Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Бучанської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що [INFO] її онука [PERSON] народила сина [PERSON] , який позивачу доводиться правнуком. Починаючи з 2016 року по 2019 роки, відповідач проживала в будинку позивача за адресою: [ADDRESS] . Останні три класи закінчувала Синяківську загальноосвітню школу, а після закінчення школи покинула будинок позивача та переїхала проживати до м. Житомир. Відповідач з дитинства була дуже не спокійною, рекомендувала себе з негативної сторони, не хотіла навчатися у школі. Після народження дитини позивач зазначила, що майже кожного тижня перераховувала кошти на необхідне для її правнука [PERSON] . Відповідач не створила, належних умов проживання для дитини, а навпаки продовжувала спілкуватися з особами сумнівної зовнішності та поведінки, вживати алкогольні напої та курити, тобто створила такі умови своїм звичним способом життя, які шкодили фізичному та психологічному здоров`ю дитини. У зв`язку із чим, в березні 2020 року позивач була вимушена поїхати та забрати до себе правнука [PERSON] , нащо відповідач не заперечувала та зазначила, що взагалі хотіла б відмовитися від дитини. Позивач зазначила, що з цього часу дитина проживає з нею та її родиною, повністю перебуває на її утриманні, догляді та вихованні. Відповідач не цікавиться долею свого сина, не турбується про його фізичний та розумовий розвиток, не надає ніякої матеріальної допомоги, не цікавиться станом здоров`я сина, не телефонує, тобто, повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. З метою захисту прав дитини позивач звернулася до суду та просила позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , як такої, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 2 500, 00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; призначити позивача опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.01.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просили позов задовольнити, не заперечують, щодо прийняття заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, в порядку передбаченому ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, судом неодноразово вживалися заходи щодо її виклику, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Представник Органу опіки та піклування Бучанської міської радиу судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за відсутності їх представника. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії актового запису про народження № 1514 від 02.07.2020 року складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відносно [PERSON] , [INFO] , вбачається, що відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до наказу Служби у справах дітей Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області «Про тимчасове влаштування дитини, залишеної без батьківського піклування» № 2 від 21.03.2022 року [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштовано у сім`ю прабабусі [PERSON] , [INFO] , яка тимчасово проживає в с. Виженка, Вижницького району Чернівецької області. Згідно довідки від 30.03.2022 року № 7709-7000301583 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає [ADDRESS] . У відомостях про законного представника, що супроводжує малолітню дитини зазначено [PERSON] . З долучених до матеріалів справи копій свідоцтв про народження та укладення шлюбу встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] , [INFO] є її правнуком. З акта депутата Бучанської міської ради Геращенка М.В. про встановлення факту обстеження матеріально-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання за вказаної адресою та встановлено, що власником будинку є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] , працює, проживає у даному будинку на підставі родинних відносин, разом із чоловіком - [PERSON] , донькою - [PERSON] та правнуком - [PERSON] . [PERSON] є особою в сім`ї якої проживає малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , утримує та виховує його. Біологічні батьки хлопчика участі у вихованні та утриманні дитини не беруть. Органом опіки та піклування Бучанської міської ради складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . З даного висновку вбачається, що мати дитини, громадянка [PERSON] , самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, її матеріальним становищем, не бере участі у її вихованні та навчанні, а також зловживає алкогольними напоями. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України ухилення від виконання батьківських обов`язків є однією з підстав позбавлення батьківських прав. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до ст. 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. 11 липня 2017 році Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі М.С. проти України, у якому йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною: по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Органом опіки та піклування Бучанської міської ради складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , данні факти, згідно зі п.2 ч.1 ст.164 СК України, є підставою для позбавлення її батьківських прав, а саме [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не сприяє у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини. Відповідач не надала суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, а також прояву з її боку щонайменшої батьківської турботи. Своєю поведінкою та своїм особистим життям відповідач об`єктивно не сприяє вихованню малолітнього сина. Станом на день розгляду справи, суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про виявлення відповідачем батьківських обов`язків по вихованню, піклуванню та утриманню малолітньої дитини належним чином. З долучених до матеріалів справи доказів, підтверджується, що відповідач протягом тривалого часу не піклуються про свою дитину, зловживає алкоголем, не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, участі у вихованні не приймає. Аналізуючи наведені обставини, слід прийти до висновку, що дійсно поведінка відповідача вказує на те, що вона не виявляє батьківського піклування та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо своєї малолітньої дитини, а тому, з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, відповідача слід позбавити батьківських прав, як таку, що ухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Частинами 2, 3 та 4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом, у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ч. 1, 2 ст. 244 Сімейного кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Встановлено, що [PERSON] є дієздатною особою, має постійне місце роботи, та як вбачається з матеріалів справи є прабабусею малолітньої дитини. Дані про те, що наявні підстави, що [PERSON] , не може бути призначена опікуном над малолітнім, у суду відсутні. Таким чином, наявні всі передбачені законом підстави для призначення позивача опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України вбачається, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та за правилами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч.2 ст.182, ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України, приймає до уваги майновий стан відповідача, яка є працездатною, не має жодних перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання свого малолітнього сина, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 2 500, 00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.11.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та 992 грн. 40 коп. за позовні вимоги про стягнення аліментів. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved