Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки за змістом позовної заяви та відповіді на відзив Позивачка у вересні 2021 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 21.09.2005 року №924 вона була прийнята на квартирний облік за місцем проживання із включенням до списку першочергового отримання житла, як така, що проживає у ветхому будинку. Працюючи головним бухгалтером Тростянецької районної ради Захарченко О.Ю. за місцем роботи 02.02.2007 року була включена до списку квартирного обліку працівників районної ради. За заявою позивачки Президія Тростянецької районної ради 20 квітня 2007 року вирішила надати згоду на фінансування придбання житла [PERSON] за рахунок коштів бюджету розвитку. Після придбання квартири за договором купівлі-продажу від 01.06.2007, укладеного з [PERSON] рішенням Тростянецької районної ради Сумської області від 14 серпня 2007 року [PERSON] як особі, що потребує поліпшення житлових умов було надано двокімнатну квартиру, загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 30,7 кв. м., що розташована за адресою: за адресою: [ADDRESS] . Одразу після ухвалення вказаного рішення [PERSON] почала проживати у зазначеній квартирі, відкрито нею користуватися, провела ремонт і проживає у квартирі до цього часу, сплачує житлово-комунальні послуги, незважаючи на те, що особові рахунки на указані платежі відкриті на ім`я колишнього власника квартири [PERSON] . Починаючи з моменту надання квартири, позивачка та Тростянецька районна рада неодноразово звертались до Тростянецької міської ради з проханням видати ордер на заселення квартири, але у задоволенні вказаної заяви було відмовлено. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27 березня 2009 року, що набрало законної сили, зобов`язано виконком Тростянецької міської ради видати [PERSON] ордер на заселення квартири, яке на момент звернення до суду із позовом залишається невиконаним. Протягом усього часу проживання у квартирі [PERSON] вживала всіх можливих заходів для отримання ордеру на заселення квартири, неодноразово зверталася до Тростянецької міської ради, органів прокуратури, народних депутатів України, але ордеру на заселення у квартиру їй надано не було. Виконавче провадження з примусового виконання указаного рішення суду закінчено 29.09.2009 року з направленням подання про порушення кримінальної справи відносно посадових осіб боржника. [PERSON] зазначила, що для оскарження постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження з примусового виконання рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 27 березня 2009 року у неї підстав не було, оскільки державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо виконання рішень немайнового характеру, застосувавши до боржника штрафи із подальшим внесенням подання про порушення кримінальної справи за фактом умисного невиконання судового рішення. Відмова відповідача видати ордер суперечить принципу обов`язковості виконання судових рішень та порушує право [PERSON] на мирне володіння своїм майном, яке закріплене у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини. Відсутність ордеру унеможливлює для [PERSON] реєстрацію місця її проживання у зазначеній квартирі, вселення інших осіб, оформлення Договорів на отримання житлово-комунальних послуг на її ім`я та реалізацію її права на приватизацію цього житла, на яку [PERSON] мала б право, якщо б було виконане рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 27 березня 2009 року, що набрало законної сили. Постанова адміністративної комісії при виконкомі Тростянецької міської ради, якою позивачка була притягнута до адміністративної відповідальності за статтею 151 КУпАП (самоправне зайняття жилого приміщення) скасована рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 09.07.2009 року, яке набрало законної сили. [PERSON] зверталась до суду з позовом про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, але у задоволенні позову їй було відмовлено. На час надання квартири позивачці у 2007 році і до 16.11.2020 вона перебувала на балансі районної ради і належала до власності територіальних громад Тростянецького району в особі Тростянецької районної ради, з 16.11.2020 квартира перебуває на балансі Тростянецької міської ради. Позивачка 30.12.2020 року звернулась до міського голови Бови Ю.А. із зверненням, в якому просила вирішити питання про видачу їй ордеру на квартиру у зв`язку з передачею її на баланс Тростянецької міської ради та тривалим невиконанням виконкомом міської ради рішення суду від 27.03.2009. Проте листом від 16.01.2021 року № 100 за підписом заступника голови міської ради Міняйло С.М. позивачці відмовлено у видачі ордеру без згадки про обов`язок виконкому видати його на підставі рішення суду. Листом Тростянецької міської ради від 27.07.2021 року № 1402 позивачці запропоновано протягом двох тижнів виселитись з квартири. Зважаючи на висловлену відповідачем письмову вимогу про виселення, не маючи іншого способу захисту свого права на житло, права очікувати від держави та органів місцевого самоврядування виконання рішення суду, яке набрало законної сили, з огляду на невизнання Тростянецькою міською радою права [PERSON] на проживання у квартирі, остання просить суд визнати за нею право на проживання та право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Стислий виклад позиції відповідача У відзиві Тростянецька міська рада заперечує проти позову, просить суд відмовити у задоволенні вимог [PERSON] . Відповідач посилається на те, що спірна двокімнатна квартира була передана до комунальної власності Тростянецької міської об`єднаної громади з балансу Тростянецької районної ради на підставі рішення Тростянецької районної ради від 02.10.2020 року, право комунальної власності відповідача було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На виконання розпорядження міського голови щодо обстеження житлового фонду громади Комісією 11.05.2021 було установлено факт проживання [PERSON] у спірній квартирі без реєстрації місця її проживання. Ордер на указане жиле приміщення відповідачем не видавався. Після установлення самоправного заняття позивачкою житлового приміщення відповідач листом 27.07.2021 року запропонував [PERSON] звільнити квартиру добровільно. Відповідач у відзиві посилається на те, що [PERSON] 31.08.2016 зареєструвала право приватної власності на житловий будинок загальною площею 29,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що на думку відповідача свідчить про те, що [PERSON] не залишається без місця проживання. У справі № 588/1311/17 за позовом [PERSON] про визнання за нею права власності на квартиру за набувальною давністю Верховним Судом на думку відповідача підтверджено факт відсутності добросовісності у позивачки під час заселення до жилого приміщення. [PERSON] у позовній заяві не вказує жодної правової норми, на виконання якої відповідач повинен визнати право за нею право на проживання та користування житлом. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 30.09.2021 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 20.10.2021 року відповідачем подано відзив на позов 26.10.2021 року позивачка подала до суду відповідь на відзив та клопотання про об`єднання цієї справи із справою № 588/1627/21 за позовом міської ради про її виселення 01.11.2021 року надійшло клопотання Тростянецької міської ради про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 588/1627/21. Ухвалою суду від 07.12.2021 клопотання [PERSON] про об`єднання цивільної справи за її позовом до Тростянецької міської ради про визнання права на проживання та користування житлом з цивільною справою №588/1627/21 та клопотання Тростянецької міської ради про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням у справі №588/1627/21 залишено без задоволення. Ухвало суду від 07.12.2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду та витребувано письмові докази. Протокольними ухвалами суду від 13.01.2022, 15.02.2022 за клопотаннями представника відповідача судовий розгляд було відкладено У зв`язку із уведенням в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану та неможливістю здійснення правосуддя з об`єктивних причин під час воєнного стану на території м.Тростянець судове засідання призначене на 11.03.2022 не відбулось Розпорядженням Голови Верховного Суду від 22.03.2022 № 13/0/9-22 змінено територіальну підсудність справ Тростянецького районного суду Сумської області на Гадяцький районний суд Полтавської області. З 26 травня 2022 року розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.05.2022 №32/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ Тростянецького районного суду Сумської області. Протокольними ухвалами від 17.08.2022 та від 16.09.2022 року за клопотанням представника відповідача було відкладено судовий розгляд та приєднано додаткові письмові докази Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що позивачка [PERSON] згідно з рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради №924 від 21.09.2005 року була прийнята на квартирний облік за місцем проживання за №1103/393 на підставі поданої заяви від 30.08.2005 року із включенням до списку першочергового отримання житла за №117 як такої, що проживає у ветхому будинку (а.с.20 том 1). На момент взяття на квартирний облік і на цей час [PERSON] належав на праві приватної власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] загальною площею 36,4 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м. (а.с.204-205 том 1). Відповідно до Акту обстеження технічного стану і визначення зносу указаного житлового будинку по [ADDRESS] станом на липень 2005 року загальний його знос становив 87 %, що за змістом Акту Комісії свідчить про непридатність будинку для проживання (а.с.22-23 том 1). Зазначений Акт обстеження технічного стану і визначення зносу указаного житлового будинку по [ADDRESS] був затверджений рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 22.07.2005 року № 815 (а.с.21 том 1). Іншого житла належного [PERSON] на праві власності, крім указаного житлового будинку, що у 2005 році визнаний непридатним для проживання, позивачка до цього часу не має. За заявою [PERSON] профспілкова організація Тростянецької районної ради на підставі рішення № 3 від 02.02.2007 року звернулась до голови районної ради Холодова Е.В. з клопотанням про виділення коштів на придбання квартири для головного бухгалтера районної ради [PERSON] , сім`я якої складається з двох чоловік, і яка проживає у найманій квартирі, оскільки в її будинку неможливо жити (а.с. 24 том 1). На підставі рішення Президії Тростянецької районної ради 20.04.2007 року про надання згоди на фінансування придбання житла за рахунок коштів бюджету розвитку в сумі 70 тис. грн. головному бухгалтеру районної ради [PERSON] підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.06.2007 року, укладеного [PERSON] та Тростянецькою районною радою, посвідченого приватним нотаріусом Тростянецького районного нотаріального округу Гребіник З.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №821, Тростянецькою районною радою було придбано двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.25-29 том 1). 27.06.2007 року у КП «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» за територіальною громадою Тростянецького району та сіл в особі Тростянецької районної ради було зареєстроване право комунальної власності на спірну квартиру (а.с.27 зворотній бік, том 1). На спільному засіданні профспілкового комітету та адміністрації Тростянецької районної ради 06.08.2007 було прийнято рішення надати двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] головному бухгалтеру [PERSON] , яка перебуває у контрольному списку на отримання житла Тростянецької районної ради та на квартирному обліку у Тростянецькій міській раді та включена до списку першочергового отримання житла (а.с.30 том 1). Рішенням тринадцятої позачергової сесії 5 скликання Тростянецької районної ради від 14.08.2007 року було погоджено надання [PERSON] жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). У подальшому 25.03.2008 на спільному засіданні профспілкового комітету та адміністрації Тростянецької районної ради було прийнято рішення про внесення змін до спільного рішення від 06.08.2007 року про надання [PERSON] , яка проживає з чоловіком [PERSON] , двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] з урахуванням права позивачки відповідно до статті 49 ЖК України на додаткову житлову площу у зв`язку з захворюванням, що підтверджується медичним висновком ЛКК (а.с.31 том 1). Рішенням Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року у справі № 2-64/09 за позовом [PERSON] , яке набрало законної сили 09.06.2009 року, було зобов`язано виконавчий комітет видати [PERSON] ордер на заселення спірної двокімнатної квартири житловою площею 30,7 кв.м. на склад сім`ї [PERSON] та її чоловіка [PERSON] (а.с.33-35 том 1). Указане рішення суду з моменту набрання ним законної сили (09.06.2009) і до ухвалення рішення у цій справі не виконано виконавчим комітетом Тростянецької міської ради ні у добровільному, ні у примусовому порядку. Головним державним виконавцем Огурецькою З.О. 29.09.2009 року на підставі пункту 11 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закриття виконавчого провадження, оскільки рішення боржником не виконано, державним виконавцем на боржника накладено штраф в розмірі 340 грн. та 680 грн. та направлено подання про порушення кримінальної справи відносно посадових осіб боржника за невиконання рішення суду (а.с.47-50). Листом прокуратури Сумської області у 2009 році [PERSON] повідомлено, що прокуратурою Тростянецького району за наслідками проведеної за поданням державного виконавця перевірки 18.09.2009 року на підставі пункту 2 статті 6 КПК прийнято рішення про відмову у порушенні кримінальної справи стосовно голови Тростянецької міської ради [PERSON] за відсутністю у його діях складу злочину, передбаченого статтею 382 КК України (а.с.51 том 1). Тростянецька районна рада листом від 17.08.2011 року зверталась до Тростянецької міської ради з метою виконання рішення Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року у справі №2-64/09 з питання винесення на розгляд виконавчого комітету міської ради питання про видачу [PERSON] ордеру на заселення квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.58 том 1). Рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 23.09.2011 № 536, незважаючи на обов`язок, покладений рішенням Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року у справі №2-64/09, яке набрало законної сили, вкотре відмовлено [PERSON] у видачі ордера на заселення спірної квартири (а.с.59 том 1). За скаргою [PERSON] прокуратурою Тростянецького району у жовтні 2011 року виконкому міської ради було внесено припис щодо повторного винесення на розгляд виконкому питання виконання рішення Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року у справі №2-64/09 (а.с.61 том 1). За результатами розгляду указаного припису рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 16.11.2011 року № 616 вирішено вважати недоцільним повторний розгляд питання про видачу [PERSON] ордеру на заселення квартири (а.с. 62 том 1). Листом Тростянецького районного відділу УМВС України в Сумській області від 19.08.2013 року на звернення [PERSON] з приводу невиконання виконкомом Тростянецької міської ради рішення суду повідомлено про не установлення ознак складу злочину у зв`язку з тим, що виконком Тростянецької міської рали є колегіальним органом, рішення приймається більшістю голосів, а питання видачі [PERSON] ордеру на заселення не набирає більшості голосів (а.с.54 том 1). Позивачка протягом 2009-2021 років з питання невиконання виконавчим комітетом Тростянецької міської ради рішення Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року також зверталась до Генеральної прокуратури України, народних депутатів, Міністерства юстиції України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (а.с.51-58, 60, 61, 63 том 1, а.с.24-28 том 2). На указані звернення позивачка отримувала відповіді про взяття на контроль цього питання та роз`яснення про те, що виконання рішень суду є компетенцією органів Державної виконавчої служби, виконання рішення немайнового характеру без участі боржника неможливе, а підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні. Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 31.08.2021 року у цивільній справі №2-64/2009 було відмовлено [PERSON] у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки позивачкою не було пропущено трирічний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Виконавче провадження було закінчено 29.09.2009 року, тому не може бути розпочато знову (а.с.44-46 том 1). Європейським судом з прав людини прийнято і зареєстровано за № 53775/21 заяву [PERSON] проти України від 21.10.2021 року про порушення статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та статті 1 Першого протоколу до указаної Конвенції внаслідок невиконання протягом 11 років остаточного судового рішення, яке набрало законної сили (а.с.44-45 том 2). Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 р. № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» змінено адміністративно-територіальний устрій країни та утворено нові райони. Рішенням Тростянецької районної ради 7 скликання від 02.10.2020 року було вирішено безоплатно передати об`єкти та майно Тростянецької районної ради із спільної власності територіальних громад сіл та міста Тростянецького району до комунальної власності Тростянецької міської об`єднаної територіальної громади. Відповідно до рішення Тростянецької міської ради №478 від 13.10.2020 року прийнято безоплатно зі спільної власності територіальних громад сіл та міста Тростянецького району до комунальної власності Тростянецької міської об`єднаної територіальної громади спірну двокімнатну квартиру (інвентарний номер - 101310003 (а.с.210, 211 том 1). Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 04.12.2020 року № 235533382 право комунальної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за Тростянецькою міською об`єднаною територіальною громадою в особі Тростянецької міської ради (а.с.199 том 1). Після обстеження житлового фонду, який було передано до комунальної власності Тростянецької міської об`єднаної територіальної громади відповідачем позивачці був направлений лист від 27.07.2021 року про добровільне виселення з квартири [ADDRESS] у зв`язку з проживанням у ній без законних підстав. Роз`яснено позивачці право на звернення до Центру надання адміністративних послуг про виділення для проживання кімнати у гуртожитку у разі відсутності у [PERSON] іншого придатного для проживання житла (а.с.202 том 1). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. У статті 9 Житлового кодексу Української РСР (зараз і надалі - у редакції на час виникнення спірних відносин) встановлено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 31 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів (стаття 39 ЖК Української РСР). Відповідно до статті 42 ЖК Української РСР жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами першою і другою статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101, статтями 102, 110, частиною першою статті 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки (частина 1 статті 48 ЖК Української РСР). Понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів. Громадянам, що хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, а також громадянам, яким ця площа необхідна за умовами і характером виконуваної роботи, розмір додаткової жилої площі може бути збільшено (частин 1 статті 49 ЖК Української РСР). За приписами статті 52 ЖК Української РСР жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення (стаття 58 ЖК Української РСР). Відповідно до пунктів 6, 10 статті 15 ЖК Української РСР виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого житлового фонду (стаття 52); видають ордери на жилі приміщення (частина перша статті 58, частина перша статті 122, частина друга статті 141). Як установлено судом житловий будинок, який належить на праві власності [PERSON] і знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 36,4 кв.м. на підставі затвердженого рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 22.07.2005 року № 815 Акту обстеження був визнаний непридатним для проживання. Посилання представника відповідача [PERSON] під час судового розгляду справи на те, що належний [PERSON] указаний житловий будинок на цей час на її думку придатний для проживання, оскільки його знос становить 40 % і за ці роки вона могла здійснити його ремонт, суд відхиляє як необґрунтовані та безпідставні зважаючи на таке. Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який надано відповідачем суду, і в якому вказано про знос житлового будинку побудованого у 1968 році на 40 %, складений 15.02.2003 року. Натомість відповідно до Акту затвердженого рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 22.07.2005 року № 815, тобто через 2 роки після виготовлення указаного технічного паспорту, знос житлового будинку, належного [PERSON] становить 87 %, що за змістом Акту свідчить про його непридатність для проживання. Належних і допустимих доказів, які характеризують технічний стан указаного житлового приміщення на цей час відповідачем не надано. Позивачка за рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 21.09.2005 року № 924 перебуває на квартирному обліку за місцем проживання і включена до списку першочергового отримання житла, а з 2007 року [PERSON] також перебувала на квартирному обліку для отримання житла за місцем роботи у Тростянецькій районній раді. Відповідачем не надано доказів зняття позивачки з квартирного обліку на першочергове отримання житла з підстав, визначених статтею 40 ЖК Української РСР. Відповідно до Висновку ЛКК КНП «Тростянецький ЦПМД» від 09.08.2021 року [PERSON] хворіє на Розповсюджений псоріаз, змішана форма, прогресуюча стадія, що за висновком ЛКК вказує на те, що позивачка не може проживати в одній кімнаті з членами своєї сім`ї та має право на першочергове отримання житла (а.с.67 том 1). На підставі статті 52 ЖК Української РСР спірна двокімнатна квартира як відомче житло за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету від 06.08.2007 року з урахуванням змін внесених спільним рішенням від 25.03.2008 була надана [PERSON] разом з її чоловіком, з огляду на право позивачки на додаткову житлову площу. Указані рішення були направлені відповідно до вимог статті 52 ЖК Української РСР на затвердження виконавчому комітету Тростянецької міської ради. Рішенням Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року у справі № 2-64/09 за позовом [PERSON] , яке набрало законної сили 09.06.2009 року, судом визнано незаконними рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради № 172 від 31.03.2008 року «Про відмову у виді ордеру на квартиру [ADDRESS] », та рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 21.05.2008 року «Про відмову у виді ордеру на квартиру [ADDRESS] » (а.с.33-35 том 1). Указаним рішенням суду установлено, що 15.08.2007 року Тростянецька районна рада зверталась до виконкому Тростянецької міської ради з клопотанням про прийняття зазначеної квартири та видачу ордеру для вселення позивачці, яке виконкомом Тростянецької міської ради не було розглянуто в установленому законом порядку. Крім того, 25.03.2008 року голова Тростянецької районної ради повторно звертався до виконкому міської ради з проханням розглянути питання про видачу [PERSON] ордеру на заселення спірної квартири, за наслідками розгляду якого виконкомом було ухвалено рішення № 172 від 31.03.2008 року та від 21.05.2008 про відмову у видачі [PERSON] ордеру на заселення двокімнатної квартири, які були скасовані рішенням Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року, оскільки відповідно до статей 52, 58 ЖК України виконавчі комітети, затверджуючи спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету та видаючи ордер на вселення, здійснюють адміністративні функції - контроль за дотриманням вимог законодавства при розподілі та наданні жилих приміщень належних підприємствам, установам та організаціям, а не провадять розподіл власного комунального житла на свій розсуд. Відповідач визнав у відзиві, що до цього часу, ордер на заселення спірної двокімнатної квартири [PERSON] не виданий, незважаючи на рішення Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року у справі № 2-64/09 за позовом [PERSON] , яке набрало законної сили 09.06.2009 року. [PERSON] вже понад 10 років і до цього часу фактично проживає у спірній двокімнатній квартирі без реєстрації в ній, несе витрати з оплати житлово-комунальних послуг, у тому числі за особовими рахунками з газо-, електропостачання, які відкриті на ім`я попереднього власника квартири [PERSON] , який помер (а.с. 68-186 том 1). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт проживання [PERSON] у спірній квартирі протягом останніх 15 років та проведення у ній капітального ремонту разом з чоловіком із заміною підлоги, каналізації, вікон, вхідних дверей, шпалер. Установлені у цій справі обставини, дають суду підстави для висновку про те, що [PERSON] як особа, шо у встановленому порядку, перебуваючи на квартирному обліку, набула право на поліпшення житлових умов через аварійний стан її житла, та отримала відповідно до вимог статті 52 ЖК Української РСР на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету Тростянецької районної ради спірну двокімнатну квартиру. Рішення виконкому Тростянецької міської ради № 172 від 31.03.2008 року та від 21.05.2008 про відмову у видачі [PERSON] ордеру на заселення двокімнатної квартири, що прийняті всупереч імперативним приписам статей 52, 58 ЖК Української РСР і скасовані судом як незаконні, перешкоджають [PERSON] реалізувати її право на укладення договору найму житлового приміщення, реєстрацію місця проживання у житлі, в якому вона фактично тривалий час проживає як особа, що потребувала поліпшення житлових умов, і якій була виділена указана квартира за рішенням уповноважених суб`єктів. Рішенням Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року у справі № 2-64/09 за позовом [PERSON] , яке набрало законної сили 09.06.2009 року, по суті установлено право [PERSON] на користування квартирою [ADDRESS] , що узгоджується з висновком, який викладено у постанові Верховного Суду від 15.06.2020 року у справі № 588/1311/17 у справі за позовом [PERSON] про визнання права власності на цю квартиру за набувальною давністю (а.с.209 том 1). На цей час після зміни у жовтні 2020 року власника квартири внаслідок її безоплатної передачі Тростянецькою районною радою до комунальної власності Тростянецької міської об`єднаної територіальної громади, відповідачем - Тростянецькою міською радою не визнається право [PERSON] на користування квартирою [ADDRESS] , про що свідчить вимога викладена у листі від 27.07.2021 року про добровільне виселення з неї протягом 2 тижнів, що стало підставою для звернення позивачки із цим позовом до суду та звернення Тростянецької міської ради із позовом про виселення [PERSON] у справі №588/1627/21, яка перебуває на розгляді суду. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Принцип верховенства права включає свободу від свавілля. Рішення суду, яке набрало законної сили в силу приписів статей 129, 129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання. Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi «проти Італії», заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (п. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року № 18966/02). У рішенні ЄСПЛ від 15.10.2009 по справі «Комнацький проти України» (заява № 40753/07, п.22) Суд вказав, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією. Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Ураховуючи, що виконком Тростянецької міської ради відмовляється виконувати рішення Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року у справі № 2-64/09, яке набрало законної сили, яким зобов`язано видати [PERSON] ордер на заселення спірної двокімнатної квартири, що порушує її права гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України та ЖК України, а відповідач з огляду на відсутність ордеру у [PERSON] висуває вимогу про її виселення, суд дійшов висновку, що порушене невиконанням остаточного рішення суду, яке набрало законної сили, право позивачки підлягає захисту у обраний [PERSON] спосіб, який передбачений статтею 16 ЦК України. Суд вважає необхідним наголосити, що у позивачки необхідність і право на звернення до суду з цим новим позовом виникло внаслідок невизнання відповідачем права [PERSON] на користування квартирою [ADDRESS] та невиконання виконавчим органом міської ради рішення суду, яке набрало законної сили, примусове виконання якого відповідно до постанови головного державного виконавця Огурецькою З.О. від 29.09.2009 року на підставі пункту 11 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визнано неможливим, а органом досудового розслідування за поданням державного виконавця відмовлено у порушенні кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого статтею 382 КК України. Крім того, як установлено судом виконком Тростянецької міської ради після набрання законної сили рішенням Тростянецького районного суду від 27.03.2009 року у справі № 2-64/09, незважаючи на висновки суду повторно рішенням від 23.09.2011 № 536 відмовив [PERSON] у видачі ордеру на заселення. Таким чином, з метою захисту невизнаного відповідачем права [PERSON] за нею слід визнати рішенням суду право користування житловим приміщенням, тобто двокімнатною квартирою [ADDRESS] . Вимога позивачки щодо визнання за нею поряд з правом користування і права проживання у квартирі є зайвою, з огляду на таке. Види речових прав на чуже майно визначені статтею 395 ЦК України, яка серед іншого передбачає право користування. Право користування житловим приміщенням - це право жити у такому приміщенні, користуватися комунальними послугами на законодавчих підставах. Отже, основний зміст права користування житлом становить право проживати у ньому, тому визнання судом права позивачки на користування спірною квартирою, включає її право на проживання в ній. [PERSON] у позові посилалась на те, що через відсутність ордеру на заселення вона позбавлена права зареєструвати місце її проживання у квартирі. Відповідно до пункту 35 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням серед іншого подає - документи, що підтверджують право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. З огляду на викладене, визнання за [PERSON] права користування спірним житловим приміщенням є ефективним способом захисту її права, а рішення суду є підставою для реєстрації адміністратором центру надання адміністративних послуг місця проживання позивачки в указаному житлі. Відтак позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністюа тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 908,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved