Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

У травні 2022 року позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом. В обґрунтування позову вказала, що 22 серпня 2017 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] та проживала з ним разом до 19 лютого 2021 року. Від шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що вони не зійшлись характерами, шлюбні відносини припинені з 19 лютого 2021 року, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає; між ними досягнуто угоди про утримання дитини позивачем. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, у зв`язку з чим просила розірвати шлюб та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 13 липня 2022 року подала до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та не заперечувала проти розірвання шлюбу, також просила не надавати термін для примирення (арк.спр. 23). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 20 вересня 2022 року подав до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу, термін для примирення просив не надавати (арк.спр. 37). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надійшло. Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 01 червня 2022 року вказана вище позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.спр. 14). У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 серпня 2017 року, суд установив, що [PERSON] та [PERSON] 22 серпня 2017 року зареєстрували шлюб у Старосинявському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області, про що було зроблено актовий запис №33 (арк. спр. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 17 квітня 2018 року (арк.спр. 5). Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами у справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, що визначено частиною третьою статті 105 СК України. Відповідно до вимог частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з вимогами частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. Суд зауважує, що принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. При цьому суд враховує аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення шлюбних відносин, небажання примиритися. Суд враховує також те, що відповідач повністю визнав позовні вимоги, просив не надавати строк для примирення та погоджується на розірвання шлюбу, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та відповідно до вимог статті 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення. За вказаних обставин, суд уважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в статтях 105, 110, 112 СК України, на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. Відповідно до статті 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується частиною першою статті 141 ЦПК України та, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, стягує з відповідача понесені позивачем витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved