Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

01 грудня 2021 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] у якому просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на підставі виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2014 року, на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначила, що з листопада 2003 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] народилась донька [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось, тому рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області 07 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач участі у вихованні та утриманні дітей не приймав, тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно з рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2014 року присуджено стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в сумі 500 грн. на кожну дитину щомісячно з дня подання позову до суду, тобто з 19 лютого 2014 і до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначила, що аліменти в розмірі по 500 грн. на утримання дітей не покривають і четвертої частини усіх витрат, які несе позивач на їх утримання щомісячно. Починаючи з 2014 року по день звернення до суду мінімальна заробітна плата збільшилась з 1218 грн. до 6000 грн., прожитковий мінімум з 1218 грн. до 2510 грн., розмір середньої заробітної плати в Київській області складає 12000-15000 грн. Таким чином стягнення 500 грн. аліментів на кожну дитину не тільки не відповідає їх мінімальному розміру, а і не забезпечує рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. На даний час відповідач фізично здоровий, працездатний, забезпечує себе всім необхідним, а матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Рішення суду про стягнення аліментів відповідач систематично не виконує, допускає прострочення їх сплати. Позивач вважає, що розмір аліментів має бути переглянутий, оскільки він не забезпечує потреб дітей у збалансованому повноцінному харчуванні, придбанні якісного сезонного одягу та взуття, оплати витрат на навчання, оплати проїзду на навчання, медичного обслуговування, відвідування дітьми спортивних гуртків для розвитку. Отже, позивач вважає, що розмір аліментів, який відповідач може на сьогодні сплачувати та який необхідний для забезпечення належного рівня життя дітей становить по 3000 грн. на кожну дитину. Окрім того, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 21 січня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 12 квітня 2022 року. 17 червня 2022 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 07 вересня 2022 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, пояснення надала аналогічні змісту позовної заяви. \~ \~ \~ \~Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо збільшення суми аліментів до 1000 грн.\~на кожну житину. \~ \~ \~Суд, вислухавши позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області 14 травня 2004 року, актовий запис № 35 та [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області 04 жовтня 2006 року, актовий запис № 89 та з яких вбачається, що [PERSON] являється їх батьком. 21 березня 2014 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області стягнуто із [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в сумі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно з дня подання позову до суду 19 лютого 2014 року і до досягнення [PERSON] повноліття [INFO] та [PERSON] повноліття [INFO] . Відповідно ст.\~7\~ЗУ Про\~державний бюджет установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком\~від 6\~до 18\~років складає:\~з 1\~січня -\~2618\~гривень,\~з 1\~липня -\~2744\~гривні,\~з 1\~грудня -\~2833\~гривні . У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов 'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов 'язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов 'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 1статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров 'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом даної норми СК України зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку такої зміни матеріального чи сімейного стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або у нього з`явився додатковий обов`язок утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), тощо. Згідно з роз`ясненнями, які викладені у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв 'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров 'я когось із них. Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13. Аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів). Враховуючи вищевикладене,\~та наведені\~норми,\~суд дійшов\~висновку про\~обґрунтованість та\~доведеність позовних\~вимог,\~та задовольняє\~їх в\~частині збільшення\~розміру аліментів,\~встановлених рішенням\~Броварського міськрайонного\~суду Київської\~області від\~21\~березня 2014\~року,\~а саме\~стягувати з [PERSON] [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , зареєстрованого та проживаючого за адресою [ADDRESS] аліменти на користь [PERSON] [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , в розмірі 1309 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з\~дня подачі\~позову до\~суду \~ 01\~грудня 2021\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття,\~а також\~на утримання\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] \~ [INFO] \~в розмірі 1309\~грн.\~00\~коп., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду 01 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial