Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

20 липня 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги мотивував тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, а саме 6 серпня 2014 року договір №ДВ-157.8 «Гарант». Вказує, що здійснив внесок на депозитний рахунок, згідно із пунктом 1 кредитна спілка зобов`язалася повернути внесок не раніше 6 лютого 2018 року, протягом цього часу він вніс на рахунок 216443 грн 51 коп. Вказує, що 6 лютого 2018 року кошти не повернули. Натомість, переконали, що у зв`язку із тимчасовими труднощами повертати внесок будуть частинами. На таких договірних засадах між ними 13 березня 2018 року було укладено Додаток №1 до Договору "Гарант" NДВ-157.8 від 5 серпня, 2014 року про повернення внеску (вкладу) частинами по 10 000грн. щомісяця, починаючи із 31 березня до 31 липня 2018року, а потім по 15000грн. до 31 січня 2019 року, а решта по 20000тис. Але виконання цього графіку виплат Додатку №:1 порушено, а саме 13 липня 2018 року йому повернуто лише 19 000грн. Просить задольнити позов та стягнути з відповідача 198443,51 грн. Ухвалою суду від 24.07.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 28 серпня 2018 року до суду надійшов відзив згідно якого відповідач зазначає, що 14 серпня 2018 року Кредитна спілка «КС Володар» отримала ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду. Вимоги позивача, викладені в позовнiй не визнають повністю з наступних причин. Станом на 27 серпня 2018 року депозитний внесок [PERSON] за депозитним договором № ДВ-157.8 від 06.08.2014 становив 184 561,36 грн з яких 160000 грн - внесок, а 24 561,36 грн - відсотки . 13 березня 2018 року між Кредитною спілкою «КС Володар» та [PERSON] , в інтересах якого діяв [PERSON] , було укладено Додаток № 1 до Договору «Гарант» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № ДВ-157.8 від 06.08.2014 р. (надалі Додаток № 1), за яким сторони дiйшли згоди щодо повернення Депозитного внеску частинами згідно графіка. Станом на 28 серпня 2018 року Кредитна спілка «КС Володар» повернула [PERSON] відповідно до Додатку №1 суму у розмірі 33 000 (тридцять три тисячі) гривень, що підтверджується: платіжним дорученням №584 від 27.04.2018., платіжним дорученням №66 від 04.06.2018, платіжним дорученням №114 від 15.06.2018, платіжним дорученням №208, платіжним дорученням No335 від 03.08.2018 р., платіжним дорученням №461 від 16.03.07.2018 р. За змістом положень ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Підстави для змiни або розірвання договору унормовані ст. 651 ЦК України, за приписами якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторiн, якщо інше договором або законом не передбачено . Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз.2 ч. 2 ст. 651 ЦК України). Згідно Правового висновку Верховного суду України у справі 6-75цс13 від 18.09.2013 р. оцінка порушення договору як істотного здiйснюється судом згідно з критеріями, які встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання проноспорушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмiр, який не дозволяє потерпiлiй сторон оте під час укладення договору, а також установити, чи є дійсно істотною рiзниця мiж тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договiр, i тим, що в дійсності вона змогла отримати. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторiн, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. За Графіком відповідач до 31 липня 2018 року повинен був сплатити 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень натомість було сплачено 33 000 (тридцять три тисячi) гривень. Проте до 31 серпня 2018 року Кредитна спілка «КС Володар» має можливість усунути заборгованість, яка виникла. Вважають вищезазначені порушення договору такими, що не належать до істотних. Окремо, додають квитанції та видаткові касові ордери про залучення депозитних коштів на депозитний рахунок з серпня 2014 року по травень 2016 року (20 арк.) та квитанції та платіжні доручення про повернення депозитних коштів та відсотків за депозитним договором, які підтверджують факт повернення коштів позивачу за період з вересня 2014 року по серпень 2018року. Згідно графіка Додатку №1 уся сума депозитного внеску повинна бути повернута до 31 травня 2019 року. Вищезазначеними платіжними дорученнями підтверджується факт виплати Кредитною спілкою «КС Володар» коштів позивачу за Депозитним договором. Просять у позові відмовити. Ухвалою від 10 жовтня 2018 року вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач просив слухати справу у його відсутність. Кредитна спілка «КС Володар» свого представника до суду не направила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.19 Закону України «Про кредитні спілки» майно кредитної спілки формується за рахунок: вступних, обов`язкових пайових та інших внесків членів кредитної спілки (крім внесків (вкладів) на депозитні рахунки); плати за надання своїм членам кредитів та інших послуг, а також доходів від провадження інших видів статутної діяльності; доходів від придбаних кредитною спілкою державних цінних паперів; грошових та інших майнових пожертвувань, благодійних внесків, грантів, безоплатної технічної допомоги як юридичних, так і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інших надходжень, не заборонених законодавством. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 21 вказаного Закону кредитна спілка відповідно до свого статуту, окрім іншого, залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів), яка розподіляється на пайові членські внески та нараховується на внески (вклади), що знаходяться на депозитних рахунках членів кредитної спілки. Частиною 1ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» встановлено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами (ч. 3 ст. 23 Закону). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що між позивачем та відповідачем було укладено договір по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, а саме 6 серпня 2014 року укладено договір №ДВ-157.8 «Гарант» згідно із пунктом 1 кредитна спілка зобов`язалася повернути внесок не раніше 6 лютого 2018 року, на рахунок внесено 216443 грн 51 коп. Відповідно до договору позивач був зобов`язаний протягом трьох банківських днів, наступних за днем підписання договору внести внесок (надалі - «внесок»), а кредитна спілка, після його використання в цілях, передбачених статутом кредитної спілки та даним договором, зобов`язується повернути його члену кредитної спілки разом з нарахованими на нього відсотками у встановлений договором строк. На виконання умов договору договору № ДВ-157.8 «Гарант» від 6 серпня 2014 року внесено кошти у розмірі 216443, 51 коп. На підтвердження чого філія КС «КС Володар видала квитанції до прибуткових касових ордерів : № 1 від 2 червня 2015 року, № 2 від 2 червня 2015 року , №4 від 6 серпня 2014 року , №2 від 3 травня 2016 року , №4 від 8 червня 2015року, №1 від 30 вересня 2016 року. 13 березня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір № 1 до договору № ДВ-157.8 «Гарант» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, яким було внесено зміни, а саме сторони дійшли згоди, що повернення внеску у сумі 216443,51 до договору «Гарант» № ДВ-157.8 по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок буде здійснюватися згідно наступного графіку: з 13.03.2018 до 31.07.2018 по 10 тисяч гривень щомісячно, з 31.07 до 31.12.2018 по 15000 щомісячно та з 31.12.2018 до 31.05.2019 по 20000 щомісячно. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з матеріалів справи, 16 лютого 2018 року позивач надіслав кредитній спілці вимогу про повернення внеску (вкладу) члена кредитної спілки. Вказана заява була розглянута та листом позивача повідомлено про те, що кредитна спілка у зв`язку з економічною ситуацією не має можливості повернути вклад та пропонує поновити графік повернень за договором. На що було укладено додаток до договору «Гарант» від 13.03.2018 Судом встановлено, що кредитна спілка за договором повернула позивачу частину коштів, депозитний внесок станом на 27.08.2018 становить 184561 грн 36 коп, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою . Станом на 27 серпня 2018 року Кредитна спілка «КС Володар» повернула [PERSON] відповідно до додатку №1 суму у розмірі 33 000 (тридцять три тисячі) гривень, що підтверджується: платіжним дорученням №584 від 27.04.2018, платіжним дорученням №66 від 04.06.2018, платіжним дорученням №114 від 15.06.2018, платіжним дорученням № 2008 від 03.07.2018, платіжним дорученням №335 від 03.08.2018., платіжним дорученням №461 від 16.08.2018. Таким чином, Кредитна спілка «КС Володар», у встановлений договором строк, не здійснила повернення внеску позивачу згідно графіку, внаслідок чого виникла заборгованість. Так, за договором № ДВ-157.8 «Гарант» від 6 серпня 2014 заборгованість складається з основної суми внеску, а саме 160000 грн та 24561 грн 36 коп. -сума нарахованих відсотків, що підтверджується довідкою по депозитному внеску. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Пунктом 3.4.1 Договору передбачено, що член кредитної спілки має право забрати внесений за даним Договором внесок повністю в порядку визначеному даним Договором. Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд виходить з того, що КС «КС Володар» на порушення положень укладених договорів та статті 23 Закону України «Про кредитні спілки» своїх зобов`язань за договором про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок не виконала, у зв`язку з чим з неї необхідно стягнути невиплачену суму вкладу за договором № ДВ-157.8 «Гарант» від 6 серпня 2014 року та проценти.

Outcome: partial