Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. У червні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 26 жовтня 2019 року вона уклала шлюб з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON] . На підставі рішень судів з [PERSON] . Були стягнуті аліменти на утримання спільного сина сторін. 28 серпня 2021 року рішенням Семенівського районного суду Полтавської області шлюб між сторонами було розірвано, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. [PERSON] потребував спеціального лікування у реабілітаційному центрі, на курс якого позивач витратила 5810 гривень. Для того, щоб добратись до лікувального закладу у м. Київ, позивач користувалась послугами таксі, на які витратила 1518 гривень. Також дитина була щеплена придбаними матір`ю вакцинами, за які позивач сплатила 3751 гривню 35 копійок. Відповідач ухиляється від участі у додаткових витратах на сина [PERSON] . Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] додаткові витрати на дитину в розмірі 5539 гривень 00 копійок (11079,35 : 2). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності. [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що визнає, що дитина потребувала додаткових витрат на лікування в реабілітаційному центрі, готовий сплатити 3000 гривень. Водночас, заперечує проти стягнення витрат на послуги таксі, оскільки позивач могла користуватись маршрутним таксі, які їздять кожні 15 хвилин в сторону м. Києва. Також він не надавав згоду на щеплення дитини платними вакцинами, оскільки такі щеплення можна отримати безкоштовно в звичайній лікарні. Крім того, він виконує рішення суду щодо сплати аліментів на утримання сина і матері до 3 років, що сукупно складає 50% його заробітної плати, стягнення додаткових витрат у більшому розмірі буде надмірним тягарем для нього. 2. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. З 26 жовтня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.12). 28 серпня 2021 року рішенням Семенівського районного суду Полтавської області (а.с.13-16) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, місце проживання сина сторін [PERSON] визначено разом з матір`ю [PERSON] . Спірні правовідносини регулюються главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» СК України. 3. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з ч.1, ч.2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі, у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, а також у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17 (провадження № 61-14849св19), від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № 61-1460св18). Відповідно до ч.1 ст.81, ч.2 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 4. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Зі змісту довідки ТОВ «Самотужка» від 24 січня 2022 року (а.с.55) вбачається, що з 15 жовтня 2021 року по 25 грудня 2021 року [PERSON] проходив реабілітацію в центрі для дітей з порушеннями опорно-рухового апарату «Самотужка». Загальна вартість занять склала 5810 гривень. Позивачем надано копії квитанцій про сплату послуг ТОВ «Самотужка» (а.с.86-93) на загальну суму 3290 гривень (400 + 400 + 400 + 400 + 400 + 430 + 430 + 430). На підтвердження понесення позивачем витрат на послуги таксі [PERSON] надала копії листів-підтверджень від служби «Болт» (а.с.25-54). Однак в цих письмових доказах відсутні відомості про обставини, що стосуються предмета доказування, оскільки з них не вбачається, що витрати на послуги таксі були використані для дитини та викликані особливими обставинами. Тому перелічені документи є неналежними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. Щодо стягнення додаткових витрат, понесених позивачем, у зв`язку з щепленням придбаними матір`ю вакцинами, за які позивач сплатила 3751 гривню 35 копійок, суд зазначає наступне. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Позивачем, всупереч ст.81 ЦПК України, не доведена наявність медичних показань, які б свідчили про необхідність придбання для дитини вакцин від захворювань, від яких можна безоплатно вакцинувати дитину. Так, Календар профілактичних щеплень, затверджений Міністерством охорони здоров`я України, передбачає, що дитину можна безоплатно вакцинувати проти 10 інфекційних захворювань: туберкульозу, вірусного гепатиту В, дифтерії, правця, кашлюку, поліомієліту, гемофільної інфекції, кору, паротиту, краснухи. Надана медична документація та квитанції (а.с.18-24) підтверджують, що дитині була зроблена вакцинація від поліомієліту, дифтерії, правця, кашлюка, гемофільної інфекції, вірусного гепатиту В, тобто від тих захворювань, від яких держава здійснює обов`язкове безоплатне щеплення дітей. А відтак витрати позивача не викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, зокрема хворобою дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Загальний розмір додаткових витрат, викликаних хворобою дитини склав 5810 гривень. На підставі ст.185 СК України у [PERSON] виник обов`язок відшкодувати позивачу половину вказаних додаткових витрат в розмірі 2905 гривень (5810 : 2). Відповідач у судовому засіданні визнав позов щодо стягнення з нього додаткових витрат у розмірі 3000 гривень, тому суд вважає за можливе стягнути з нього саме цей розмір додаткових витрат. Розмір таких витрат є співмірним з розміром заробітної плати відповідача, посадовий оклад якого складає 6600 гривень, що підтверджується довідкою ТОВ «Омокс» від 31 серпня 2022 року (а.с.94). З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути додаткові витрати на сина [PERSON] в розмірі 3000 гривень. Підстави для стягнення з [PERSON] додаткових витрат на дитину в більшому розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] належить відмовити. 5. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 992 гривні 40 копійок.

Outcome: partial