притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладенно адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. Судом встановлено, що 16.10.2021 року о 19-05 год. в м. Кременчук, на нерегульованому перехресті вул. Троїцька та вул. 29 вересня, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «RENAULT MEGANE SCENIC» д.н.з. [NUMBER] не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1, не надав переваги в русі, здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota RAF-4» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водій [PERSON] .. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 16.1 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Учасниками судового розгляду не заперечується, що позивачка отримала в порядку відшкодування шкоди від вказаного ДТП від Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова компанія «Оранта» 130 000грн. Згідно експертного висновку №212 від 18.10.2021 року авто товарознавчого дослідження вартість матеріальних збитків завданих власнику автомобіля «Toyota RAF-4» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, яке сталось 16.10.2021 року 639239,03 з урахуванням втрати товарної цінності 49332,75грн. Згідно квитанції від 19.10.2019 року № 165310022 [PERSON] сплачено 2500 гривень за проведення експертного дослідження. Згідно страхового акту від 11.11.2021 матеріальний збиток складає 434084,44 гривень. Допитаний у судовому засіданні експерт Сумцов С.С. повідомив суду, що проводив автотоварознавчу експертизу, попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Дійсно вартість відновлювальних робіт по автомобілю позивачки складала суму, зазначену у висновку. Невідповідність цієї суми сумі у страховому акті пояснив тим, що страхова компанія при розрахунку суми відшкодування не вносить ПДВ, який відшкодовується після виконання всіх робіт і придбання матеріалів, а це 20% від загальної суму. Також страхова компанія не включає у суму відшкодування втрату товарної цінності, яка відшкодовується винуватою особою. Тому якщо порахувати загальну суму з усіма необхідними платежами, вони будуть приблизно однаковими. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. При визначені розміру відшкодування суд приймає до уваги висновок експерта від 18.10.2021 року згідно якого вартість матеріального збитку складає 639239,03 гривень, а не страховий акт. Даний висновок судом був прийнятий з тих підстав, що експерт при виготовлені висновку був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідач у свою чергу належних та допустимих доказів спростування висновку експерта від 18.10.2021 , яким визначено вартість матеріального збитку, суду не надав, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині. Крім того, позивач просить відшкодувати моральну шкоду, в розмірі 20 000 грн. Представник відповідача заперечив це мотивуючи тим, що вимоги не обґрунтовані. За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: 1) характеру правопорушення; 2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; 3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; 4) інших обставин, які мають істотне значення. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, відповідно до п.3 Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови, доведенню підлягають: наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявність вини останнього в заподіянні шкоди. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В судовому засіданні доведено, що з вини відповідача заподіяна шкода майну позивача. Внаслідок дій відповідача позивач зазнав моральних страждань, які полягають у душевних переживаннях та муках, занепокоєності за те що сталося ДТП, внаслідок якої пошкоджено належне її майно. Зазначені події внесли незручності та потребували додаткових зусиль для організації її життя, оскільки звичайний ритм життя був порушений. Такий аргумент відповідача, як недоведеність моральної шкоди не є підставою для відмови у позові, оскільки на час розгляду спору законодавцем не затверджено жодної єдиної методики визначення розміру завданої моральної шкоди, яка б мала загальне обов`язкове значення. Тому розмір відшкодування моральної шкоди має визначатись судом у кожному конкретному випадку з урахуванням особливостей конкретного правопорушення. Узагальнюючи вимоги закону, рекомендації Пленуму ВСУ, можна виділити критерії визначення розміру відшкодування моральної шкоди, зокрема характер правопорушення; глибина фізичних та душевних страждань; ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди; тривалість негативних наслідків (короткочасні, тривалі, довічні); істотність вимушених змін у способі життя потерпілого (неістотні, істотні). Враховуючи вищенаведене, виходячи з засад розумності та справедливості суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача має становити 2 000 грн. Позивачем також заявлено до відшкодування 10000 гривень витрат на правову допомогу, які сплачені нею згідно квитанції від 25.10.2021 року, але суд враховуючи складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг, приходить до висновку, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню у розмірі 5000 грн. Витрати щодо стягнення коштів в сумі 2500 гривень з відповідача на проведення експертного дослідження також підлягаю до задоволення. При подачі позову позивач сплатив 5417 грн. 40 коп. судового збору, які згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial