Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначає про те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 3 лютого 2010 року належали до стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 250,00 гривень щомісячно, починаючи з 26 січня 2010 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 13 березня 2017 року збільшено розмір аліментів стягуваних з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 250,00 гривень щомісячно на 500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 1 серпня 2018 року розмір аліментів стягуваних з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , збільшено з 500,00 гривень щомісячно на 1000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час розмір аліментів, визначений рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 1 серпня 2018 року, в розмірі 1000,00 гривень є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення її усім необхідним та для повноцінного розвитку дитини. Вона самостійно намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати їхнього сина. Відповідач залишив сина без належної батьківської уваги, не цікавиться його життям, станом його здоров`я, не бере участі в утриманні та вихованні сина, окрім сплати мізерних аліментів. ЇЇ матеріальне становище погіршилось. Вона ніде не працює, знаходиться у пошуку роботи, веденням особистого селянського господарства не займається. Їхній син проявляє інтерес до занять спортом, а саме: до боксу, що потребує додаткових витрат на придбання спеціального одягу, оплату спортивних секції. Відповідач [PERSON] є фізично здоровою людиною, інших утриманців не має. В той же час їй стало відомо, що матеріальне становище відповідача значно покращилось, він перебуває на заробітках в Республіці Польща, тому вважає, що повинен належним чином виконувати свій батьківський обов`язок. У позовній заяві позивач [PERSON] просить змінити розмір аліментів, що визначений рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 1 серпня 2018 року про стягнення з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1000,00 гривень на 2500,00 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. В судовому засіданні 15 серпня 2022 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Махацький Ю.М. позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Драган В.П. в судове засідання 19 вересня 2022 року не з`явились. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Драган В.П. подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника на основі доданих до матеріалів справи документів (а.с. 65). У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] - адвокат Драган В.П. вказав про те, що позовні вимоги відповідач [PERSON] визнає частково, згідний на стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідно віку, з часу винесення судового рішення по даній справі і до досягнення дитиною повноліття. При призначенні судом аліментів у розмірі, в якому просить позивач у позовній заяві, відповідач не буде мати можливості сплачувати ці кошти в повному обсязі, що в свою чергу призведе до виникнення заборгованості по сплаті аліментів. Крім цього, вимога позивача про стягнення аліментів в сумі 2500,00 гривень, є необґрунтованою, оскільки жодних доказів, які б підтверджували витрати [PERSON] на утримання сина щомісячно в розмірі 5000,00 гривень, надано не було. Відповідач [PERSON] є безробітним та не має постійного доходу. У зв`язку із скрутним фінансовим становищем та неможливістю знайти гідної роботи із заробітною платою у місцевості, де він проживає, яка б задовольнила його фінансові потреби, [PERSON] змушений періодично виїздити на заробітки за межі території України. На час подання даного відзиву на позовну заяву [PERSON] перебуває на заробітках в Республіці Польща. Відповідач [PERSON] сумлінно виконував свій батьківський обов`язок, сплачуючи аліменти на утримання свого сина, жодного разу не створюючи заборгованостей. Також з моменту присудження аліментів (у твердій грошовій сумі 1000 гривень) державним виконавцем з урахуванням індексу інфляції та розміру прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років було перераховано розмір стягуваних аліментів, які на даний час складають 1308 гривень. По мірі можливості, [PERSON] додатково матеріально підтримував свого сина. Коли останній раз перебував на території України купив своєму сину електросамокат та мобільний телефон. [PERSON] проживає в с. Лішня разом із своєю непрацездатною матір`ю, яка також у зв`язку із своїм віком, постійним погіршенням свого стану здоров`я, потребує додаткової допомоги, в тому числі і матеріальної. [PERSON] сплачує всі комунальні послуги за місцем проживання, а також здійснює додаткові витрати, щодо утримання батьківського будинку, додатково допомагає своїй матері фінансово. Крім цього, під час перебування на заробітках в Руспубліці Польща , у зв`язку із неофіційним працевлаштуванням, його було піддано шахрайським діям з боку роботодавця та не було виплачено заробітну плату за декілька місяців. [PERSON] для свого проживання в Республіці Польща був змушений брати кошти в борг. В судовому засіданні 15 серпня 2022 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Драган В.П. позовні вимоги позивача [PERSON] визнав частково, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву, повідомивши про те, що відповідач згідний на стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі по 1500,00 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідно віку, з часу винесення судового рішення по даній справі і до досягнення дитиною повноліття. В решті позовні вимоги вважає необґрунтованим, оскільки позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2500,00 гривень, на думку відповідача та його представника, не підтверджуються належними доказами. Суд, заслухавши вступне слово позивача, її представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем (його представником) позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі по 1500,00 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідно віку, з часу винесення судового рішення по даній справі і до досягнення дитиною повноліття, не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. 13 вересня 2022 року представник позивача адвокат Махацький Ю.М. заявив клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказів, посилаючись на юридичну необізнаність позивача та долучення до матеріалів справи доказів, а саме: фіскального чека від 19 грудня 2021 року, фіскального чека від 19 грудня 2021 року, фіскального чека від 14 лютого 2022 року, товарного чека від 5 лютого 2022 року, накладної №68, копії роздруківки на оплату секції боксу, фіскального чека від 31 січня 2021 року, товарного чека №70, товарного чека №58, товарного чека №9, товарного чека №35, копій роздруківок з інтернет-магазина. Дане клопотання було задоволено судом. 14 вересня 2022 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Драгана В.П. надійшло клопотання про визнання доказів недопустимими. В ході розгляду справи сторони (їх представники) інших заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України (далі - СК України) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 3 лютого 2010 року належали до стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 250,00 гривень щомісячно, починаючи з 26 січня 2010 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 13 березня 2017 року змінено розмір аліментів стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 250,00 гривень щомісячно на 500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 1 серпня 2018 року розмір аліментів стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , збільшено з 500,00 гривень щомісячно на 1000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8, 9). Під час розгляду справи, судом встановлено, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, внесені зміни до законодавчих актів України, що встановлюють мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання дитини, змінився рівень життя, малолітня дитина сторін потребує більших витрат на її утримання. Так, положення ч. 2 ст. 182 СК України визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні справи суд враховує те, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», встановлено у 2022 році (з 1 липня) прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2744 гривень. В пояснень позивача та наданих до суду доказів (а.с. 52-58) вбачається, що витрати позивача [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON] складають в середньому 3000,00-4000,00 гривень на місяць. Враховуючи вказані обставини та правові норми, суд приходить до висновку про те, що наявні підстави для зміни розміру аліментів. Під час розгляду справи, судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на заробітках в Республіці Польща та отримує дохід. Разом з тим, посилання представника відповідача на наявність у відповідача інших утриманців, яким він надає матеріальну допомогу не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, аліменти з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] за її вибором на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача частково та збільшення розміру аліментів з 1000,00 гривень щомісячно на 2000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд приймає до уваги визнання представником відповідача позовних вимог щодо сплати аліментів в розмірі 1500,00 гривень щомісячно; те, що відповідач [PERSON] є працездатним, інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має; відповідач працює в Республіці Польща, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в більшому розмірі. Суд, вважає, що вказаний розмір аліментів, на час розгляду справи, буде достатнім для забезпечення належних умов проживання дитини сторін по справі, не може вважатися завищеним у нинішніх умовах проживання та не буде таким, що створить відповідачеві додаткові труднощі матеріального характеру. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 992,40 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами) щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про зміну розміру аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на положення ст.ст. 180-184, 192 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим. Відповідно до ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: partial