Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

02 лютого 2022 року АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» звернулося до Жовтневого районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, яка була уточнена в ході розгляду справи. В обґрунтування\~позову позивач\~зазначає,\~що позивач\~є постачальником теплової енергії за адресою проживання та реєстрації відповідача: [ADDRESS] . Відповідач здійснює оплату за отриману теплову енергію не в повній мірі, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 листопада 2017 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 25 315 грн. 36 коп.. Позивач вказав, що на особовий рахунок відповідача № [NUMBER] за оплату послуги з централізованого опалення були зараховані кошти, а саме - у січні 2022 року 3 634.36 грн.; у лютому 2022 року 2\~551,96 грн.; у березні 2022 року 1\~344,95 грн.; у липні 2022 року 14\~744,72 грн., всього: 22\~275,99 грн.. У період з грудня 2021 року по березень 2022 року Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії на суму 7\~201,13 грн.. Частину коштів, що були зараховані на особовий рахунок відповідача у період з січня 2022 року по липень 2022 року позивачем було зараховано на оплату послуги надану з грудня 2021 року по березень 2022 року у розмірі 7\~201,13 грн. (22\~275,99 грн. 7\~201,13 грн. = 15\~074,86 грн.). Залишок коштів у розмірі 15\~074,86 грн. було зараховано в рахунок погашення заборгованості, яка виникла у період 01.11.2017 року по 30.11.2021 року (25\~306,67 грн. 15\~074,86 грн. = 10\~231,81 грн.). Таким чином, основна сума заборгованості за послугу з централізованого опалення за період з 01.11.2017 року по 30.11.2021 року станом 01.08.2022 року становить 10\~231,81 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати заборгованості просить стягнути з неї суму індексу інфляції у розмірі 3\~046,83 грн., 3% річних у розмірі 1\~569,81 грн., а також відшкодувати судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2 481, 00 грн.. Ухвалою суду від 17.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. 26.07.2022 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якій вона зазначає, що при зверненні до суду 02.02.2022 року, АТ «Криворізька теплоцентраль» просить стягнути заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.11.2017 року по 30.11.2021 року, що перевищує три роки позовної давності, тому за період з 01.11.2017 року по 31.01.2019 року нарахована заборгованість не підлягає стягненню. За цей період позивачем нараховано з урахуванням перерахунку за субсидією 11\~277,82 грн., відповідачем сплачено 3\~083,35 грн., залишок несплаченої суми за цей період становить 8\~194,47 грн.. У зв`язку зі спливом строку позовної давності відповідач просить відмовити в стягненні зазначеної суми. За період з 01.02.2019 року по 30.11.2021 року позивачем нараховано за послуги з постачання теплової енергії 21\~255,89 грн., станом на 22.07.2022 року, відповідачем сплачено 19\~209,86 грн.. Залишок несплаченої суми за цей період становить 2\~046,03 грн.. Нарахована плата за абонентське обслуговування за листопад 2021 року в сумі 7,01 грн., була сплачена відповідачем 22.02.2022 року. Також, постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), Інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. 02.08.2022 року представник АТ «Криворізька теплоцентраль» надав відповідь на відзив, зазначивши, щодо позиції відповідача до позовної давності, зазначає, що відповідачем [PERSON] було здійснено часткову оплату за послугу з централізованого опалення, а саме у грудні 2017 року 483,35 грн., у січні 2018 року 1 000,00 грн., у січні 2019 року 1 600,00 грн., у лютому 2019 року - 1 000,00 грн., у січні 2021 року 1\~000,00 грн., у квітні 2021 року 1\~000,00 грн., у травні 2021 року 135,00 грн., у червні 2021 року 1\~000,00 грн.. у січні 2022 року - 3 634,36 грн.. Таким чином, Відповідач була обізнана про свою заборгованість, частково погашала, що свідчить про визнання боргу та переривання перебігу строку позовної давності. Тому просить залишити без задоволення вимоги відповідача викладені у відзиві. 16.08.2022 року відповідач [PERSON] подала заперечення на відповідь на відзив, зазначивши, що сплачуючи послугу теплопостачання вона кожного разу обов`язково зазначала у платіжному документі період, за який вносила кошти. Так, за період з 01.11.2019 по 30.04.2020 сплатила нараховану суму за весь опалювальний сезон 07.07.2022 року одним платежем загальною сумою 6 806,65 грн. Таким чином, опалювальний сезон 2019-2020 років вона сплатила у повному обсязі. У платіжному документі чітко зазначено період, за який внесено кошти. Послугу теплопостачання в опалювальний період з 01.11.2020 по 30.04.2021 вона сплачувала частинами. Так, 15.01.2021 сплатила 1 000,00 грн. за грудень 2020 року, 07.04.2021 - 1 000,00 грн. за січень 2021 року, 24.06.2021 - 1 000,00 грн. за лютий 2021 року, 12.05.2021 сплатила 135,00 грн. за квітень 2021 року. 06.07.2022 сплатила одним платежем 6 435,93 грн., таким чином повністю погасила заборгованість за опалювальний сезон з 01.11.2020 по 30.04.2021. Послугу з теплопостачання в період з 01.10 2021 по 31.03.2022 сплатила повністю 08.01.2022 - 393,72 грн. за листопад 2021 року, 08.01.2022 - 3 240,64 грн. за грудень 2021 року та січень 2022 року, 22.02.2022 - 2 551,96 грн. - за січень 2022 року, 23.03.2022 - 1 344,95 грн. за лютий 2022 року, 01.07.2022 - 1 502,14 грн. - за березень 2022 року. Таким чином опалювальний сезон 2021-2022 років також сплачений в повному обсязі. Суми, що нараховані за послугу теплопостачання за лютий та березень 2019 року (період, що входить до строку позовної давності) відповідачем сплачено тільки частково, 27.02.2019 - 1000,00 грн. Таким чином, несплаченою за цей період залишилась тільки сума 2 064,50 грн.. Оскільки термін оплати кожної суми визначається окремо, строк позовної давності до кожної суми також визначається окремо. Суми, що нараховані за період більше, ніж за 3 роки до звернення з позовом до суду стягненню не підлягають у зв`язку з пропуском строї позовної давності. Тому часткова оплата комунальних послуг не є підставою для переривані строку позовної давності. 04.08.2022 року представник АТ «Криворізька теплоцентраль» надав пояснення на заперечення на відповідь на відзив, зазначивши, що на особовий рахунок відповідача № [NUMBER] за оплату послуги з централізованого опалення були зараховані кошти, а саме - у січні 2022 року 3 634.36 грн.; у лютому 2022 року 2\~551,96 грн.; у березні 2022 року 1\~344,95 грн.; у липні 2022 року 14\~744,72 грн., всього: 22\~275,99 грн.. У період з грудня 2021 року по березень 2022 року Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії на суму 7\~201,13 грн.. Частину коштів, що були зараховані на особовий рахунок відповідача у період з січня 2022 року по липень 2022 року позивачем було зараховано на оплату послуги надану з грудня 2021 року по березень 2022 року у розмірі 7\~201,13 грн. (22\~275,99 грн. 7\~201,13 грн. = 15\~074,86 грн.). Залишок коштів у розмірі 15\~074,86 грн. було зараховано в рахунок погашення заборгованості, яка виникла у період 01.11.2017 року по 30.11.2021 року (25\~306,67 грн. 15\~074,86 грн. = 10\~231,81 грн.). Таким чином, основна сума заборгованості за послугу з централізованого опалення за період з 01.11.2017 року по 30.11.2021 року станом 01.08.2022 року становить 10\~231,81 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати заборгованості просить стягнути з неї суму індексу інфляції у розмірі 3\~046,83 грн., 3% річних у розмірі 1\~569,81 грн., а також відшкодувати судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2 481, 00 грн.. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, надає населенню м. Кривого Рогу теплову енергію для потреб опалення, у тому числі за місцем проживання відповідача. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що перебуває на обслуговуванні у АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ», на яку відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на послуги централізованого опалення. АТ «Криворізька теплоцентраль» в опалювальний сезон поставлялася теплова енергія відповідно до тарифів на теплову енергію, установлених діючим законодавством. Позивачем, виконувалися обов`язки, постійно поставляв відповідачу теплову енергію у вигляді централізованого опалення, а відповідач оплату за отримані послуги в повному обсязі не здійснювала, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.11.2017 по 01.08.2022 року в розмірі 10 231,81 гривень. Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до положень\~статті 162 ЖК України\~власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно\~статті 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. АТ «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.67,68,162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005року №630\~(із змінами) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до наданого позивачем уточненого розрахунку заборгованості за період з 01.11.2017 по 01.08.2022 року по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] за послуги з централізованого опалення, заборгованість станом на 01.08.2022 року складає 10 231,81 гривень. Відповідачем [PERSON] в заперечення проти позовних вимог надано суду контр розрахунок нарахувань та оплати за послугу з опалення, який підтверджено довідками про нарахування та історій платежів з ЄМАСКР «НОВА-КОМ», з якого вбачається, що за період з 01.11.2017 року по 31.01.2019 року нарахована заборгованість з урахуванням перерахунку за субсидією 11\~277,82 грн., відповідачем сплачено 3\~083,35 грн., залишок несплаченої суми за цей період становить 8\~194,47 грн. (дана заборгованість нарахована за межами строку позовної давності). За період з 01.11.2019 по 30.04.2020 відповідачем сплачено нараховану суму за весь опалювальний сезон 07.07.2022 року одним платежем загальною сумою 6 806,65 грн. за опалювальний сезон 2019-2020 років, у платіжному документі зазначено період, за який внесено кошти. Послугу теплопостачання в опалювальний період з 01.11.2020 по 30.04.2021 відповідачем сплачено частинами, а саме 15.01.2021 сплачено 1 000,00 грн. за грудень 2020 року, 07.04.2021 - 1 000,00 грн. за січень 2021 року, 24.06.2021 - 1 000,00 грн. за лютий 2021 року, 12.05.2021 сплачено 135,00 грн. за квітень 2021 року. 06.07.2022 сплачено одним платежем 6 435,93 грн., за опалювальний сезон з 01.11.2020 по 30.04.2021. Послугу з теплопостачання в період з 01.10 2021 по 31.03.2022 сплачено повністю 08.01.2022 - 393,72 грн. за листопад 2021 року, 08.01.2022 - 3 240,64 грн. за грудень 2021 року та січень 2022 року, 22.02.2022 - 2 551,96 грн. - за січень 2022 року, 23.03.2022 - 1 344,95 грн. за лютий 2022 року, 01.07.2022 - 1 502,14 грн. - за березень 2022 року. Таким чином опалювальний сезон 2021-2022 років також сплачений в повному обсязі. Суми, що нараховані за послугу теплопостачання за лютий та березень 2019 року (період, що входить до строку позовної давності) відповідачем сплачено тільки частково, 27.02.2019 - 1000,00 грн. Таким чином, несплаченою за цей період залишилась сума 2 064,50 грн.. Доказів спростування контр розрахунку заборгованості до суду позивачем не надано. В той же час, суд приймає до уваги, що [PERSON] просила суд застосувати строки позовної давності до виниклих правовідносин. Так, відповідно до вимог\~ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Початок перебігу позовної давності визначається\~статтею 261 ЦК України, якою встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» передбачає форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Враховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримання захисту за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до положень\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Отже, до позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення заборгованості з [PERSON] згідно зі\~ст. 257 ЦК України, встановлено позовну давність тривалістю у три роки. Вимогами ч.ч.4, 5\~ст.267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Так, АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулись з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення 02 лютого 2022 року, а тому трьохрічний строк відраховується за три роки до пред`явлення позову. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з урахуванням сплаченої відповідачем заборгованості, та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.02.2019 року по 30.11.2021 року в розмірі 2 046,03 грн.. Згідно із частиною 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2\~статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з відповідача підлягають стягненню заборгованість по оплаті за централізоване опалення в розмірі 2 046,03 гривень, інфляційні витрати в розмірі 1 637,42 грн., три відсотки річних в розмірі 874,15 грн., а всього 4 557,60 грн.. Суд відхиляє доводи відповідача, що постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), Інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановленій договором або законом. Як вбачається із розрахунку наданого позивачем, нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснено на суму заборгованості, що утворилась до 30.11.2021 року. Таким чином, інфляційні втрати та 3% річних були нараховані Відповідачу до введеній воєнного стану в Україні 24.02.2022 року. Більше того, сама позовна заява була подана де суду 02.02.2022 року до введення воєнного стану в Україні. Постанова КМУ № 206 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг г період воєнного етану» була прийнята 05.03.2022 року. Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виниклі після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. З огляду на те, що Постанова КМУ № 206 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» прийнята 05.03.2022 року, а інфляційні втрати та 3% річних нараховані по січень 2022 року на заборгованість, що утворилась у період 01.02.2019 року по 30.11.2021 року, то вказана постанова не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно з ч. ч.1-3\~ст. 12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до ч.6\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача суми боргу в межах строку позовної давності. Згідно з ч. 1, ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн.. Відповідно до положень\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 372 гривні 15 копійок.

Outcome: partial