Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Представник ТДВ «СК «Віді-Страхування звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 16.07.2020 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 18302, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Renault» д.н.з. [NUMBER] . 07.04.2021 р. по вул. А. Головка, 25 у м. Києві відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, автомобіля «Toyota» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Ford» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] 26.05.2021 р. постановою Солом`янського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 21.05.201 р. позивач на підставі страхового акту № 9386 від 19.05.2021 р. здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 166 429,83 грн. Зважаючи на те, що на день ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «УПСК» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8243425, позивач звернувся до зазначеної страхової компанії з заявою про страхове відшкодування. Полісом передбачено ліміт відповідальності у розмірі 130 000,00 грн. та франшиза у розмірі 2 600,00 грн. Отже, для відшкодування шкоди у повному обсязі відповідач, на підставі ст. 1194 ЦК України має сплатити на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом відповідальності ПрАТ «УПСК» та франшизу, що становить 39 029,83 грн. Оскільки відповідач проігнорував направлені в його адресу вимоги сплатити зазначену суму, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування»на відшкодування шкоди суму у розмірі 39 029,83 грн. та судові витрати. Провадження у справі відкрито 14.06.2022 р., відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача направив в адресу суду відзив на позов де зазначив, що [PERSON] визнає заявлені вимоги щодо стягнення суми у розмірі судового збору. Разом з тим, відповідач просить надати розстрочення виконання рішення строком на 12 місяців з часу винесення судового рішення дванадцятьма рівними щомісячними платежами по 3 441,65 грн. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Представник [PERSON] не заперечував щодо задоволення позову у зв`язку із його визнанням відповідачем. Вислухавши думку представника відповідача, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 07.04.2021 р. в м. Києві по вул. А. Головка, 25 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Renault» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля «Toyota» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2021 р. постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва у порушенні п. 13.1 ПДР України визнано винним [PERSON] та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Також не оспорюється відповідачем та обставина, що 16.07.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 18302, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Renault» д.н.з. [NUMBER] , у зв`язку із чим, 21.05.2021 р. позивачем сплачено [PERSON] страхове відшкодування у сумі 166 429,83 грн. (платіжне доручення № 2459 від 21.05.2021 р.). Зважаючи на те, що цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № АР/8243425, позивач звернувся до зазначеної страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. [PERSON] не заперечується, що за полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8243425 ліміт відповідальності ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» становить 130 000,00 грн., сума франшизи при цьому - 2 600,00 грн. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, відповідно до ст. 979 ЦК України. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування». Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц, від27.03.2019 р. у справі № 752/16797/14-ц). За приписами ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Так, [PERSON] визнає ту обставину, що зважаючи на вимоги чинного законодавства України, має обов`язок на відшкодування шкоди в повному обсязі сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди, яка становить 166 429,83 грн. та лімітом відповідальності ПарАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у розмірі 130 000,00 грн. та франшизу у суму 2 600,00 грн., а саме суму у розмірі 39 029,83 грн. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Зважаючи на обставини встановлені під час розгляду справи, з урахуванням того, що відповідачем не оспорюється розмір спричиненої шкоди, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача суму у розмірі 39 029,83 грн. У разі необхідності, згідно до п. 2 ч. 7 ст. 267 ЦПК України в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Відповідач просить надати розстрочення виконання рішення суду строком на 12 місяців з часу винесення судового рішення дванадцятьма рівними щомісячними платежами по 3 441,65 грн. При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Тобто, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, його виконання може бути розстрочено на певних умовах або відстрочено. При вирішенні питання про розстрочку або відстрочку виконання рішення повинні бути враховані інтереси стягувача та оцінені повідомлені боржником обставини, на які він вказує, як на підставу розстрочки або відстрочки виконання рішення, та які повинні бути суттєвими, в залежності від чого встановлюється можливість задоволення такої заяви. Розстрочка або відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення суду лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. На підтвердження неможливості виконати рішення суду відповідачем жодних доказів суду на обґрунтування такого клопотання не надано. В заяві вказано про важкий стан в країні, обумовлений повномасштабним російським вторгненням на територію України, відсутність у відповідача на праві власності майна. Разом з тим, доказів на підтвердження неможливості виконати рішення суду відповідачем на обґрунтування такого клопотання не надано. На переконання суду, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.02.2017 р. та відомості Пенсійного фонду України про доходи [PERSON] за 2018-2020 р.р. не є обставинами, які утруднюють виконання рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved