Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Заявник [PERSON] 23 вересня 2022 року звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на строк 6 (шість) місяців наступні обмеження його прав, а саме: - заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань 100 (сто) метрів до місця проживання постраждалої особи [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а також місця роботи, інших місць частого відвідування постраждалої особи та її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . - заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та її малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 04 лютого 2022 року у справі № 358/69/22 було видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 місяців. Протягом цього часу [PERSON] дотримувався зобов`язань покладених на нього, проте починаючи із серпня 2022 року він знову в негативному світлі почав з`являтися в житті заявниці та житті її дітей. Коли він брав їхню спільну доньку до себе, то назад її повертала його теперішня дружина, її зовнішній вигляд не відповідав прийнятим нормам. Пакет з іграшками дитини був заповнений крупою, а сама дитина була засмучена. Поведінка [PERSON] зовсім не відповідає моральним засадам суспільства. Чоловік з`являється за місцем її проживання й провокує конфлікти, «розпускає руки», не контролює свої висловлювання та переважно використовує ненормативну лексику та погрози щодо нею, що підтверджується копіями скріншотів. Ця ситуація є аналогічною тій, яка сталась 24 січня 2022 року, коли [PERSON] в результаті сварки, яка сталась між ними на побутовому рівні, шляхом нанесення ударів заподіяв їй фізичного болю. Будучи наляканою за своє здоров`я й життя та здоров`я дітей вона звернулась із заявою до правоохоронних органів, на підставі чого Богуславським районним судом Київської області було відкрите кримінальне провадження у справі №358/81/22 щодо [PERSON] про обвинувачення його у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України. Також заявниця зазначає, що вона зверталась до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо кривдника. Після отримання [PERSON] вищевказаного рішення суду та дізнавшись про відкрите проти нього кримінальне провадження, він вийшов із нею на зв`язок та обіцяючи повного дотримання покладених на нього обов`язків не спричиняти її та членам її родини будь-яких незручностей, просив відмовитись від обвинувачення його в кримінальному проступку, оскільки свого часу вже мав проблеми із законом та отримав покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки за злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, але з причин, передбачених ч.2 ЗУ «Про амністію 2016 році» був звільнений від відбування покарання, що підтверджується копією вироку Подільського районного суду м. Києва від 25.10.2018 у справі №758/10045/17. Повіривши йому, вона забрала свою заяву та ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 15 березня 2022 року провадження у справі №358/81/22 було закрито. Тепер ситуація повторюється, і заявниця вказує, що вона не знаходить іншого виходу як знову звернутись до суду із заявою з метою захисту своїх прав шляхом видачі обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] . В судовому засіданні представник заявника - адвокат Чайка О.В. вимоги викладені в заяві підтримали та просили їх задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на заяву не надав. Відповідно до приписів ч.ч. 1,2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши всі зібрані по справі докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України. Відповідно до ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] тривалий час проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, від якого мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Крім того, [PERSON] до винесення судом 04 лютого 2022 року попереднього обмежувального припису, проживав разом однією сім`єю із [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , разом з дітьми - [PERSON] , [PERSON] та - [PERSON] . Згідно рішення Богуславського районного суду Київської області № 358/69/22 від 04 лютого 2022 року, був встановлений обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього наступні обов`язки, а саме: - заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань 100 (сто) метрів до місця проживання постраждалої особи [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а також місця роботи та інших місць частого відвідування постраждалої особи; - заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань 100 (сто) метрів до місця проживання постраждалої особи [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а також місця роботи, інших місць частого відвідування постраждалої особи та її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , окрім спільної дитини [PERSON] , [INFO] , відносно якої [PERSON] та [PERSON] повинні діяти відповідно до положень Сімейного кодексу України за сприянням органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради; - заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з нею та її малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , окрім спільної дитини [PERSON] , [INFO] , відносно якої [PERSON] та [PERSON] повинні діяти відповідно до положень Сімейного кодексу України за сприянням органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради; - заборонити [PERSON] , [INFO] вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно ухвали Богуславського районного суду Київської області від 15 березня 2022 року, кримінальне провадження (справа №358/81/22) щодо [PERSON] , [INFO] по обвинуваченню у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 126 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілої [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Як вбачається з пояснень представника заявника, досліджених в судовому засіданні письмових доказів, між [PERSON] і [PERSON] виникають сварки, склалися неприязні відносини. Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких-подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти), дід (баба) та онук (онука). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї психологічне насильство. Під час судового розгляду було встановлено, що [PERSON] періодично з`являється за місцем проживання заявниці [PERSON] , й провокує конфлікти, «розпускає руки», не контролює свої висловлювання та переважно використовує ненормативну лексику та погрожує щодо неї. За правилами частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, а також з`ясування того, що відносини між заявником і кривдником на час розгляду справи в суді не покращились, суд виходить з того, що [PERSON] не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, не бажає змінювати свою поведінку, надсилаючи СМС повідомлення заявниці із погрожувальним змістом, а тому доводи заявника про ризик продовження кривдником таких дій відносно неї та її дітей, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №520/13677/19, від 26 лютого 2020 року у справі №154/1692/19. Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У цьому випадку йде мова не про позбавлення права власності, а лише про тимчасові обмеження. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях, зокрема Мудрик проти Республіки Молдова, скарга № 74839/10), неодноразово вказував, що домашнє насильство та певна бездіяльність держави відносно кривдника може свідчити про порушення вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Крім того вважає, що заборона перебувати у місці проживання з постраждалою особою матиме позитивний вплив і на самого кривдника. Дослідженням наданих заявником [PERSON] доказів встановлено, що доводи заявниці в частині застосування відносно неї домашнього насильства, а саме діяння психологічного\~\~\~ насильства знайшли своє підтвердження, оскільки наявність конфлікту між колишніми співмешканцями , спору про виховання спільної дитини,\~ дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків, щодо продовження саме психологічного\~ насильства, як форми домашнього насильства, є вірогідним. А тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав видачі обмежувального припису. Проте, з урахуванням обставин справи,\~ суд вважає, що строк дії обмежувального припису слід визначити у\~ три\~ місяці, що є достатнім для запобігання ризику продовження дій домашнього насильств та стимулювання учасників конфлікту до вирішення питань щодо виховання та утримання спільної дитини у\~ позасудовому порядку. Покладення на [PERSON] заборони наближатися на відстань 100 (сто) метрів до місця проживання постраждалої особи [PERSON] , а також місця роботи, інших місць частого відвідування постраждалої особи та її малолітніх дітей, особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та її малолітніми дітьми, не порушить його прав, а тому такий захід за встановлених обставин є пропорційним, окрім спілкування із [PERSON] , [INFO] , яка є спільною дитиною [PERSON] та [PERSON] . В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial