Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

30.12.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Синельниківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення батьківства. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що з 2005 року проживав у цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] , яка знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з яким шлюбні відносини фактично було припинено. [INFO] відповідач [PERSON] народила від [PERSON] дочку [PERSON] , яку зареєструвала відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України. 07 вересня 2007 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 21 грудня 2007 року виконкомом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , в якому вони перебувають до теперішнього часу. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач [PERSON] просить суд визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; виключити з актового запису про народження [PERSON] відомості про [PERSON] , як батька дитини; внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши її прізвище, ім`я та по батькові, як [INFO] . До початку проведення судового засідання представником позивача [PERSON] , [PERSON] , надано суду заяву про підтримання позову та розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. До початку проведення судового засідання третьою особою, в особі начальника Синельниківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мельник С. надано суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу та відсутність заперечень у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] у с. Новоолександрівське Синельниківського району Дніпропетровської області народилась [PERSON] , про що в книзі реєстрації народжень 15.11.2007 року зроблено відповідний актовий запис за №36, батьками дитини вказано [PERSON] та [PERSON] , згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.11.2007 року виконкомом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.8). [PERSON] народжена [PERSON] в період зареєстрованого 25.08.2001 року шлюбу із [PERSON] , який розірвано на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2007 року, що набрало законної сили 18.09.2007 року (а.с.9). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 21 грудня 2007 року, за актовим записом №17, про що виконкомом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області видано 21.12.2007 року Свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.7). Під час розгляду справи, за клопотанням представника позивача, у справі було призначено судову генетичну експертизу і за висновком експерта №872 від 28.06.2022 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженою громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%. Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до вимог ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved