Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

20 липня 2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, просили суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в кВ. [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача Так, вимоги позивачів мотивовані тим, що вони, на підставі свідоцтва про право на житло є власниками квартири [ADDRESS] . Позивачі зазначать, що в належній їм квартирі у 2008 році був зареєстрований чоловік куми [PERSON] , але з дати реєстрації та до теперішнього часу у квартирі не мешкає, його речей немає, комунальні послуги не сплачує, ремонт не проводить. За твердженням позивачів, відповідач добровільно зніматися з реєстрації відмовляється . Також, позивачі зауважують, що на даний час вони позбавлені можливості оформлення субсидії на сплату комунальних послуг, так як в їх квартирі зареєстрований [PERSON] і його дохід ,який необхідно вказувати, їм невідомий. З урахуванням того, що позивачі позбавлені можливості безперешкодно користуватися своїм будинком, та виходячи з того, що відповідач не є членами їх сім`ї, не проживає у належній позивачам квартирі з моменту реєстрації, тобто фактично втратив своє право користування ним, позивачі і звернулись до суду з даним позовом. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. 12 листопада 2021 року Ухвалою суду вказана справа прийнята до провадження судді та призначений її підготовчий розгляд. 23 грудня 2021 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та призначений її розгляд по сутті справи. Позивачі в судове засідання не з`явились, надавши заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач\~ в судове засідання не з`явився, про дату ,час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 вересня 2022 року,\~суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.\~ст. 280 - 281 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно на підставі Свідоцтва про право на житло, виданого на підставі Розпорядження органу приватизації державного жилищного фонду від 09.12.1999 року, позивачі є власниками 30/100 часток квартири [ADDRESS] . Згідно наявної в матеріалах справи Виписки з домової книги на квартиру [ADDRESS] вбачається, що у ній зареєстровані позивачі по справі та, окрім інших, відповідач [PERSON] , з 01.07.2008 року. Позивачі вказують, що відповідач не є членом їх сім`ї, у належній їм квартирі не проживає з моменту реєстрації, тобто з 2008 року. В якості надання доказу не проживання відповідача у квартирі, позивачі приєднали до матеріалів справи Довідку від 18.07.2021 року, складену головою ОСББ «Фенікс» Шведюк В.В., у якій повідомлено, що [PERSON] зареєстрований з 21.05.2008 року за адресою: [ADDRESS] , але за вищевказаною адресою ніколи не проживав. Позивачі просять застосувати норми права щодо захисту права власності, та вважають що існують усі правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, належного позивачам. Нормативне обґрунтування Частиною першої\~ статті 316 ЦК України\~ встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1\~ ст. 317 ЦК України). При цьому згідно\~ статті 346 ЦК України\~ право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ ст. 383 ЦК України\~ та\~ ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Конституцією України\~ (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~ Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~ 316,\~ 317,\~ 319,\~ 321 ЦК України). За змістом \~ч. 1\~ ст. 71 ЖК України\~ при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім`ї \~були \~відсутні \~з \~поважних причин \~понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього \~може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Ст. 72 цього Кодексу\~ передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не \~проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців \~та відсутність поважних причин. 24 грудня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 369/6361/15-ц, провадження № 61-7233св19 досліджував питання щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до вказаної постанови ВС зазначив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів. Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у статті 71 ЖК України строки. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц (провадження № 61-23089св19) Верховний Суд зазначив, що вичерпного переліку поважних причин відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. У ч.2 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Відсутність відповідача за місцем реєстрації достовірно підтверджено Довідкою ОСББ «Фенікс» від 18.07.2021 року. Таким чином, не зняття з реєстрації відповідача порушує право власності позивачів. Враховуючи вищевикладене, а саме набуте у встановленому законом порядку право власності позивачів на квартиру [ADDRESS] ,\~ту обставину,\~що відповідач\~дійсно не\~проживає в\~ній \~понад встановлені\~чинним законодавством\~строки,\~з моменту\~реєстрації,\~тобто з\~2008\~року,\~суд приходить\~до висновку\~про обґрунтованість,\~доведеність та\~необхідність задоволення\~позовних вимог\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про визнання\~особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved