Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

24 червня 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 8 серпня 2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №959. Від шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, відносини між ними постійно погіршувалися внаслідок непорозумінь, протягом останнього часу вони проживають разом, але шлюб фактично припинився та носить формальний характер, спільного господарства не ведуть. Вважає, що відновлення шлюбних відносин неможливе, розірвання шлюбу є доцільним, як в їхніх інтересах, так і в інтересах дитини, а тому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Після виконань вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 4 серпня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 15 вересня 2022 року. При цьому, 15 вересня 2022 року до суду надійшла заява позивача про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, строку для примирення не потребує, судові витрати залишає за собою, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Також, цього самого дня відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, строк для примирення не потрібен. У судове засідання, призначене на 15 вересня 2022 року сторони не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому, суд враховує раніше подані сторонами заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №969. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя не склалося, відносини між ними постійно погіршувалися внаслідок непорозумінь, протягом останнього часу вони проживають разом, але шлюб фактично припинився та носить формальний характер, спільного господарства не ведуть, відсутні спори щодо спільного майна та місця проживання дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме їхнім інтересам та, за бажанням позивача, залишити їй прізвище « [PERSON] ». Як убачається із заяви, судові витрати позивач залишає за собою.

Outcome: approved