Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

У березні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 серпня 2018 року о 23:10 год. у м. Києві на з`їзді з мосту Метро на вул. Набережне шосе в сторону мосту Патона, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Sequoia», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та транспортного засобу «Mercedes-Benz» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що належить позивачу на праві приватної власності. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічних пошкоджень. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року у справі № 757/44900/18-п відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту № 512/09-18 від 10.09.2018 про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Mercedes-Benz» реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку складає 150 300 грн. 74 коп. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ3210331. Страховиком позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування відповідно до ліміту відповідальності у розмірі 100 000 грн. Оскільки, суми страхового відшкодування, яка була виплачена АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» недостатньо для повного відшкодування шкоди, заподіяної позивачу, позивач просив стягнути з відповідача різницю між розміром завданої шкоди і страховою виплатою у розмірі 50 300 грн. 74 коп. та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Ухвалою суду від 7 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. за вимогу немайнового характеру про стягнення моральної шкоди (т.1, а.с. 28). Після усунення недоліків (а.с. 30) ухвалою суду від 11 квітня 2019 року у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження без повідомлення сторін (т.1 а.с. 36). Повідомленням суду від 25 квітня 2019 року учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подання відповідних заяв по суті справи у встановлені строки (т. 1 а.с. 37). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 11 квітня 2019 року разом з копією позовної заяви з додатками надсилалися судом на адресу відповідача. 1 липня 2019 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов не визнає, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідач вважає, що є не належним відповідачем у справі, оскільки не є власником автомобіля «Toyota Sequoia», реєстраційний номер [NUMBER] . Разом з цим, зазначає, що висновок ТОВ «Клевер Експерт» щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №512/09-18 є недостовірним, оскільки неналежно зроблено розрахунок матеріального збитку. Водночас, повідомляє, що ні відповідача ні представника страхової АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» не було викликано для огляду колісного транспортного засобу. При цьому, вказує, що в матеріалах справи відсутня інформація про СТО де планується ремонт автомобіля та позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували його душевні страждання (т.1 а.с. 42-49). Також, 1 липня 2019 року від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи (т. 1 а.с. 56-61), та клопотання про заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (т. 1 а.с. 67-69). 12 липня 2019 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач не погоджується з поясненнями та міркуваннями відповідача та просить позов задовольнити в повному обсязі (т.1 а.с. 83-85). Ухвалою суду від 21 серпня 2019 року клопотання представника відповідача [PERSON] задоволено та призначено справу до підготовчого засідання на 15 листопада 2019 року (т.1 а.с. 87). 2 вересня 2019 року від представника відповідача Соловей В.О. надійшло (доповнене) клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи (т. 1 а.с. 91-96). 11 вересня 2019 року від позивача [PERSON] надійшов відзив на клопотання про призначення експертизи (т. 1 а.с. 103). Ухвалою суду від 15 листопада 2019 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу (т. 1 а.с. 142). 3 лютого 2020 року цивільна справа повернулася з експертної установи з повідомленням про повернення матеріалів цивільної справи № 757/11909/19-ц, у зв`язку з невиконанням клопотання про оплату послуг з проведення експертизи (т. 1 а.с.148). Ухвалою суду від 6 березня 2020 року провадження у справі відновлене та справу призначено до розгляду на 18 травня 2020 року (т. 1 а.с. 149). 8 травня 2020 року від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення щодо відповіді на відзив, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову (т. 1 а.с. 156-159). 8 травня 2020 року від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання з додатками про направлення до виконання ухвали суду про призначення експертизи (т. 1 а.с. 165-197). 13 травня 2020 року від позивача надійшли письмові пояснення на письмові заперечення відповідача, відповідно до яких просить позов задовольнити (т. 1 а.с. 198-209). 15 травня 2020 року та 13 липня 2020 року від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (т. 1 а.с. 205, 228). Ухвалою суду від 16 липня 2020 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу (т. 1 а.с. 249). 10 листопада 2021 року на адресу суду надійшов висновок експертів від 01.11.2021 року № 10975/21-56/11626/21-52 (т. 2 а.с. 21-40). Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року провадження у справі відновлене та справу призначено до розгляду на 21 січня 2022 року (т. 2 а.с. 41). 28 грудня 2021 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, а саме матеріального збитку у розмірі 57 720 грн. 39 коп. (т. 2 а.с. 48). 19 січня 2022 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про виклик експертів в судове засідання для допиту в якості свідка (т. 2 а.с. 53-55). Ухвалою суду від 21 січня 2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 31 березня 2022 року (т. 2 а.с. 59). 9 вересня 2022 року від відповідача надійшла заява, відповідно до якої просить призначити судове засідання після припинення чи скасування режиму воєнного стану (т. 2 а.с. 88-89). 20 вересня 2022 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (т. 2 а.с. 91). З урахуванням наведеного, неявки до судового засідання учасників справи, зокрема неявки відповідача, який перебуває на території України в м. Києві, де не відбуваються бойові дії, що надає можливість відповідачу брати участь у судовому засіданні безпосередньо та, зокрема і шляхом заявлення відповідних клопотань про проведення засідання у режимі відеоконференції, а також тривалого перебування цивільної справи на розгляді в суді, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 31 серпня 2018 року о 23:10 год. у м. Києві на з`їзді з мосту Метро на вул. Набережне шосе в сторону мосту Патона, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota Sequoia», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та транспортного засобу «Mercedes-Benz» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Транспортний засіб «Mercedes-Benz» реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить позивачу на праві власності (т. 1 а.с. 7). Згідно з постановою Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року у справі № 757/44900/18-п відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т. 1 а.с. 10). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний засіб отримав значні механічні пошкодження. Відповідно до звіту № 512/09-18 про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 07.09.2018 року, виконаного ТОВ «Клевер Експерт» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №60/18 від 23.01.2018 року), вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mercedes-Benz» реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, складає 150 300 грн. 74 коп. (т. 1 а.с. 12-17). Відповідно до висновку експертів № 10975/21-56/11626/21-52 судової автотоварознавчої експертизи від 1 листопада 2018 року, виконаного судовим експертом Копил С. та Крилов С. на виконання ухвали суду від 16 березня 2021 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz» реєстраційний номер [NUMBER] , становить 157 720 грн. 39 коп. (т. 2 а.с. 22-40). Даний висновок експерта сторонами не заперечується та береться судом як належний та допустимий доказ розміру заподіяного позивачу матеріального збитку. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу «Toyota Sequoia», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП», згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ3210331 із лімітом відповідальності 100 000 грн. (т. 1 а.с. 11). 31 жовтня 2018 року АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» сплатило позивачу [PERSON] суму відшкодування у розмірі 100 000 грн., що підтверджується скрін-шотом виписки із банківської карти (т. 1 а.с. 26). Таким чином, розмір фактично завданого позивачу матеріального збитку (157 720 грн. 39 коп.) перевищує розмір страхового відшкодування (100 000 грн.), в загальному на суму 57 720 грн. 39 коп. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічні правові висновки було викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 337/1673/16-ц та постанові від 20 червня 2019 року у справі № 362/5422/15. Окрім того, відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Оскільки, суми страхового відшкодування, яка була сплачена АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП», недостатньо для повного відшкодування позивачу матеріальної шкоди, обов`язок з відшкодування різниці між розміром завданої шкоди і страховою виплатою у розмірі 57 720 грн. 39 коп., згідно вказаних положень чинного законодавства, покладається на відповідача. Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності та справедливості, позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають задоволенню в розмірі 5 000 грн. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. У зв`язку із задоволенням позову витрати відповідачу, понесені на проведення судової експертизи, не відшкодовуються.

Outcome: approved