Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

05.07.2022 року позивачка у порядку ч.1 ст.28 ЦПК України звернулася до суду саме з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної дитини сторін по справі [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку при щомісячному нарахуванні, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначила, що дитина мешкає разом із позивачкою без реєстрації місця проживання, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Усі витрати по утриманню дитини несе позивачка. Домовитися з відповідачем про добровільну сплату аліментів не вдалося, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду і з відповідною позовною заявою. Разом із позовною заявою позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримку позовних вимог та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.18). Ухвалою судді від 20 липня 2022 року по справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду, виконано вимоги ст.178 ЦПК України (а.с.28). 22.07.2022 року позивачка повторно надала суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.30). Ухвалою суду від 18.08.2022 року провадження у справі було відкладено через першу неявку належним чином повідомленого відповідача, який не повідомив причини неявки, встановлено факт відсутності відзиву на позовну заяву (а.с.34). У судове засідання сторони не прибули. При цьому позивач надала суду заяву у порядку ч.3 ст.221 ЦПК України про розгляд справи за її відсутності. Належним чином повідомлений відповідач у порядку п.4 ч.8 ст.128 та п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.38-39) повторно у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив. Тому суд у порядку статей 280 та 281 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу по суті на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони по справі перебувають у шлюбі, який бу зареєстрований 28.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (актовий запис №1360), що підтверджується копією\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] ,\~виданого відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану по\~м.\~Харкову реєстраційної\~служби Харківського\~міського управління\~юстиції 28.09.2013року(а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 23.09.2015 року (актовий запис №1376)(а.с.6). Дитина зареєстрована з відповідачем по справі з 20.01.2017 року по теперішній час, що підтверджується копією довідки департаменту реєстрації Харківської міської ради про реєстрацію місця проживання особи від 02.02.2021 року (а.с.7) та відповіддю на запит суду департаменту реєстрації виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.07.2022 року №988/0/282-22 та від 14.07.2022 року №1008/0/282-22 (а.с.24, 26). В той же час надані суду документи підтверджують той факт, що фактично без реєстрації дитина мешкає з позивачкою по справі у м. Первомайський Лозівського району Харківської області. Вказаний факт підтверджують копія довідки відділи реєстрації місця проживання виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області №2410 від 21.06.2022 року (а.с.8), копія довідки комунального закладу «Первомайський ліцей №2 Первомайської міської ради Харківської області» без номеру та дати (а.с.9), копія акту від 22.06.2022 року №678, складеного відповідальними працівниками КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області про фактичне проживання дитини разом із позивачкою (а.с.16). Відповідно до частин першої та другої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною п`ятою статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вирішуючи вказану справу по суті, суд зазначає, що відсутність реєстрації дитини з позивачкою і призвела до подачі до суду саме позовної заяви, а не заяви про видачу судового наказу, що відповідає усталеній судовий практиці, зокрема і даного складу суду. Судом встановлено, що доказів надання допомоги на дитину з боку відповідача не надано, тобто вимоги позивачки знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. В той же час позивачка визначила розмір аліментів відповідно до вимог законодавства, які стосуються видачі судового наказу, а тому для суду не є обов`язковими у позовному провадженні. Під поняттям аліменти законодавство передбачає усі належні види утримання, які повинна отримати дитина, зокрема, харчування, одяг, шкільне приладдя (щодо дитини в даній справі), медичне забезпечення, сплату за дитину комунальних послуг, витрати на відпочинок тощо. Із зазначених витрат позивачка не несе витрати по сплаті комунальних послуг на дитину, оскільки дитина зареєстрована з відповідачем за адресою його місця реєстрації, а тому такі витрати нараховуються саме відповідачу. На даний час за загальним правилом малолітні діти в Україні від сплати комунальних послуг не звільняються, більш того навіть не мають права на пільги, а відповідно по відношенню до даної справи тягар таких виплат несе відповідач. Доказів зворотного суду надано не було. Тому суд приходить до думки, що розмір аліментів, які повинні стягуватися на утримання спільної дитини сторін по справі, повинен становити 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що відповідає принципу пропорційності цивільного процесу, зокрема досягнення розумного балансу між інтересами сторін щодо утримання спільної дитини по справі. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується державі. На підставі зазначеного та

Outcome: partial