Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що за життя його баба [PERSON] , мати його померлого [INFO] батька [PERSON] , працювала у сільському господарстві і отримала право власності на земельну ділянку згідно державного акту серії ІV - ЧН № 034068 від 20 березня 2001 року. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті позивач в установлений термін прийняв спадщину, подавши заяву в нотаріальну контору. Рішенням Талалаївського районного суду від 25 лютого 2021 року за позивачем вже визнано право власності на земельну ділянку площею 3, 15 га, кадастровий номер 7425382700:02:001:0579 на території Понорівського старостинського округу Талалаївської селищної ради в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 034068 від 20.03.2001 року. на початку лютого 2022 року Понорівський старостинський округ повідомив позивача про те, що [PERSON] окрім ріллі мала право на ще і кормові угіддя під номером 28, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач звернувся до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в частині кормових угідь. Під час перевірки документів було виявлено відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай), а тому позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і повідомив про необхідність звернення до суду. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право на земельну частку 9пай) в частині кормових угідь згідно сітки розпаювання № 28 на території Понорівського старостинського округу Талалаївської селищної ради в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою від 29 червня 2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання на 15 липня 2022 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 15 липня 2022 року було проведено підготовчі дії до розгляду справи, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та призначено судовий розгляд справи на 10.00 год. 01 серпня 2022 року, який відкладався судом на 15 серпня 2022 року, на 26 серпня 2022 року, на 08 вересня 2022 року у зв`язку з ненадходженням до суду витребуваної інформації, про що учасники справи повідомлені належним чином. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача - Талалаївської селищної ради - в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнають. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позивач [PERSON] подавав клопотання разом з позовною заявою та стосувались витребування доказів у порядку ст. 84 ЦПК України, а саме - із нотаріальної контори відомості про коло спадкоємців після смерті [PERSON] . Зазначене клопотання було розглянуто на підготовчому судовому засіданні та задоволено в повному обсязі. Більше ніяких заяв чи клопотань від інших учасників справи не надходило. Інших процесуальних дій - забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення чи поновлення провадження - в ході розгляду справи не було. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, наданими учасниками справи на підтвердження своїх вимог та заперечень щодо позову, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в віці 87 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , в графі «Мати» зазначено - [PERSON] (російською мовою) (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 45 років (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , в графі «Батько» зазначено [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки Понорівського старостинського округу від 02.02.2022 року земель на ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай) - рілля площею 3, 1358 га сінокіс і пасовище, що розташовані на території колишньої Понорівської сільської ради, під номером 28 належать [PERSON] (а.с.13). Рішенням Талалаївського районного суду від 25 лютого 2021 року, яке набрало законної сили 30.03.2022 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 3,15 га з кадастровим номером 7425382700:02:001:0579 на території Понорівського старостинського округу Талалаївської селищної ради в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , належної їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 034068 від 20.03.2001 року (а.с.14-15). Згідно повідомлення в.о. завідувача Талалаївської ДНК від 31.05.2022 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну частку (пай) в частині кормових угідь, оскіль ки ним не надано оригінал сертифікат у (а.с.7). ділянку з кадастровим номером 7425382700:02:001:0579, що належала спадкодавцю згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 034068 від 20.03.2001 року, оскільки інформація щодо власника з витягу з Державного земельного кадастр у щодо даної земельної ділянки не співпадає з даними Державного акту (а.с.9). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа і спадкоємцем є [PERSON] , що підтверджується повідомленням Талалаївської ДНК від 02.09.2022 року та копією спадкової справи (а.с.43-46). Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. Спадкодавець [PERSON] померла у 2001 році, її син - батько позивача [PERSON] - помер у 1984 році, тобто під час дії ЦК УРСР, положення якого необхідно застосовувати до даних правовідносин. Статтею 524 УК УРСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки вона не змінене заповітом. Стаття 529 ЦК УРСР встановлює, що до першої черги спадкоємців за законом відносяться в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є внуком спадкодавця [PERSON] його батько помер ще до смерті своєї матері, тому до позивача. Як спадкоємця за законом, переходять всі права, що належали його померлій бабі, оскільки на даний час інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом не встановлено, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, при вирішенні позову судом застосовуються положення Цивільного Кодексу УРСР 1963 року. Системний аналіз положень Розділ V11 «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529-535 ЦК УРСР. Згідно положень ст. 530 ЦК УРСР позивач є спадкоємцем першої черги після смерті своєї баби, згідно положень цивільного законодавства, який діяв на момент її відкриття. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В частині другій статті 16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Оскільки помилково було проведено державну реєстрацію належної спадкодавцю земельної ділянки, і відомості про таку реєстрацію містяться в Державному земельному кадастрі, і та обставина, що Законом України «Про Державний земельний кадастр» не передбачено можливості скасування державної реєстрації земельної ділянки безпосередньо за рішенням суду, дана обставина порушує спадкове право позивача. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) в частині кормових угідь, після її смерті у 2001 році зазначене право до цього часу не перейшло до спадкоємців, тому за встановлених вище обставин, діючи у відповідності до положень ст. 13 ЦПК України з урахуванням вимог ст. 16 ЦК України, та положень статей 152 та 153 ЗК України, суд приходить до висновку про захист порушеного права позивача, як спадкоємця, та про задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved