Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

19 липня 2022 року позивач звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом, відповідно до вимог якого заявник просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на весь період навчання, але не довше чим до досягнення нею 23 років, з дня звернення до суду. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що її мати [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , який являється батьком позивача. На даний час позивач є повнолітньою та навчається на денній формі за контрактом у Національному університеті «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка на 1 курсі філологічного факультету за спеціальністю - середня освіта українська мова та література, термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. Позивач стверджує, що в 2025 році після закінчення навчального закладу їй виповниться 21 рік, вона отримає ступінь бакалавра, проте вона, також, має намір продовжувати навчання з метою отримання ступеня спеціаліста до досягнення нею 23 років. Аліменти на її утримання, як неповнолітньої припинилися виплачуватися 17 липня 2022 року. Зважаючи на те, що вона проходить навчання на денній формі, то в неї немає можливості влаштуватися на роботу для отримання самостійного заробітку, відповідно, вона потребує матеріальної допомоги у зв`язку з необхідними витратами на її харчування, проїзд до місця навчання, підручники, одяг та лікування у випадку хвороби. Її мама надає їй матеріальну допомогу. В свою чергу, відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу позивачу відмовляється. Разом з тим, в останнього наявна така можливість, адже він є працездатним. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач відмовляється надавати допомогу на утримання позивача в добровільному порядку, остання просить суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти в примусовому порядку. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2022 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 19 вересня 2022 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в позові заявила вимогу щодо здійснення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені до нього позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7), шлюб між якими, на підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2012 року, розірвано (а.с. 9). З довідки №144, виданої 24 червня 2022 року деканом філологічного факультету Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка, вбачається, що [PERSON] навчається на денній формі на 1 курсі філологічного факультету Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка, за кошти фізичних або юридичних осіб. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року (а.с. 8). Аналогічні відомості щодо проходження [PERSON] такого навчання та його строку у вказаному навчальному закладі містяться у змісті копії Договору про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою від 13 серпня 2021 року (а.с. 10). Згідно з ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. d ст. 16 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року), суд зобов`язаний забезпечувати права чоловіка та жінки на основі їх рівності та враховувати однакові права і обов`язки чоловіків і жінок, як батьків незалежно від їхнього сімейного стану в питаннях, що стосуються їхніх дітей. В усіх випадках інтереси дітей мають перевагу. У зв`язку з цим, суд зобов`язаний враховувати фактичну рівність батьків, зважаючи на обставини справи та встановивши для обох батьків дійсно рівні обов`язки з утримання дитини. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, з наведеного вбачається, що повнолітня донька відповідача по справі - [PERSON] якій ще не виповнилося 23 роки, продовжує навчання у Національному університеті «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка та потребує матеріальної допомоги у зв`язку з її навчанням. Відповідно до ст. 200 СК України, визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, суд ураховує матеріальне становище дитини, яке потребує поліпшення у зв`язку з її навчанням; наявність у платника аліментів місця роботи та можливості сплачувати аліменти, задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, наявність у відповідача інших утриманців - дружини та другої неповнолітньої доньки; а також ту обставину, що положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний гарантований розмір аліментів, не поширюється на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має вік, який відноситься до періоду активної трудової діяльності людини, відомості щодо наявності у нього стану інвалідності чи підстав вважати його не працездатним матеріали справи не містять. Також, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Крім того, судом також не встановлено наявності у нього інших утриманців. Проаналізувавши всі обставини справи у їх сукупності та взаємозв`язку, матеріальне становище дитини, яке потребує поліпшення у зв`язку з її навчанням, наявність у платника можливості сплачувати аліменти, оскільки відомості, які б вказаний факт спростовували, матеріали справи не містять, задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, оскільки відомості щодо їх інвалідності чи наявності хронічних захворювань у суду відсутні, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача та стягується з нього в дохід держави. Зважаючи на визнання позову до початку розгляду справи по суті, стягненню підлягає 50% судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved