Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Крижановського М.В., який діє на підставі ордеру, звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 10000,00 доларів США за договором від 17.12.2017. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.12.2017 [PERSON] позичила у борг [PERSON] за оформленим договором позики у вигляді грошової розписки грошові кошти у розмірі 10000,00 доларів США. Передача грошей позивачем здійснена відповідачу 17.12.2017, та на підтвердження отримання коштів відповідач надав позивачу розписку про їх отримання. Відповідач зобов`язався повернуту займану суму у строк до 17.12.2018. У передбачений сторонами строк відповідач позичені гроші не повернув. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що оригінал розписки буде наданий під час судового засідання. 26.01.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання (а.с.31-32). 26.01.2021 за заявою сторони позивача ухвалою суду, з урахуванням постанови Харківського апеляційного суду від 09.09.2021, що набрала законної сили, ужиті заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій стосовно житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 66,9 кв.м, житловою площею 38,1 кв.м (опис: житловий будинок літ. А-1, дерево, при ньому є надвірні будівлі: літня кухня літ Г, сарай літ. Б, льох літ. В, вбиральня літ. Д, огорожа № 1, 2, 4, 5, дворовий водопровід № 3) за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі прав на нерухоме майно: 1510783963101, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серії та номер 3-590, виданого 30.06.2011 першою Харківською державною нотаріальною конторою (а.с.34-36, вид. мат. а.с.124-127). 22.02.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] адвоката Кузьміної Тетяни Григорівни, щодо вжиття заходів по забезпеченню позову у цивільній справі № 639/407/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу (а.с.69-71). 16.04.2021 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Підготовче провадження по справі закрито, призначено судове засідання (а.с.113-115). 23.09.2022 ухвалою суду залишено без задоволення клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Стрикаля Максима Вікторовича про залишення без розгляду позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Відмовлено у скасуванні забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] 23.09.2022 подала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розглянути справу без участі позивача та її представника, не заперечувала проти заочного розгляду справи та просила долучити до матеріалів справи оригінал розписки від 17.12.2017. Представник відповідача адвокат Стрикаль М.В. 22.09.2022 надав до суду письмові пояснення, в яких просив розглянути справу без його участі та відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 17.12.2017 [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США, які зобов`язався повернути в строк, не пізніше 17.12.2018, про що власноручно написав розписку від 17.12.2017, що підтверджується оригіналом вказаної розписки, яка надана позивачем та долучена до матеріалів справи. У визначений сторонами строк відповідач позичені грошові кошти не повернув. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства Відповідно до частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу. У договорі позики від 17.12.2017 у вигляді розписки, боргове зобов`язання виражене в іноземній валюті доларах США, а грошовий еквівалент, тобто сума коштів у національній валюті України не визначена, не встановлений інший порядок повернення боргу та не передбачено його визначення у грошовому еквіваленті до національної валюти України гривні, а тому вимога позивача про стягнення суми позики саме в іноземній валюті, валюті зобов`язання доларах США, обґрунтована та підлягає задоволенню.. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. \~ \~ \~ \~ Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. \~ \~ \~ \~Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому\~як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. \~ \~ \~ \~Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника\~є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. При зверненні до суду позивач понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2823,60 грн за подання позовної заяви та 454,00 грн за подання заяви про забезпечення позову (а.с.7,23). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3277,60 грн (2823,60+454,00).

Outcome: approved