Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 09.09.1972 року перебуває з відповідачкою в шлюбі. Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що з часом відносини сторін почали погіршуватись, вони виявились людьми різних характерів та поглядів на життя, не могли дійти згоди при вирішенні навіть простих побутових питань. На протязі останніх років сімейне життя між ними ще більше погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони втратили почуття любові один до одного та припинили спільне проживання, на протязі тривалого часу не підтримують ніяких стосунків. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей у них немає. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати, оскільки вважає, що примирення не можливе, в зв`язку з чим вжиття заходів щодо примирення є недоцільним. Позивач в судове засідання не з`явився, 27.06.2022 року подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, розгляд справи просив проводити без його участі (а.с.6). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулась із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 р. у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі Судова влада України , є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 23.01.2020 року Коломийським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ), шлюб між сторонами зареєстровано 09.09.1972 року виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23 (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому вказаний шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved