Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: повернути їй малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2021 року [PERSON] , 29 січня 2019 року було відібрано від матері [PERSON] , у зв`язку з неналежним виконанням нею своїх батьківських обов`язків. Позивач [PERSON] стверджує, що на даний час відпали всі обставини, які слугували підставою для відібрання від неї сина [PERSON] , вона має можливість виконувати свої батьківські обов`язки, а саме нею створені всі належні умови для проживання та виховання сина, в будинку зроблено косметичний ремонт, придбано меблі, одяг, підключено електропостачання. [PERSON] зазначає, що повністю змінила своє ставлення до дітей, проаналізувала свої помилки та зробила відповідні висновки. А тому вважає, що зможе у найкращий спосіб забезпечити повноцінний розвиток та виховання своєму синові. Ухвалою Броварського районного суду Київської області від 22 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 24 травня 2021 року від відповідача Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, до суду надійшла зустрічна позовна заява, в якій Орган опіки та піклування просить суд: - об`єднати в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, третя особа - [PERSON] , про повернення матері дитини, яка в судовому порядку була відібрана та зустрічний позов Органу опіки та піклування, в особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області до [PERSON] та [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини; - відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Органу опіки та піклування, в особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, про повернення матері дитини, яка в судовому порядку була відібрана; - позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно їх сина, [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дитини; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з моменту негайного відібрання малолітнього [PERSON] і по даний час, батьки не спромоглися покращити умови проживання: будинок перебуває в аварійному стані та потребує капітальних ремонтних робіт, газопостачання відключене, велика заборгованість за спожиту електричну енергію, присадибна ділянка захаращена, посуд немитий, засмальцьований, що свідчить про відсутність елементарних гігієнічних знань та навиків, відсутність усвідомлення про необхідність їх дотримання. [PERSON] та [PERSON] жодного разу не поцікавилась про умови повернення дитини, про стан її здоров`я, не зареєстрували місце проживання дитини, змінювати стиль життя бажання не мають. [PERSON] та [PERSON] протягом року не намагалися усунути причини, які перешкоджали належному вихованню і утриманню малолітнього сина [PERSON] , не змінили свій спосіб життя, продовжують вживати пиво, палити, інформації про працевлаштування не надали. З моменту відібрання дитини і по теперішній час батьки не зверталися до Служби із заявою про надання їм дозволу на спілкування з дитиною, не цікавилась умовами повернення дитини їм на виховання, не виявляли бажання дізнатися долю дитини, інформацію про стан здоров`я. Зазначені факти доводять безвідповідальне ставлення батьків до свого життя та життя своєї дитини, про порушення права дитини на належне батьківське виховання, про вияв неповаги та байдужості до своєї дитини, про неспроможність належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Ухвалою Броварського районного суду Київської області від 29 жовтня 2021 року об`єднано в одне провадження первісний позовом [PERSON] до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, третя особа: [PERSON] , про повернення матері дитини, яка в судовому порядку була відібрана, та зустрічний позов Органу опіки та піклування, в особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області до [PERSON] та [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою Броварського районного суду Київської області від 18 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 21 вересня 2022 року від представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] , до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, первісний позов підтримує, просить його задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечує в повному обсязі. 21 вересня 2022 року від представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Якуніної С.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, зустрічний позов підтримує, просить його задовольнити. Проти ухвалення рішення про задоволення первісного позову заперечує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим належним чином, про дату та час розгляду справи, в судове засідання жодного рразу не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв про відкладення слухання справи або розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, 11 жовтня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №\~746. В шлюбі в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, серія [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 121). Відповідно до довідки від 22 лютого 2018 року, виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Броварської міської ради, [PERSON] , разом зі своїми 4 дітьми зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . В даному помешканні також зареєстровані та мають постійне місце проживання бабуся [PERSON] , дідусь, незареєстрований але проживає, [PERSON] та її брати: [PERSON] та [PERSON] , та [PERSON] . [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В даному помешканні також проживає мати [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2020 року у справі № 361/1896/19 малолітнього [PERSON] , [INFO] було відібрано від його батьків: [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення останніх батьківських прав. Після набрання даним рішенням суду законної сили, виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області видав рішення від 25 серпня 2020 року №638, яким [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 06 жовтня 2020 року №755 [PERSON] була призначена опікуном над [PERSON] . Згідно акту обстеження умов проживання №\~117 від 25 березня 2021 року, складеного головним спеціалістом Служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області, на підставі розгляду судової справи щодо поновлення батьківських прав відносно чотирьох дітей, встановлено, що за адресою проживання батьків дитини: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [PERSON] (дідусь), [PERSON] (бабуся), [PERSON] (дядько). За вказаною адресою зареєстровані, але не проживають: [PERSON] (дядько), [PERSON] (сестра), [PERSON] (брат), [PERSON] (сестра), [PERSON] (сестра). Наразі триває процес переоформлення спадщини на [PERSON] (бабусю). Будинок опалюється дровами та електрообігрівачами, потребує капітальних ремонтних робіт, газопостачання відключене. Кухня і ванна кімната не опалюються. Освітлення тускле. Наявний запах тютюну. В двох кімнатах є дитячі ліжка, один старий письмовий стіл та шафи (меблі потребують оновлення). Присадибна ділянка захаращена. Посуд засмальцьований. [PERSON] повідомила, що батько дітей. [PERSON] , за вказаною адресою не проживає протягом двох років. Аліменти на утримання дітей вона не сплачує, оскільки ніде не працює. Відповідно до листа ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» від 25 лютого 2020 року №617, станом на 25 лютого 2021 року заборгованість за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] становить 30800,14 грн. Відповідно до листа Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Броварської міської ради Броварського району Київської області від 19.04.2021 №01-09.1-192, фахівець Центру неодноразово телефонувала [PERSON] та [PERSON] з метою домовленості про візит за місцем їх постійного проживання, але останні на телефонні дзвінки не відповідають. 15 та 19 квітня 2021 року фахівці Центру здійснили візит за вищевказаними адресами по гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , але двері ніхто не відчинив та на залишені запрошення завітати в Центр останні не реагують. З огляду на вище викладене провести акт оцінки потреб гр. [PERSON] та [PERSON] не вдалося. Станом на 19 квітня 2021 року [PERSON] та [PERSON] жодного разу не поцікавились у фахівців Центру про стан здоров`я дитини, не отримували консультацій щодо умов повернення малолітнього, [PERSON] , на телефонні дзвінки не відповідають, на співпрацю не йдуть. Відповідно до доповідної записки опікуна, [PERSON] , від 07 квітня 2021 року, малолітній [PERSON] повністю забезпечений усім необхідним для повноцінного розвитку: окрема дитяча кімната, дитяче ліжечко, іграшки, столик для годування, ванночка, дитячий візочок, на подвір`ї будинку пісочниця, гойдалка. [PERSON] забезпечений одягом, взуттям, продуктами харчування. Також, [PERSON] здійснила повне медичне обстеження дитини: спіральна мультидетекторна комп`ютерна томографія головного мозку, ехокардіографічне обстеження, отримані висновки обстежень у хірурга, офтальмолога, отоларинголога. В ході цих обстежень було рекомендовано провести дитині операцію з видалення дермоїдної кісти та діатермокоагуляцію папілом шиї. Оперативне втручання проводилося 05 березня 2021 року. В задовільному стані хлопчик був виписаний додому. [PERSON] повідомила, що за період проживання в її родині [PERSON] , у нього виникла прив`язаність до неї так само, як і в опікуна до дитини, сформувались родинні почуття. [PERSON] почувається комфортно, знає як користуватися умивальником, самостійно сідає на горщик, дуже любить купатися у ванночці. Артему особливо подобається гратися на подвір`ї у пісочниці, кататися на гойдалці, їздити на самокаті. Опікун виявляє бажання і надалі опікуватися дитиною, дарувати батьківську любов і турботу, просить вирішити питання позбавлення батьківських прав його батьків, [PERSON] та [PERSON] , тому що вони не приймають жодної участі у житті дитини. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року, позбавлено батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] ; позбавлено батьківських прав [PERSON] по відношенню до їх: малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнуто з [PERSON] аліменти на [PERSON] , [INFO] , шляхом зарахування коштів на особовий рахунок дитини на її утримання у розмірі 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 21 червня 2018 року і до досягнення дитини повноліття, тобто до [INFO] ; стягнуто з [PERSON] аліменти на дитину [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , шляхом перерахування коштів на рахунок кожної дитини на утримання у розмірі по 1000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 21 червня 2018 року і до досягнення ними повноліття; стягнуто з [PERSON] аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , шляхом зарахування коштів на особовий рахунок кожної дитини на утримання у розмірі 1/2 усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 червня 2018 року і до досягнення ними повноліття. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2021 року в задоволенні позову [PERSON] до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, третя особа [PERSON] про поновлення батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відмовлено. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 18 травня 2021 року №\~359 [PERSON] та [PERSON] протягом року не намагалися усунути причини, які перешкоджали належному вихованню і утриманню малолітнього сина, [PERSON] , не змінили свій спосіб життя, продовжують вживати пиво, палити, інформації про працевлаштування не надали. З моменту відібрання дитини і по теперішній час батьки не зверталась до Служби із заявою про надання їм дозволу на спілкування з дитиною, не цікавилась умовами повернення дитини їм на виховання, не виявляли бажання дізнатися долю дитини, інформацію про стан здоров`я та навчання. Зазначені факти доводять безвідповідальне ставлення батьків до свого життя та життя своєї дитини, про порушення права дитини на належне батьківське виховання, про вияв неповаги та байдужості до своєї дитини, про неспроможність належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , двічі розглядались на засіданнях комісій з питань захисту прав дитини, які відбулися 21 квітня 2021 року та 12 травня 2021 року. Батьків дитини належним чином було запрошено на засідання комісій, але жодного разу вони на засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. З огляду на вищевикладене, орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №\~789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2021 року у справі № 758/9706/18 (провадження № 61-17898св20). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Згідно із частинами першою-четвертою статті 150\~СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164\~СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі статтею 166\~СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Згідно із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 17 червня 2021 року у справі №\~466/9380/17 (провадження № 61-2175св20) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених\~пунктами 2-5\~частини першої статті 164\~цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відповідно до частини третьої статті 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Частиною четвертою статті 19\~СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, № 31111/04, § 58, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13192/19-ц (провадження № 61-2237св21). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Відповідно до частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. При встановлених обставин, оцінюючі надані суду письмові докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] без поважних причин та свідомо не виконую свої батьківські обов`язки по вихованню неповнолітнього сина [PERSON] та його утриманню, не проявляють інтересу до дитини та його подальшої долі, що свідчить про її нехтування покладеними на них правами та обов`язками по вихованню та утриманню власної дитини. Після ухвалення судом рішення про відібрання дитини, батьки не змінили свого ставлення до життя та позицію щодо виховання дітей: не забезпечили дитині належні умови проживання, не відмовилися від ведення аморального способу життя, не відвідували дитину після відібрання, не надавали кошти на її утримання, не вчинили всіх належних заходів для повернення їм дитини. З аналізу наведених вище обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для повернення матері [PERSON] дитини після відібрання та наявність всіх законних підстав для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved