Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

21.07.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду через свого представника [PERSON] з позовом до відповідача Оленівського старостинського округу Фастівської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Спадкодавець залишила заповіт, яким заповідала все своє майно своїй внучці [PERSON] , позивачу по справі. Позивач своєчасно не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, оскільки не знала про існування заповіту. При зверненні до нотаріуса з наміром прийняти спадщину отримала відмову в зв`язку з пропуском строку передбаченого чинним законодавством. Після цього змушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.08.2022 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засіданні позивач та її представник не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви в яких позовні вимоги підтримали, справу просили розглянути в їх відсутність. В судове засідання представник відповідача не з`явився, через канцелярію суду подав листа в якому проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглянути у відсутність їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи доводи позивача, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 129. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,25 га та площею 0,10 га, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавець залишила заповіт, посвідчений Бекерук Л.В., секретарем виконавчого комітету Оленівської сільської ради Фастівського району Київської області від 30.09.1993 року, зареєстровано в реєстрі за № 29, яким заповідала все своє майно своїй внучці [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 14.08.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач в передбачений ст.1270 ЦК України шести місячний строк не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини. При зверненні позивача до нотаріальної контори для прийняття спадкового майна [PERSON] , державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв"язку з пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Аналогічна норма міститься в п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 зауважив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. До аналогічного висновку також дійшла й Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. Таким чином, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не можеь захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд враховує, що позивач на час відкриття спадщини не проживала із спадкодавцем та взагалі була малолітньою, про наявність заповіту складеного на її користь дізналася поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України, такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними обставинами для спадкоємців при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved