Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Товариство з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» (ТОВ «АІА Фінанс Груп») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту від 13.01.2018 року №1662976. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 13.01.2018\~року між\~ТОВ «АІА\~Фінанс Груп»\~та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту № 1662976. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 31.05.2017 року та акцептована відповідачем 13.01.2018 року шляхом підписання електронним підписом відповідача. Відповідно до умов укладеного договору на рахунок відповідача було перераховано грошові кошти у розмірі 4000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6716 від 13.01.2018 року. Згідно укладеного договору термін повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів до 12.02.2018 року. Відповідач продовжив строк користування кредитом до 09.05.2018 року, однак у вказаний термін кредит не повернув, проценти не сплатив. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 18.01.2022 року становить 87388,49 грн., що складається з суми основного боргу в розмірі (згідно заявки) - 4000 грн., процентів (згідно заявки) -1266 грн., процентів (згідно ст.625 ЦКУ та 2.11 договору) - 81000 грн., інфляційних втрат (згідно ст. 625 ЦК України) -1122,49 грн. Представник ТОВ «АІА Фінанс Груп» подав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13 січня 2018 року між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №1662976. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 31.07.2017 року та акцептована відповідачем 13.01.2018 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України) заявки відповідача № 1662976 від 13.01.2018 року про укладення договору кредиту на обраних [PERSON] умовах. Згідно з п.1 ст.205\~Цивільного\~кодексу\~України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з положеннями пунктів 12-13 ст. 11 цього ж Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ч.3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копія, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Згідно з п. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням наведених положень, датою укладення договору про надання кредиту є 13 січня 2018 року. Умови договору містяться в розділі III Пропозиції (Оферти) «Умови договору». Згідно з п. 1.1 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника. Згідно з п. 2.1 договору, договір укладається за кожною окремою погодженою [PERSON] заявкою на строк кредиту, визначений в такій заявці. Згідно з п. 2.2 договору, сума кредиту та строк повернення кредиту в межах, визначених договором, зазначається в заявці позичальника, що формується позичальником у власному особистому кабінеті на підставі умов договору. Умови кредитування [PERSON] вказані в заявці і є наступними: сума кредиту 4000 грн., строк повернення кредиту 30 днів, сума процентів 1266 грн. Грошові кошти у розмірі 4000 грн. перераховані на рахунок відповідача 13.01.2018 року, про що свідчить платіжне доручення №6716 від 13.01.2018 року. У пункті 2.10 договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, визначені згідно п. 2.8 договору, в останній день строку користування кредитом, в зв`язку з чим термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за договором був визначений до 12.02.2018 року. [PERSON] у вказаний термін кредит не повернув, проценти не сплатив, натомість скористався послугою продовження строку користування кредитом, умови якої встановлені розділом IV Оферти «Угода про відтермінування повернення кредиту». Згідно з п. 1 - п. З розділу IV Оферти, у випадку прострочення строків повернення кредиту позичальник має право укласти з кредитором угоду про відтермінування повернення кредиту за умови сплати комісії за відтермінування строку повернення кредиту (далі комісія). Розмір комісії, в залежності від строку відтермінування повернення кредиту та суми кредиту розраховується наступним чином: 7 днів відтермінування - комісія 1,30% від суми кредиту в розрахунку за кожен день відтермінування (загальний розмір комісії 9,1%), 15 днів відтермінування - комісія 1,18% від суми кредиту в розрахунку за кожен день відтермінування (загальний розмір комісії 17,7%), 30 днів відтермінування - комісія 0,95% від суми кредиту в розрахунку за кожен день відтермінування (загальний розмір комісії 28,5%). Розрахована на підставі вказаних даних сума комісії округлюється до цілих одиниць у сторону зменшення. Для зручності позичальника, в особистому кабінеті міститься калькулятор розрахунку комісії, який відтворює необхідну суму комісії за весь строк відтермінування, розраховану на підставі вказаних умов договору. Угода про відтермінування повернення кредиту вважається укладеною з моменту надходження на рахунок кредитора суми комісії за весь строк відтермінування з призначенням платежу: в період, з моменту отримання кредитором сплаченої позичальником комісії за весь строк відтермінування і до закінчення строку відтермінування, нарахування процентів за користування кредитом згідно п. 2.8 або п. 2.11 договору не здійснюється, неустойка не нараховується. Таким чином термін повернення кредиту та процентів за кредитом був встановлений до 09.05.2018 року. Згідно з п. 2.11 договору, починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом процентна ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1,5% від суми кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно даного пункту договору виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування. Відповідно до п. 7.4 договору, у випадку припинення дії, або закінчення строку дії договору. Сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною, що прострочила з урахуванням положень п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, з процентами у розмірі згідно п. 2.11 договору. Заборгованість за договором про надання кредиту у [PERSON] станом на 18.01.2022 року становить 87388,49 грн., що складається з: суми основного боргу в розмірі (згідно заявки) - 4000 грн., процентів (згідно заявки) -1266 грн., процентів (згідно ст.625 ЦКУ та 2.11 договору) - 81000 грн., інфляційних втрат (згідно ст. 625 ЦК України) -1122,49 грн. Відповідно до ч. 2 ст.\~11\~ЦК\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1046, 1047\~ЦК\~України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст.1049\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~1050\~ЦК\~України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст.\~625\~ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання кредиту, [PERSON] порушив зобов`язання за цим договором, тому у позивача виникло право ставити вимогу до нього про повернення кредиту, сплати процентів та інфляційних втрат. За наведених вище обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено 2481 грн судового збору, який підлягає стягненню з відповідача. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: копію договору № 21-3 про надання правничої (правової) допомоги від 01.09.2021 року, копію додаткової угоди № 21-3 про надання правничої (правової) допомоги від 03.09.2021 року, копію ордеру серії АІ № 1199259 від 18.01.2021 року, акт від 18.01.2022 року про надані послуги. З акту від 18.01.2022 року про надані послуги згідно договору №21-3 про надання правової приймання-передачі наданих послуг про надання правничої (правової) допомоги від 01.09.2021 року видно, що вартість наданих послуг становить 9369,42 грн. Сума гонорару адвоката повинна бути такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціні позову. Для правильного визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09. червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Враховуючи те, що позивачем під час розгляду справи понесено витрати на правничу допомогу, то такі витрати підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо). На думку суду, стороною позивача завищено розмір судових витрат за надані послуги з правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд вважає, що вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 5000,00 грн, що буде співмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також часом, витраченим ним на виконання відповідних робіт (надання послуг). На підставі наведеного, ст.ст. 11, 610-612, 625,1046-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 11-12 Закону України «Про електрону комерцію»,

Outcome: approved