Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 10.11.2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецьким міським управління юстиції зроблено актовий запис №2498. Від даного шлюбу народилося троє дітей, а саме: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того вказала , що вона разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно діти перебувають на її утриманні. Стверджує, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] хворіють з дитинства через вроджені та набуті вади, про що свідчать заключення ВКК від 20.06.2021 р. за №№32/12-21 та 34/12-21 . Матеріальне забезпечення та утримання дітей здійснюється виключно за її рахунок . Відповідач не приймає жодної участі у житті та забезпеченні життєдіяльності дітей. Посилаючись на норми матеріального права, просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти у розмірі 3000 (три тисячі) гривень на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та по 2000 (дві тисячі) гривень на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися . Від них до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. У заяві також вказують, що позовні вимоги підтримують та просять суд задовільнити позовні вимоги у повному обсязі. Справа слухалась у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання незважаючи на те, що повідомлявся судом про час та місце розгляду справи. Від його представника до суду надійшла заява про слухання справи без їх участі. Просила при винесенні рішення по даній справі врахувати подані раніше свідчення відповідача. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~ Згідно\~ч.ч.\~1-3\~ст.\~89\~ЦПК\~України\~-\~суд\~оцінює\~докази за\~своїм\~внутрішнім\~переконанням,\~що\~ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та\~безпосередньому дослідженні\~наявних\~у\~справі доказів. Жодні\~докази\~не\~мають для\~суду\~заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд\~оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність\~кожного\~доказу окремо,\~а\~також\~достатність і\~взаємний\~зв`язок\~доказів у\~їх\~сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 10 листопада 2007 року між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб . ( а.с. 4). Матеріали справи не містять відомостей про те, що сторони підтримують між собою подружні стосунки та ведуть спільне господарство. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, місце проживання дітей зареєстровано за адресою : [ADDRESS] (а.с.6-8). За такою ж адресою зареєстрована позивачка по справі. Малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , згідно заключення ВКК від 20.06.2021 р. за №№32/12-21 та 34/12-21 мають діагноз лактозна непереносимість . Згідно довідки ФОП [PERSON] , [PERSON] у період з вересня по листопад 2021 року відвідувала логопедичні заняття та заняття із корекційним психологом. Частинами першою та другою\~статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою\~статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до\~ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно\~ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1\~ст.182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п.17 ч.3постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. З огляду на зазначені вище принципи захисту та піклування про дітей, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки . Як зазначив відповідач , у нього відсутній дохід, який би був достатнім для сплати аліментів у розмірі 7000 гривень щомісячно на дітей. Просив стягнути з нього аліменти у розмірі 1500 гривень на утримання найстаршої доньки [PERSON] та по 1300 гривень на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] . Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Враховуючи положення ст. 181 Сімейного Кодексу України та рівний обов`язок батька та матері утримувати дитину , суд приходить до висновку , що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей у такому розмірі : на доньку [PERSON] -1700 гривень, на доньку [PERSON] та сина [PERSON] по 1500 гривень. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідач є повнолітньою особою працездатного віку та зобов`язаний матеріально утримувати власних дітей. Визначяаючи розмір аліментів , суд також враховує те , що спільні діти сторін по справі потребують додаткових витрат для їх розвитку. Проте ,розмір аліментів , які просить стягнути позивачка ( 7000 гривень ) щомісячно на дітей є необгрунтованими та доказів достатності заробітку (доходу) платника аліментів, позивачем не надано. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховує відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів та те, що відповідач перебуває в працездатному віці, будь- яких доказів , що він обтяжений турботами щодо утримання іншої дитини немає . Також суд враховує відсутність достовірних даних про працевлаштування відповідача і про його доходи. При цьому згідно зі ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 6.11.2013 року у справі №6-113цс13. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі наведеного вище, враховуючи положення ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої під час ухвалення рішення суд , окрім іншого вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, суд вважає за можливе прийняти рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial