Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в подальшому уточненим до [PERSON] , третя особа: Канівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.11.2011 він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] , який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 276. [INFO] відповідачка народила сина [PERSON] , а 12.01.2017 зареєструвала його у Виконавчому комітеті Литвинецької сільської ради Канівського району Черкаської області, актовий запис № 01. Батьком народженої дитини згідно ч.1 ст. 122 Сімейного кодексу України було записано його. Однак він з цим не згоден. 29.07.2019 рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області по справі за № 697/964/19 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відносини між сторонами погіршилися, внаслідок чого між ними повністю припинилися сімейні відносини. Після припинення сімейних відносин відповідачка при черговому скандалі сказала йому, що [PERSON] не доводиться позивачу сином. В даний час він став сумніватися в тому, що він є біологічний батько [PERSON] , [INFO] , так як він абсолютно не схожий зовні на нього. Коли він розповів відповідачці про свої доводи за даним фактом, відповідачка повідомила йому, що обдурила його, що батьком дитини є інший чоловік, пояснивши, що вона підтримувала з ним інтимний зв`язок в період їхнього шлюбу та їхнього спільного сімейного життя. В подальшому від [PERSON] та [PERSON] він дізнався, що його колишня дружина [PERSON] в період їхнього спільного проживання та ще до народження [PERSON] підтримувала інтимні стосунки з іншим чоловіком, від якого і народила сина [PERSON] та розповідала про цей факт вищевказаним особам та повідомляла, що має намір приховати факт народження дитини від іншого чоловіка та записати батьком дитини саме позивача [PERSON] . Таким чином відповідачка ввела його в оману щодо його родинних відносин з [PERSON] . Він не згоден з тим, що юридично він є батьком [PERSON] і має намір оскаржити дані обставини, відновивши свої права. Просить суд виключити відомості про [PERSON] , як батька дитини - [PERSON] , [INFO] , з актового запису № 01 від 12.01.2017 по Канівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) про народження [PERSON] ; стягнути з відповідача на його користь витрати за надану професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6946,80 грн.; судові витрати покласти на відповідача. 26.07.2022 до суду надійшла заява від представника відповідача про визнання позову, також просила позов [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства задовольнити частково. Виключити відомості з актового запису про народження дитини № 01 від 12.01.2017 про батька дитини [PERSON] , [INFO] , а саме, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Врахувати, що визнання позову відповідачем добровільне без примусу та відповідає законним правам та інтересам дитини і не порушує права та інтереси третіх осіб. В частині стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача відмовити повністю, оскільки вважає їх нерозумно завищеними та в зв`язку з визнанням позову добровільно такими, що не підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача адвокат Шишка Р.І. в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання з проханням слухати справу без участі позивача та його представника та стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Хорошун О.В. в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву з проханням розглянути справу за відсутності відповідача та її представника, позовні вимоги щодо виключення відомостей про батька дитини визнають. Проти стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6945 грн. заперечують, просять відмовити як незрозуміло завищені. Представник третьої особи Канівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, щодо вирішення позову покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно ч.1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 та 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.01.2017 батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). З актового запису про народження № 01 від 12.01.2017 встановлено, що позивач у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України записаний батьком [PERSON] . Однак позивач вказує, що він не є батьком даної дитини, а отже він має право ставити на вирішення суду питання про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Отже підставою для внесення до актових записів цивільного стану, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про батьківство мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, що оцінюється судом в сукупності з іншими доказами у справі. З огляду на те, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сумнівів в достовірності викладених обставин та добровільності їх визнання у суду не виникає, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі. Що стосується понесених позивачем судових витрат, то суд зазначає наступне. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до їх розгляду. Відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги адвоката №14 від 06.07.2022, адвокат Шишка Р.І. уклав договір з [PERSON] про надання правової допомоги. Згідно даного договору гонорар адвоката за домовленістю. Представником позивача надано розрахунок суми гонорару, акт виконаних робіт по наданню професійної правничої допомоги від 29.07.2022, розрахунок суми гонорару за надану професійну правничу допомогу від 29.07.2022 в сумі 6946,80 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера № 14 від 29.07.2022 на суму 6946,80 грн. Враховуючи вимоги ч.4 ст. 137 ЦПК України, суд дійшов висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони. Частиною 9 статті 139 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Суд із урахуванням думки сторін, критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, складності та конкретних обставин справи, приходить до висновку, що на користь позивача з відповідача слід стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6946,80 грн. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи задоволення позовних вимог позивача та визнання позову відповідачем, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved