Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

І. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. [PERSON] звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 19 липня 2022 року. Ухвалою суду від 21 липня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 25 серпня 2022 року. Ухвалою від 25 серпня 2022 року судом залучено до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Любешівську селищну раду. Підготовче судове засідання відкладено на 23 вересня 2022 року. Учасники справи у підготовче судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Відповідач, представник третьої особи також подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. ІІ. Стислий виклад позиції позивача. Позов умотивовано тим, що батько позивача [PERSON] мав у власності присадибну земельну ділянку 0723155100:01:001:1146 площею 0,15 га. За бажанням батька вказану землю було розділено на дві самостійні земельні ділянки, а земельна ділянка 0723155100:01:001:1146 у кадастровій карті України значиться як архівна. Рішенням Любешівської селищної ради № 6/26 від 30 березня 2016 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки із кадастровим номером 0723155100:01:001:1146 [PERSON] площею 0,0767 га (кадастровий номер 0723155100:01:001:1832) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] . Цим же рішенням [PERSON] зобов`язано зареєструвати право власності на земельну ділянку 0723155100:01:001:1832 площею 0,0767 га. Рішенням виконавчого комітету Любешівської селищної ради № 3 від 08 квітня 2016 року земельній ділянці з кадастровим номером 0723155100:01:001:1832, яка утворена в результаті поділу земельної ділянки 0723155100:01:001:1146, було присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Отже, внаслідок поділу земельної ділянки 0723155100:01:001:1146 було утворено дві земельні ділянки: 0723155100:01:001:1832 площею 0,0767 га по [ADDRESS] ; 0723155100:01:001:1833 площею 0,0733 га по [ADDRESS] . [PERSON] 14 грудня 2016 року вирішив подарувати [PERSON] земельну ділянку 0723155100:01:001:1832 та звернувся з цього приводу до приватного нотаріуса Добровольської Г.Ф. У пункті 1.2 договору дарування зазначено про відчуження дарувальником земельної ділянки розміром 0,0767 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою [ADDRESS] . У договорі також зазначено, що земельна ділянка належить дарувальнику на підставі рішення Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області від 30 березня 2016 року № 6/26, а державна реєстрація права власності здійснена державним реєстратором Колайчуком І.М., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 925928707231, кадастровий номер 0723155100:01:001:1146. Ні батько заявниці, ні заявниця не звернули уваги, що державний реєстратор [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку площею 0,0767 га по [ADDRESS] під архівним кадастровим номером. Цю ж помилку в договір дарування внесла і приватний нотаріус Добровольська Г.Ф. [PERSON] лише 28 листопада 2021 року виявила, що власника земельної ділянки 0723155100:01:001:1832 немає. Земельна ділянка 0723155100:01:001:1146 значиться як неіснуюча, в той же час Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно заявниця вказана як власник зазначеної земельної ділянки. В позасудовому порядку виправити зазначені помилки, допущені державним реєстратором та нотаріусом, в цей час неможливо, оскільки [INFO] дарувальник земельної ділянки [PERSON] помер. На підставі наведеного [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0723155100:01:001:1832 площею 0,0767 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] . ІІІ. Стислий виклад позиції відповідача, третьої особи. Від відповідача [PERSON] 22 липня 2022 року надійшла письмова заява про визнання позову. Любешівська селищна рада у письмових поясненнях фактично підтвердила обставини, викладені [PERSON] в обґрунтуванні позову, та не заперечила проти його задоволення. IV. Норми права, які застосував суд. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини першої статті 131 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. V. Мотиви суду щодо позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності з частиною третьою статті 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наявні у справі письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. VІ. Питання розподілу судових витрат. Позивач при поданні позовної заяви сплатила 992,40 гривень судового збору. Позивач подала письмове клопотання про покладення на неї судових витрат, що не суперечить положенням частини третьої статті 13 ЦПК. Частиною першою статті 142 ЦПК встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з врахуванням клопотання [PERSON] , а також у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у цьому випадку 50 відсотків сплаченого судового збору необхідно повернути позивачу з державного бюджету, решта - залишити за позивачем. Враховуючи наведене,

Outcome: approved