Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 18.07.1981 року, її матір [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та стали проживати у с. Лунка Герцаївського району. Після 10 років спільного проживання, матір припинивши сімейні відносини із [PERSON] переїхала в с. Молниця, а вже з 1992 року почала проживати разом однією сім`єю з [PERSON] , без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася позивачка - [PERSON] « [PERSON] ». Через те, що матір`ю юридично не було оформлено розлучення з [PERSON] , то у свідоцтві про її народження, як батько вуз зазначений « [PERSON] ». Втім, як біологічний батько [PERSON] визнавав її своєю донькою, утримував її, займався вихованням та піклувався про неї протягом всього свого життя. У свою чергу, позивачка, як донька, також піклувалася про батька до дня його смерті. [INFO] батько, [PERSON] помер. Витрати пов`язані з похованням [PERSON] , позивачка взяла на себе. З метою оформлення спадщини після смерті батька, вона звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових справ. Втім, через розбіжності щодо батька за свідоцтвом про її народження, де батько був записаний [PERSON] , а не її біологічний батько [PERSON] вона не може довести що приходиться донькою відповідача. З посиланням на викладене та зважаючи на те, що постановою Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року, відомості про батьківство « [PERSON] » з актового запису про народження позивачки було виключені, остання просила встановити факт, що померлий [PERSON] є її рідним батьком. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання вимоги позивачки підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позиваки та суду пояснив, що являється рідним братом померлого [PERSON] . Позивачку по справі та її матір [PERSON] знає, їх родичами не вважає та відносини між ними неприязні через те, що останні незаконно претендують на спадщину яка фактично належало його матері. Також додав, що усе своє життя [PERSON] проживав тільки з його матір`ю, у належному їй господарстві. [PERSON] та позивачка по справі ніколи не проживали разом з [PERSON] . Факт батьківства померлий брат за життя не визнавав та участі на утримання позивачки не приймав. Тому, просив відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав з підстав того що обставини при які йдеться у позові не відповідають дійсності. Зокрема, матір позивачки [PERSON] не проживала постійно разом із [PERSON] за його адресою, в [ADDRESS] , а проживали по сусідству за іншою адресою. Самі по собі хороші відноси як «сусідські» не є доказом таких відносин як сімейних. Через відсутність належних та допустимих доказів того, що [PERSON] є біологічним батьком позивачки, просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши думку учасників процесу, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, слід зазначити про наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с. Молниця Чернівецького (колишнього - Герцаївського) району Чернівецької області, народилась позивачка [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , а батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану, реєстраційної служби Герцаївського районного управління юстиції у Чернівецькій області ( а.с. 11-12). Згідно з Витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію із зазначенням відомостей про батька від 16 листопада 2021 року відповідно до частини першої статті 135 СК України батьком дитини вказаний [PERSON] (а.с.18-20). [INFO] , у віці 60 років, помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (с. 1261 ЦК). 22 травня 2020 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області Єнакаке Ю.А. із заявою про прийняття спадщини за законом, яке залишилося після смерті [PERSON] (а.с.19). За змістом довідки про реєстрацію місця проживання № 870 від 22 травня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , тобто за місцем реєстрації [PERSON] . Звертаючись до суду із вказаним позовом позивачка послалася на те, що за відсутності достатніх доказів наявності родинних відносин з батьком [PERSON] , який у свідоцтві про її народження останній був записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України, вона не в змозі оформити спадщину, а тому в порядку ст. 130 СК України вона просить встановити факт батьківства. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 53 КпШС України, який діяв на момент народження позивачки, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. (ст.55 КпСШ України). Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Та обставина, що питання визначення батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20). Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року в справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року в справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18), від 12 грудня 2019 року в справі № 562/1155/18 (провадження № 61-11709св19). Судом встановлено та сторонами не оспорюється, той факт, що мати [PERSON] на час народження позивачки знаходилася у юридичному шлюбі із « [PERSON] », однак із останнім разом не проживала, спільний побут не вела, так як [PERSON] , починаючи з 1991 році переїхала проживати у с. Молниця Герцаївського району. На підтвердження факту спільного проживання без реєстрації шлюбу, судом досліджено довідку № 986 від 26.06.2020 року, про те, що [PERSON] починаючи з 1992 році періодично проживала в господарстві [PERSON] разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона у 1981 році уклала шлюб з [PERSON] . Прожила з ним в його будинку за адресою [ADDRESS] років. Від шлюбу у них народилися 3 дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після 10 років шлюбу, у них відносини погіршилися і вона разом з дітьми переїхала жити до своєї мами в с.Молниця. Там, вона купила старий будинок і побудувала на тій ділянці новий. Спочатку на протязі 5 років підтримувала відносини з [PERSON] , після чого переїхала до нього проживати за адресою: [ADDRESS] . Разом вони прожили 25 років, шлюб не зареєстрували, тільки вінчались у церкві. Вінчальними батьками був його брат [PERSON] з дружиною. В 1997 році у них від спільного проживання народилася донька [PERSON] . Враховуючи те, що вона ще перебувала у зареєстрованому шлюбі з першим чоловіком [PERSON] , то у свідоцтві про народження доньки, у графі «батько» був записаний [PERSON] , хоча насправді її біологічним батьком був [PERSON] . У будинку [PERSON] за адресою [ADDRESS] проживала вона, тобто [PERSON] , [PERSON] , його мати та [PERSON] . Діти від першого шлюбу залишились проживати у будинку її матері, тому вона постійно доглядала за двома будинками, але постійно проживала у [PERSON] . Останній дуже любив [PERSON] , визнавав своє батьківство, бував на всі свята в школі де вона брала участь, цікавився її успіхами. Останні 5 років перед його смертю я разом з [PERSON] перебували за кордоном, але й в цей період я далі підтримувала з ним зв`язок. В 2018 році ми повернулися і разом з [PERSON] влаштували [PERSON] весілля. Він був дуже радий що видає доньку заміж. На момент смерті [PERSON] вона з дочкою були разом за вказаною адресою, здійснили похорон останнього. На підтвердження своїх слів надала суду фотознімки. Свідок [PERSON] суду показала, що позивачка приходиться її сусідкою та добре знає історію їх сім`ї. Отже, матір позивачки, [PERSON] спочатку була у шлюбі з [PERSON] , потім вони розлучилися, а [PERSON] перейшла жити у с.Молниця у будинку своєї матері. Через деякий час, [PERSON] почала проживати з [PERSON] та внаслідок спільного проживання в них народилася донька, тобто позивачка. [PERSON] дуже любив [PERSON] , всім по селу говорив що це його донька. [PERSON] проживала по місцю реєстрації [PERSON] , там постійно ночувала, разом ходили на всі свята. Днями ходила і до своєї мами допомогати по господарству, але ночувати верталася до [PERSON]. Зі слів секретаря сільської ради їй відомо, що [PERSON] перед смертю мав намір скласти на [PERSON] чи [PERSON] заповіт, але через карантин який був на той час так і не встиг оформити. Також відомо, що [PERSON] з [PERSON] шлюб не зареєстрували а тільки вінчалися, їх вінчальними батьками були його брат [PERSON] з дружиною. Окрім цього, свідок також показала, що [PERSON] була зареєстрована у будинку [PERSON] , але з якого часу їй невідомо. У неї на весіллі, тобто у [PERSON] , всіх гостей кликали та зустрічали її батьки, тобто [PERSON] і [PERSON] . Свідок [PERSON] допитана судом підтвердила покази свідка [PERSON] з приводу того, що [PERSON] був батьком позивачки, який проживав із нею в одному господарстві до часу смерті. Вона проживає в с.Молниця останні 15 років, і за весь цей час вона бачила повноцінну сім`ю де батько дуже сильно любив свою доньку, навіть не могла припустити що у [PERSON] це другий чоловік. Свідок [PERSON] суду показала, що позивачка по справі, тобто [PERSON] являється однокласницею її старшого сина, а [PERSON] був її сусідом. Підтвердила той факт, що дійсно [PERSON] разом з донькою [PERSON] постійно проживали у [PERSON] , так як [PERSON] був батьком [PERSON] . На всі свята в селі вони бували разом як чоловік з дружиною, крім цього неодноразово бачила [PERSON] на батьківських зборах в школі та на свята де [PERSON] брала участь. [PERSON] - дружина відповідача суду показала, що позивачку по справі знає, але родичкою із нею не вважає. Їй особисто відомо, що [PERSON] вийшла заміж у 1981 році за [PERSON] , після весілля проживала у с.Лунка. У них на весіллі вона особисто була присутня. В 1995-1996 роках [PERSON] посварилася із [PERSON] і переїхала проживати в с.Молниця до своєї мами. Допоміг їй перенести свої речі з с.Лунка в с.Молниця чоловік по прізвищі [PERSON] . Потім їй стало відомо, що між її шваґром, тобто [PERSON] та [PERSON] була сварка, через те, що останній говорив що також навідується до [PERSON] . [PERSON] ніколи не визнав факт, що [PERSON] його донька, він завжди говорив що це донька [PERSON] і запишить її на себе тільки після проведення експертизи. Крім цього, стверджувала що [PERSON] завжди проживав тільки з мамою, а [PERSON] та [PERSON] не проживали з ним. [PERSON] полюбляв випивати і коли був п`яний ходив до неї, але проживав сам. Відомо що [PERSON] в садочок не ходила, в школу ходила до 4 -го класу, а потім її віддали в інтернат в м.Герца де й ночувала. Допомогати [PERSON] позивачці не мав чим, оскільки ніде не працював, а коли мав якісь гроші то витрачав їх на алкогольні напої. Про вінчання [PERSON] з [PERSON] їй нічого не відомо. Вона коли приходила до свекрові в гості то ніколи не бачила там [PERSON] , за одним столом ніколи не відпочивали, не спілкувались, тому й вважає що вона для неї чужа людина. Похорон [PERSON] здійснила [PERSON] , тільки після смерті останнього вони стали там господарями, поміняли замки на дверях, а до тих пір вона проживала постійно у будинку своєї матері. Свідок [PERSON] суду показала, що позивачку по справі знає, але родичкою не являється, відповідач по справі це її батько. В селі деякі люди говорили що [PERSON] дочка [PERSON] , але він це ніколи не визнавав, тому й ми не визнавали як нашу родичку. Коли народилася позивачка і як пройшло її дитинство їй невідомо оскільки сама ще була маленькою. Стверджувала, що [PERSON] та [PERSON] ніколи не проживали у будинку свого дядька, тобто [PERSON] . Останній по день смерті проживав сам за адресою: [ADDRESS] . За постановою Чернівецького Апеляційного суду від 14 травня 2021 року, відомості щодо батька « [PERSON] » були виключені з актового запису № 13 від 15 серпня 1997 року про народження [PERSON] - позивачки (цивільна справа №2/714/35/21 (ЄУН:714/1077/20). Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного, оцінюючи вищенаведені докази у їх сукупності, зокрема покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] які виключно доповнили покази свідка [PERSON] - матері позивачки з приводу її спільного проживанням з [PERSON] без реєстрації шлюбу, веденням ними спільного господарства та народження позивачки за час спільного проживання, визнання [PERSON] свого батьківства відносно позивачки, його присутність на святкуванні її днях народженнях, весіллі, підтвердженням чого слугує відповідні фотокартки досліджуванні судом, що є свідченням прояву батьківської турботу щодо неї, внесення відомостей щодо батьківства позивачки за завою матері в поярку ст. 135 СК України з подальшим виключення таких відомостей щодо батька з актового запису про народження позивачки, то в суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість наведених позивачкою фактів, у зв`язку з чим суд доходить висновку про необхідність захисту її прав та наявність підстав для встановлення факту батьківства відповідно до статті 130 СК України. Таким чином, суд знаходить встановленням, що [PERSON] , який помер [INFO] в с. Молниця Чернівецького району Чернівецької області є рідним батьком позивачки.

Outcome: approved