Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд: - встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , яка складається з: 1-коридору площею 7,9 кв.м., 2- вбиральні площею 1,0 кв.м., 3-ванни площею 2,2 кв.м., 4-кухні - 5,4 кв.м., 5, 6, 7 - житлові кімнати площею 8,5 кв.м., 19,2 кв.м., 7.9 кв.м., 1- лоджії- 1,3 кв.м. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 22 березня 1995 року Державним підприємством по перевезенню вантажів і пасажирів Придніпровської залізниці на підставі розпорядження № 2443 від 21.03.1995 року квартира [ADDRESS] , належала на праві спільної часткової власності в рівних частках: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Після смерті матері належну їй 1/5 частину вказаної квартири успадкували діти - [PERSON] і [PERSON] в рівних частках. [INFO] помер [PERSON] , який був дідом позивача. За життя дід - [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори 22 листопада 2005 року за реєстровим № 2-4147, яким усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось заповідав - [PERSON] 11 квітня 2006 року між позивачем та відповідачем була укладена угода про розподіл спадкового майна, посвідчена державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. за реєстром № 2-743. На підставі угоди позивач та відповідач - спадкоємці матері - [PERSON] , померлої [INFO] розділили спадкове майно, а саме: [PERSON] перейшла на праві приватної власності однокімнатна квартира [ADDRESS] ; [PERSON] перейшла на праві приватної власності 1/5 частина квартири [ADDRESS] . 25 квітня 2012 року бабуся позивача - [PERSON] звернулась до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом на обов`язкову частину після смерті чоловіка згідно ст. 1241 ЦК України. 02 березня 2021 року позивач звернувся до тієї ж нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/5 частку спадкової квартири після померлого діда - [PERSON] . Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02 березня 2021 року державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що позивачем не була подана заява до нотаріуса про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк. У зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті діда - [PERSON] , позивач вимушений звертатися до суду. В дане судове засідання представник позивача не з`явилась, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Під час судового засідання 08 серпня 2022 року представник позивача підтримала позовну заяву в повному обсязі, просила суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності суду, не надав. Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1995 року, виданого Держпідприємством з перевезення вантажів і пасажирів Придніпровської залізниці, квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (арк.с.17,89). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у віці 42 років (арк.с.18,90). 11.04.2006 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. [PERSON] , який є сином померлої [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку спадкового майна, яке складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS] (арк.с.19). 11.04.2006 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. [PERSON] , який є сином померлої [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку спадкового майна, яке складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS] (арк.с.20). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 85 років (арк.с.21, 79). 22 листопада 2005 року [PERSON] складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської нотаріальної контори, відповідно до якого [PERSON] заповів усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б не складалось [PERSON] (арк.с.27,81 зворот). Відповідно до заяви [PERSON] , поданої 25 квітня 2012 року державному нотаріусу Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори остання відмовилась від отримання обов`язкової частки у спадщині (арк.с.77 зворот). Відповідно до інформації Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 22.02.2021 рок за № 14/5 2122, відповідно до даних картотеки [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 04.09.1973 по 23.01.2012 року. Склад зареєстрованих осіб на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) становить 2 особи: [PERSON] , [INFO] , з 04.09.1973 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 05.03.1996 року по теперішній час (арк.с.22, 84 зворот). Відповідно до угоди про розподіл спадкового майна, укладеної 11.04.2006 року, посвідченої державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А., спадкоємці матері - [PERSON] , померлої [INFO] розділили спадкове майно, а саме: [PERSON] перейшла на праві приватної власності однокімнатна квартира [ADDRESS] ; [PERSON] перейшла на праві приватної власності 1/5 частина квартири [ADDRESS] (арк.с.23). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у віці 91 рік (арк.с.24). Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] з 13.01.2012 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (арк.с.83 зворот). 02 березня 2021 року [PERSON] на підставі довіреності в інтересах [PERSON] звернулася до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом діда [PERSON] [PERSON] , на 1/5 частку квартири [ADDRESS] , яку [PERSON] прийняв (арк.с.92 зворот). Відповідно до постанови державного нотаріуса Третьої дніпровської нотаріальної контори Хилько Л.А. від 02 березня 2021 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/5 частку квартири [ADDRESS] , після померлого [INFO] діда [PERSON] (арк.с.26, 96 зворот - 97). Відповідно до Акту фактичного проживання від 19.01.2022 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , затвердженого головою ОСББ «Робоча 24А» Зіпрань Н.В., в квартирі [ADDRESS] в період з 2004 року фактично мешкала сім`я у складі трьох осіб: дід [PERSON] , який помер [INFO] , бабуся [PERSON] , яка померла [INFO] , онук [PERSON] , 1986 року народження, фактично проживав разом з 2004 року як на день смерті діда [INFO] , так і на день смерті бабусі [INFO] (арк.с.143). Відповідно до постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2012 року за № 419/7967/12, відповідно до якої [PERSON] звільнено від покарання, у зв`язку з закінченням іспитового строку, адреса місця проживання [PERSON] встановлена: [ADDRESS] (арк.с.147). Відповідно до копії протоколу допиту обвинуваченого [PERSON] від 23.07.2009 року, адресою реєстрації зазначено: [ADDRESS] , місцем проживання зазначено: [ADDRESS] (арк.с.148). Відповідно до копії підписки про невиїзд від 23.07.2009 року, підписаної [PERSON] , місцем проживання останнього зазначено: [ADDRESS] (арк.с.149). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] є його другом, вони товаришують близько 15 років. [PERSON] мешкав однією сім`єю разом з бабусею та дідусем за адресою: [ADDRESS] на 7 поверсі. Дідусь [PERSON] помер приблизно 10 років тому. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] був його однокласником, вони знайомі приблизно з 2006 року. [PERSON] проживав разом з бабусею та дідусем, так як мама загинула. [PERSON] з бабусею та дідусем мешкали разом по [ADDRESS] на 7 поверсі. Дід та баба замінили [PERSON] батьків. Дід помер першим. Іншої сім`ї у [PERSON] не було. Згідно з ч. 1\~ст.\~2\~ЦПК України одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно з ч. 2\~ст.\~2\~ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст.4 ЦПК України при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду Украйни від 30.05.2005 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно врахувати правила частини другої статті 3 СК про те що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду Украйни від 30.05.2005 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2\~ст. 3 СК України, сім`ю\~складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Від факту, який просить встановити позивач, залежить виникнення у останнього права на спадкування після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] , за заповітом. Виходячи з норм чинного законодавства України, суд констатує, що встановлення факту, про який зазначає позивач, хоча прямо і не передбачено положеннями\~ст. 315 ЦПК України, проте не суперечить чинному законодавству та завданням справедливості цивільного судочинства. При цьому, судом враховується, що жодним іншим чином, а ніж в судовому порядку, встановлення факту проживання позивача та його померлого діда [PERSON] , є неможливим. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позивачем належними достатніми та допустимими доказами доведено факт проживання однією сім`єю з [PERSON] на момент смерті останнього [INFO] , оскільки даний факт повністю підтвердився наданими позивачем та дослідженими судом письмовими доказами та показами свідків, даними ними в судовому засіданні, у сукупності, які є взаємопов`язаними та узгодженими між собою. Розглядаючи позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на 1/5 частину квартири [ADDRESS] , суд доходить наступних висновків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України\~ спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~ч. 1 ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа\~може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку можливе у випадку, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, враховуючи, що судом встановлено факт того, що позивач мешкав разом зі спадкодавцем своїм дідом [PERSON] на момент смерті останнього, а саме станом на [INFO] , що є часом відкриття спадщини, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом свого діда [PERSON] , померлого [INFO] , та мешкаючи, фактично, разом зі спадкодавцем [PERSON] прийняв спадщину у встановленому законом порядку, отже у нього виникло право на визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 80\~ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] та визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на 1/5 частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 1932 грн. 10 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved