Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 62 538,50 грн., що завдана внаслідок вчинення злочину останньою, що підтверджено вироком у справі №686/21138/20 від 23.04.2021 року. За вказаним вироком суду [PERSON] визнано винуватою у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1.ст.191, ч.1.ст.358, ч.4. ст.358 Кримінального кодексу України та призначено їй остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців, з позбавленням права займатись діяльністю пов`язаною з розпорядженням товарно-матеріальними цінностями на строк один рік шість місяців. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробовуванням і встановлено їй іспитовий строк тривалістю один рік. Вироком суду встановлено, що внаслідок своїх протиправних дій, які виразились у привласнені чужого майна, [PERSON] будучи листоношею ПВПЗ №1 Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта», в ході виконання покладених на неї обов`язків, спричинила Хмельницькій дирекції АТ «Укрпошта» матеріального збитку на загальну суму 62 538,50 грн. Вищезазначеним вироком суду цивільний позов Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта» про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду. З метою захисту порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволені. Відповідач повідомлялась про час та дату судового засідання, проте відмовилась від отримання повістки, що підтверджує реалізацію судом обов`язку повідомлення відповідача. При відсутності заперечень з боку позивача, суд вважає за можливе заочно розглянути справу та винести заочне рішення. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню. Вироком у справі №686/21138/20 від 23.04.2021 року [PERSON] визнано винуватою у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1.ст.191, ч.1.ст.358, ч.4. ст.358 Кримінального кодексу України та призначено їй остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців, з позбавленням права займатись діяльністю пов`язаною з розпорядженням товарно-матеріальними цінностями на строк один рік шість місяців. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробовуванням і встановлено їй іспитовий строк тривалістю один рік. Вироком суду встановлено, що внаслідок своїх протиправних дій, які виразились у привласнені чужого майна, [PERSON] будучи листоношею ПВПЗ №1 Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта», в ході виконання покладених на неї обов`язків, спричинила Хмельницькій дирекції АТ «Укрпошта» матеріального збитку на загальну суму 62 538,50 грн. Вищезазначеним вироком суду цивільний позов Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта» про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом для компенсації завданого матеріального збитку. Відповідач в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду не бажає, до суду не з`явилась. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, щодоказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які маютьзначення для вирішення справи. Як передбачено ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ч. 7 ст.128КПК особа, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Таким чином, враховуючи визначений ч. 6 ст.82 ЦПК України принцип, в силу того, що позивач не пред`являв цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства, правомірно звернувся до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] , і саме вона має нести відповідальність за завдану позивачу моральну шкоду. У п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову. Позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved