Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , зареєстрований 18 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 612. В обґрунтування позову зазначав, що 18 вересня 2010 року він та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із батьком. За час перебування в шлюбі через різні характери та вкрай суперечливі погляди на життя, обов`язки чоловіка і жінки у шлюбі між сторонами часто виникали непорозуміння, які переростали в сварки, що призвело до втрати між ними почуттів любові та поваги один до одного. Вони не знаходили спільної мови при вирішенні будь-яких питань. Дружина залишила його із сином та проживає з іншим чоловіком. Із січня 2021 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають різні бюджети. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки їхня сім`я фактично розпалася. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. 02 вересня 2022 року у зв`язку із народженням [INFO] [PERSON] дитини (дівчинки), ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні без видалення до нарадчої кімнати, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено [PERSON] , який визнав своє батьківство щодо народженої відповідачем дитини. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені ним позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов визнає повністю. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити його, оскільки він являється батьком народженої відповідачем 25 серпня 2022 року дівчинки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, визнання третьою особою батьківства щодо народженої відповідачем дитини, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. За змістом ч. 4 ст. 110 СК України чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 9 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 роз`яснив, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (ч. ч. 3, 4 ст. 110 СК України). Судом встановлено, що 18 вересня 2010 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 612. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом із батьком. Із січня 2021 року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Відповідач [PERSON] проживає з іншим чоловіком, [INFO] вона народила дитину (дівчинку), термін вагітності 28 тижнів, що підтверджується копією обмінної картки пологового відділення лікарні. Батьківство щодо цієї дитини визнане третьою особою у справі [PERSON] , про що він надав суду відповідну заяву. Позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнала. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу сторін є неможливим та суперечить їхнім інтересам. У ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 10 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 роз`яснив, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарство не ведуть, тривалий час вони проживають окремо, відповідач фактично створила нову сім`ю, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved