Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Управління Державного агенства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області звернулося до Яготинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Переяславська міська рада Бориспільського району Київської області, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, відповідно до вимог якого просить стягнути з відповідача на свою користь 4 590 грн завданої майнової шкоди. Позовні вимоги обгрунтувує тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 013266 від 22.03.2021, встановлено, що 22.03.2021 о 10 год. 00 хв. [PERSON] на Канівському водосховищі Київської області поблизу м. Переяслава Київської області, грубо порушив правила рибальства, а саме: проводив лов риби спінінгом (1 штука) з металевого моторного човна (1 штука), оснащеним забороненим колючим знаряддям лову «драч» (1 штука), методом багріння. Своїми діями [PERSON] порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» і несе відповідальність відповідно до ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Оскільки вилов риби склав судак - 9 штук, загальною вагою - 3,8 кг, він завдав збитків рибному господарству України на суму 4 590 грн. Постановою Переяслав-Хмельницького міжрайонного суду Київської області від 18.06.2021 у справі № 368/587/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України, постановою суду не вирішено. Згідно із розрахунком розміру шкоди [PERSON] наніс збитків рибному господарству України на загальну суму 4 590 грн, яка не відшкодована, а тому підлягає стягненню з відповідача. Ухвалою від 15.08.2022 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, подавши письмову заяву про визнання позову, та зазначив, що він готовий повністю відшкодувати збитки. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, заперечень, заяв чи клопотань до суду не надав. Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов наступних висновків. Постановою Переяслав-Хмельницького міжрайонного суду Київської області від 18.06.2021 у справі № 368/587/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до цієї постанови, 22.03.2021 о 10 год 00 хв. [PERSON] на Канівському водосховищі Київської області поблизу м. Переяслава Київської області порушив правила рибальства, а саме проводив лов риби спінінгом (1 штука) з металевого моторного човна (1 штука), оснащеним забороненим колючим знаряддям лову «драч» (1 штука), методом багріння. Своїми діями [PERSON] порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ». Оскільки вилов риби склав судак - 9 штук, загальною вагою - 3,8 кг, він завдав збитків рибному господарству України на суму 4 590 грн. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної відповідачем порушенням законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишньої природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишньої природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Згідно зі ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природної середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Відповідно до п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 року за № 269/3562, забороняється лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм; з човнів або інших плавзасобів на промислових ділянках, закріплених за користувачами водних живих ресурсів. Згідно такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 у редакції, на час виникнення спірних правовідносин, оцінка збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення одного екземпляра водних біоресурсів незалежно від розміру та ваги встановлена (станом на час вчинення адміністративного правопорушення) за судака становила 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та складала 510 грн за 1 штуку. Зазначені та встановлені судом обставини за положеннями ст. 82 ЦПК України щодо цивільно-правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено постанову в адміністративній справі, беруться до уваги в межах вирішення позову по даній справі і зібраних по ній доказів в сукупності. Відповідно ч. 1 ст. 40 КУпАП якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Згідно із ч. 3 ст. 40 КУпАП питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, може вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Згідно зі ст. 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря. Водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Таким чином, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди (Переяславській міській раді). За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6, шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Позивачем належними та допустимими доказами доведено заявлені позовні вимоги. Будь-яких доказів на спростування заявлених позивачем вимог відповідач в порядку вимог ст. 81 ЦПК України суду не надав; натомість, подав письмову заяву про визнання позовних вимог. Враховуючи доведеність складу цивільного правопорушення, як необхідну умову для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, а також приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved