Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернулася [PERSON] з позовом до Володимирецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), в якому просить встановити неправильність відомостей щодо національності її батьків: [PERSON] та [PERSON] в актовому записі про її народження №91, складеному 09 жовтня 1947 року виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради Володимирецького району Рівненської області та зобов`язати Володимирецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) внести зміни в актового запису цивільного стану №91 від 09 жовтня 1947 року, а саме: в графі «національність» батька - [PERSON] , змінити «українець» на «поляк», в графі «національність матері - [PERSON] , змінити «українка» на «полька». Встановити неправильність відомостей щодо національності [PERSON] в актовому записі про шлюб №2 від 04 січня 1969 року, складено виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради Володимирецького району Рівненської області та зобов`язати Володимирецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та внести зміни до актового запису цивільного стану №2 від 04 січня 1969 року, а саме в графі «національність» нареченої [PERSON] змінити «українка» на «полька». Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Також [PERSON] має рідну сестру - [PERSON] . Батьки позивачки: [PERSON] та [PERSON] по національності поляки та все життя дотримувались польських традицій, знали польську мову, культурні звичаї польського народу, відзначали польські свята. Батько сповідував католицьке віросповідання. Батьки завжди позиціонували себе поляками, але побоюючись утисків за національною ознакою, воліли приховувати свою дійсну національність та широко не афішувати даний факт. В зв`язку з цим, у свідоцтві про народження позивачки в графі «національність» батька було помилково вказано «українець», а в графі «національність» матері також помилково вказано «українка». Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 03 травня 2018 року в справі №712/4147/18 встановлено юридичний факт, що [PERSON] , 1905 року народження, за походженням «поляк», [PERSON] , 1910 року народження, за походженням «полячка», а також юридичний факт, що [PERSON] - рідна сестра позивачки, [INFO] , за походженням «полячка». Оскільки вказаним рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси встановлено факт приналежності батьків позивачки до польської національності, то вважає відомості в актовому записі №91, складеному 09 жовтня 1947 року виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради Володимирецького району Рівненської області про її народження, щодо національності батьків помилковими. Національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи. Національність [PERSON] , внаслідок помилкового внесення відомостей про національність її батьків в актовий запис про народження позивачки, було помилково визначено як «українка». Крім того, в свідоцтві про одруження [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] , актовий запис №2 від 4 січня 1969 року, національність нареченої вказана як «українка», що є помилкою на підставі зазначеного вище. В травні 2022 року позивачка звернулась до Володимирецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) - далі «Відповідач», з заявою про внесення змін до актового запису про народження №91, складеного 09 жовтня 1947 року виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради Володимирецького району Рівненської області та внесення змін до актового запису про шлюб №2 від 04 січня 1969 року, складеного виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради Володимирецького району Рівненської області, однак їй було відмовлено у внесенні виправлень у вищезазначені документи. На даний час позивачка прагне відновити та зберегти своє етнічне походження відповідно до положень діючого законодавства України, а тому звернулись до суду в вказаним позовом. Дана позовна заява надійшла до суду 02 серпня 2022 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 серпня 2022 року вказана позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 23 серпня 2022 року від відповідача надійшла заява, де зазначено, що позовні вимоги визнають, просять судові витрати віднести на позивачку. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та дали пояснення в межах пред`явленого позову. Не заперечують щодо віднесення судових витрат на позивачку. Представник Володимирецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук Т.Ф. в судовому засіданні не заперечила щодо внесення змін до актового запису про народження №91, складеного 09 жовтня 1947 року виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради Володимирецького району Рівненської області, а саме виправити національність батька дитини з «українець» на «поляк» та національність матері дитини з «українка» на «полька» та внесення змін до актового запису про шлюб №2 від 04 січня 1969 року, складеного виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради Володимирецького району Рівненської області, а саме виправити національність нареченої з «українка» на «полька». Просить судові витрати покласти на позивачку, оскільки дані неточності виникли не з вини відповідача. Вислухавши пояснення сторін, всебічно, повно, об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд рахує, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , [PERSON] , народилася [INFO] . В графі батько записаний - [PERSON] , в графі мати - [PERSON] . Позивачка - [PERSON] має рідну сестру [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої, серії [NUMBER] від 14 червня 2018 року, свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] . Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 03 травня 2018 року в справі №712/4147/18 встановлено юридичний факт, що [PERSON] , 1905 року народження, за походженням «поляк», [PERSON] , 1910 року народження, за походженням «полячка», а також юридичний факт, що [PERSON] - рідна сестра позивачки, [INFO] , за походженням «полячка». А як зазначено положеннями частин 4, 5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зроблено висновок, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Оскільки рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 03 травня 2018 року встановлено факт приналежності батьків позивачки до польської національності, а тому не потрібно повторно встановлювати дані факти, відповідно відомості в актовому записі №91, складеному 09 жовтня 1947 року виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради Володимирецького району Рівненської області про народження позивачки, щодо національності її батьків є помилковими. Крім того, в свідоцтві про одруження [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] актовий запис №2 від 4 січня 1969 року, національність нареченої вказана як «українка». Згідно Висновку №29/23.2-05-06-65 від 08 червня 2022 року про внесення змін до актового запису цивільного стану, [PERSON] відмовлено у внесенні змін до актових записів цивільного стану. Відмову мотивовано тим, що відповідно актового запису про шлюб №5 від 24 квітня 1968 року, складеного виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради Володимирецького району Рівненської області на [PERSON] та [PERSON] , відповідно актового запису про смерть №15 від 01 липня 1977 року, складеного виконавчим комітетом Рафалівської селищної ради Володимирецького районе Рівненської області на [PERSON] та відповідно актового запису про смерть №5 від 24 лютого 1988 року, складеного виконавчим комітетом Рафалівської селищної рад» Володимирецького району Рівненської області на [PERSON] національність батьків заявниці - українці. Також судом встановлено, що актові записи цивільного стану до яких [PERSON] просить внести зміни є старого зразка та містять графи - «національність», в яких зазначена її національність - «українка», тому внаслідок отримання нею будь-якого витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відтворюється національність відносно неї - «українка», тим самим документально фіксуючи та спростовуючи її дійсне походження, що позбавляє позивачку можливості впорядкувати документи та підтвердити свій статус, національну ідентичність, підтвердити своє дійсне національне походження, скористатись окремими пільгами та гарантіями, передати польську декларацію своїм дітям, онукам. У статті 11 Конституції України визначено, що держава сприяє консолідації та розвиткові зокрема етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України право на національність є особистим немайновим правом. Статтею 269 ЦК України визначено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст. 271 Цивільного кодексу України, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя. Згідно п. 3 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються права корінних народів і національних меншин. Відповідно до ст. 2 Загальної Декларації прав людини, кожна людина повинна мати всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища. Користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою (ст. 14 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Відповідно до ст. 3 Рамкової конвенції держав-членів Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР), відповідно до якої кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і дане рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Ciubotaru v. Moldova» дійшов висновку, що «етнічна ідентичність особи становить важливий аспект її приватного життя» і зазначив, що стаття 8 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може також застосовуватися до права вільно обирати свою власну культурну чи етнічну ідентичність та поважати цей вибір, якщо таке право ґрунтується на об`єктивних підставах. Стаття 24 Конституції України, гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження чи іншими ознаками. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про національні меншини України», до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно до ст. 11 вказаного Закону, примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ст. 55 Конституції України , права і свободи громадян захищаються судом. Оскільки під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт того, що батьки позивачки є поляками, тому остання також має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до своїх документів, як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану відноситься проведення державної реєстрації народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті та зокрема внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Більш детально порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). Пунктом 1.1 Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану (п. 2.13.1 Правил). Крім того, в п. 2.16, 2.16.7 р. ІІ Правил зазначено, що зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» від 07.07.1995 року №12 передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові, тощо) і доповнення ( наприклад, про національність і громадянство батьків). Враховуючи вищенаведені норми права, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право вільно відновлювати свою національність, зокрема й шляхом внесення змін до актових записів цивільного стану в частині виправлення їх національності з «українка» на «полька». У пунктах 26-29, 32, 34,35 Постанови Верховного суду від 11 вересня 2019 року у справі № 810/2732/18 (К/9901/5276/19) провадження № 11-381апп 19), зазначено, що Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та в яких зазначено про можливість оскарження його у судовому порядку. Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду. Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін. При цьому чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.». Отже, у вказаній постанові ВСУ звертає увагу, що у нині діючих актових записах цивільного стану відсутні графи - «національність». Однак, в даному випадку, з обставин цієї справи, актові записи цивільного стану, складені відносно позивачки, до яких вона просить внести зміни в частині виправлення її національності, вбачається, що вони є старого зразку (складені у: 1947, 1969 роках) та містять графи - «національність», а тому внаслідок отримання нею будь-якого витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відтворюється її національність, що фактично буде фіксувати та спростовувати її дійсне національне походження. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає, що саме у такий спосіб будуть забезпечені права позивачки, визначені Конституцією України та Законом України «Про національні меншини в Україні». Судові витрати віднести за рахунок позивачки.

Outcome: approved