Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача - [PERSON] в порядку регресу відшкодування сплачених нею коштів в розмірі 71943,40 грн. та 908,00 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 13 січня 2011 між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON] було підписано угоду№344370. Відповідно до п.1 даної угоди є надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання Автомобіля. 12 грудня 2014 року між ТОВ «Авто Просто» ( Кредитор) та [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір Поруки. Також зазначила, що 18 грудня 2014 року між ТОВ «Автоцентр на Кільцевій», ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] було підписано Договір відповідно до п.1.1 якого, продавець зобов`язується передати у власність отримувача, а Платник - оплатити Продавцеві вартість автомобіля. Загальна вартість автомобіля становить 114750.00 грн. Право власності на автомобіль переходить до Отримувача з моменту реєстрації автомобіля в уповноважених державних органах та оформлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на Автомобіль. 19 грудня 2014 року між ТОВ «Автоцентр на Кільцевій» та [PERSON] було підписано акт передачі прийняття автомобіля ЗA3. У зв`язку із невиконанням умов договору [PERSON] , поручитель [PERSON] , як поручитель за кредитними зобов`язаннями отримала у ТОВ «Авто Просто» платіж на завершення графіку та 20.01.2021 року оплатила всю заборгованість у розмірі 71943,40 грн. Отже, на підставі ст.544 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу грошові кошти у сумі 71943,40 грн. та судові витрати. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.11.2021 року справу передано за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями матеріали справи № 295/14538/21 передано в провадження судді Драча Ю.І. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Драча Ю.І. від 22.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 02.09.2022 року представником позивача у справі подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.82). Відповідач у судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Повістки про виклик в судові засідання повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 60-61, 64-65, 80-81). Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Так, судом встановлено, що 13 січня 2011 між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON] було підписано угоду №344370, відповідно до статті 1 якої предметом є надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання Автомобіля. Угода укладається шляхом підписання Сторонами Угоди, Додатку №1 та Додатку №2, які є невід`ємними частинами Угоди (а.с. 12). Згідно додатку №1 Угоди 3344370 від 13.01.2011 року транспортним засобом, що придбається через систему АвтоТак є: автомобіль ЗАЗ Ланос ціною в 71680 грн. 00 коп. (а.с. 13). 12 грудня 2014 року між ТОВ «Авто Просто» ( Кредитор) та [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір Поруки (а.с. 25). Пунктами 1.1, 1.2 статті першої вказаного договору поруки передбачено, що поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання боржником зобов`язань, що виникають з Угоди.в разі невиконання боржником зобов`язань за Угодою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п.3.4 Договору поруки, в разі виконання Поручителем, він набуває відповідних прав Кредитора по цьому зобов`язанню і має право зворотної вимоги до Боржника в розмірі суми, виплаченої Поручителем Кредитору. Пунктом п.3.6 Договору поруки передбачено, що в разі виконання Поручителем всіх передбачених Угодою зобов`язань і сплати Кредиторові в повному обсязі всіх Повних внесків, що підлягали сплаті Боржником, до Поручителя переходять права, що забезпечують вимоги Кредитора до боржника, в тому числі і право застави. Також, судом встановлено, що 18 грудня 2014 року між ТОВ «Автоцентр на Кільцевій», ТОВ «Авто Просто» - платник, та [PERSON] - отримувач, було підписано Договір №214212-У05070 (а.с. 19-20). Відповідно до п.1.1, 2.4 вказаного договору продавець зобов`язується передати у власність отримувача, а Платник - оплатити Продавцеві вартість автомобіля. Загальна вартість автомобіля з ПДВ становить 114750.00 грн. Пункт 3.1 договору передбачає, що право власності на автомобіль переходить до Отримувача з моменту реєстрації автомобіля в уповноважених державних органах та оформлення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на Автомобіль. 19.12.2014 між ТОВ «Автоцентр на Кільцевій» та [PERSON] підписано акт №25190176 передачі-прийняття автомобіля ЗA3 (а.с. 27). У зв`язку із невиконанням умов договору [PERSON] , позивач у справі [PERSON] , як поручитель за кредитними зобов`язаннями отримала у ТОВ «Авто Просто» платіж на завершення графіку (а.с. 30). 20.01.2021року [PERSON] оплатила заборгованість у розмірі 71943,40 грн., що підтверджується квитанцією № 147 від 20.01.2021 року (а.с. 31). 22.03.2021 року ТОВ «Авто Просто» надало [PERSON] довідку про те, що зобов`язання за угодою №344370, укладеною між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] виконані, а [PERSON] має право зворотної вимоги до Боржника (а.с. 29). Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно статей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) Стаття 553 ЦК України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 20.01.2021 року позивач по справі, як поручитель в повному обсязі погасила заборгованість в розмірі 71943,40 грн., що підтверджується квитанцією № 147 від 20.01.2021 року. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими статями 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] , як поручитель в повному обсязі погасила заборгованість не виконану відповідачем по справі [PERSON] в сумі 71943,40 грн. Відповідно до статті 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним. При цьому, відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 23.09.2015 року по справі № 6-466цс15, правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Отже, до [PERSON] , як поручителя який виконав зобов`язання забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, у тому числі право на зворотню вимогу (регрес) до боржника. Таким чином на день подачі позову заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 71943,40 грн., доказів, які б спростовували вказану заборгованість, відповідачем суду не надано. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] коштів в порядку регресу в сумі 71943,40 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved