Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 11 лютого 1998 року зроблено запис за №9, місце державної реєстрації виконком Андріївська сільрада Донецької області, видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Після його смерті відкрилася у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективні й власності КСП «Перемога» розміром 6,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Зазначене право належало спадкодавцеві на підставі сертифікату, зареєстрованого 22 листопада 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №8303. \~ \~ \~ \~До дня смерті, [PERSON] , був зареєстрований та проживав однією сім`єю разом із [PERSON] . [PERSON] хворів тому до дня його смерті вони проживали разом. \~ \~ \~ \~ [PERSON] та [PERSON] , одружились, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 14 серпня 1951 року зроблено відповідний запис за №4. [INFO] в місті Курахове померла [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 30 жовтня 2003 року зроблено запис за №293, місце державної реєстрації виконком Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області, видано свідоцтво про смерть [NUMBER] рідна сестра [PERSON] та баба позивача. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області ухваленим 20 серпня 2021 року по справі №237/2982/21 провадження №2-о/237/232/21. \~ \~ \~ \~До дня смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в місті Курахове Мар`їнського району Донецької області. \~ \~ \~ \~Діти [PERSON] , це [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про народження [NUMBER] зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за №649. В графі батько зазначено [PERSON] , в графі мати [PERSON] . \~ \~ \~ \~Зі свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 17 вересня 1940 року зроблено відповідний актовий запис за №1040. В графі батько зазначено [PERSON] , в графі мати [PERSON] . \~ \~ \~ \~4 лютого 1961 року [PERSON] та [PERSON] одружились, про що в Книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за №18. Після реєстрації одруження чоловіку та дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації смертей 9 січня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за №12. \~ \~ \~ \~Мій брат, [PERSON] та позивач, [PERSON] - діти [PERSON] , померлої [INFO] , та спадкоємці першої черги за законом після її смерті в порядку статті 1261 Цивільного кодексу України. \~ \~ \~ \~Позивач народилася [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 24 березня 1962 року, зроблено відповідний запис за №69. \~ \~ \~ \~З довідки № 425/07-95 від 08.07.2008 року вбачається, що [PERSON] 19 січня 1980 зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що виконкомом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області складено відповідний актовий запис №08. \~ \~ \~ \~Шлюб між громадянином [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 16 липня 1996 року зроблено запис за №176, та видане свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] . \~ \~ \~ \~13 липня 2000 року [PERSON] , [INFO] , та позивач зареєстрували шлюб, про що 31 липня 2000 року складено відповідний актовий запис за №50 та видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . \~ \~ \~ \~ [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації актів громадянського стану про народження 22 січня 1967 року складено відповідний запис за №9 та видане свідоцтво про народження [NUMBER] . В графі батько зазначено [PERSON] , в графі мати [PERSON] . \~ \~ \~ \~ [INFO] в місті Курахове померла рідна сестра [PERSON] - [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 17 січня 2005 року зроблено запис за №1, місце державної реєстрації Андріївська сільська рада Великоновосілківського району Донецької області, видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . Зі свідоцтва про одруження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] [INFO] , 14 червня 1951 року одружився зі [PERSON] [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний запис за №4. До дня смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] одна. Бабуся тривалий час хворіла та померла внаслідок раку підшлункової залози. Щоб піклуватися про бабусю позивач та її чоловік вирішили проживати усі разом за адресою: [ADDRESS] . Вели господарство та мали спільний бюджет. Після смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, яку [PERSON] заповіла [PERSON] . Неохоплений заповітом залишився житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , померла [INFO] . Зі свідоцтва про смерть вбачається , що [PERSON] , померла [INFO] , про що 11 січня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено відповідний актовий запис №99. Позивач стверджує, що проживала на момент смерті як з [PERSON] так і з [PERSON] . Отже фактично прийняла спадщину шляхом спільного проживання без реєстрації, разом зі спадкодавцями. Відповідач 1 - мій рідний брат та син [PERSON] , рідний онук [PERSON] сестри [PERSON] . Окрім того позивач зверталася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , однак, нотаріус вирішив надати роз`яснення, всупереч вимогам законодавства, а не Постанову про відмову. У роз`ясненні №1312/01-06 від 24.12.2020 нотаріус повідомив, що позивач не закликана до спадкоємства, оскільки не відношусь до кола спадкоємців визначених статтями 529,530 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Після отримання роз`яснення позивач повторно звернулася до нотаріуса, та отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в якій було зазначено, іншу ніж у роз`ясненні причину, а саме внаслідок відсутності доказів родинного зв`язку між [PERSON] та [PERSON] 11 березня 2022 року Мар`їнський районний суд Донецької області ухвалив рішення у справі №237/504/22 провадження №2-о/237/63/22 про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Резолютивна частина рішення зазначено: «Встановити факт, що має юридичне значення підтверджуючий постійне проживання [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] , померлим [INFO] до дня його смерті. Встановити факт, що має юридичне значення підтверджуючий прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном [PERSON] , померлого [INFO] . Встановити факт, що має юридичне значення підтверджуючий успадкування [PERSON] , [INFO] , як єдиною спадкоємицею, права на земельну частку (пай) у землі , яка перебувала у колективній власності КСП «Перемога», його місцезнаходження: село Шевченко, Великоновосілківського району Донецької області розміром 6,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату, зареєстрованого 22 листопада 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №8303 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Встановити факт, що має юридичне значення підтверджуючий прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Встановити факт, підтверджуючий, що [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 1970 року до 9 лютого 1998 року. Встановити факт, що має юридичне значення підтверджуючий постійне проживання [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] , померлою [INFO] до дня смерті». Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Відповідно до ст. 16 ЦК України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо законом або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позовній заяві вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав виникнення права власності на земельну ділянку, є прийняття спадщини. Згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку у порядку спадкування переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 549 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] ). Відповідно до положень статті 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 Цивільного кодексу УРСР), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців (ст. 551 Цивільного кодексу УРСР). Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини протягом встановленого строку (стаття 553 Цивільного кодексу УРСР). Статтею 554 Цивільного кодексу УРСР встановлено, що в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Правила цієї статті не застосовуються до випадків, коли спадкоємець відмовився від спадщини на користь іншого спадкоємця, держави чи державної, кооперативної або іншої громадської організації (стаття 553 Цивільного кодексу УРСР) або коли замість спадкоємця, який відпав, призначено іншого спадкоємця (підпризначення спадкоємця стаття 536 Цивільного кодексу УРСР). Відповідно до ст. 562 Цивільного кодексу УРСР поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом. Частиною 1 статті 1296 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно п.211 Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, діючої на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом і спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Частиною першою статті 1297 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 Цивільного кодексу України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На початку повномасштабної війни, яку росія розпочала проти України у лютому 2022 року, держава з міркувань безпеки та захисту даних зупинила роботу реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції. 28 квітня 2022 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів від 19 квітня 2022 року №480 щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану. Робота реєстрів відновлена, втім це стосується лише тих регіонів, де не ведуться бойові дії. Нажаль в Донецькій області ведуться бойові дії. Нотаріусом Покровського нотаріального округу усно мені було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. Також позивач зверталася до нотаріусів в інших регіонах де також їй було відмовлено в тому числі і у заведенні спадкової справи. Згідно з Постановою КМУ від 24.06.2022 р. № 719 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану, строк для прийняття спадщини становить шість місяців з дня смерті особи та ще чотири місяці, тобто з часу смерті строк подачі/направлення заяви про вступ до спадщини складає 10 місяців. Спадщина відкрилася ще у 1998 році, проте нотаріуси посилаючись на воєнний стан усно відмовляють позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що викладені обставини дають підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та за позивачем необхідно визнати права власності на майно померлого спадкодавця в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1225, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд

Outcome: approved