Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

04.07.2022 року до суду надійшла позовна заява Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якій прохали позбавити батьківський прав гр. [PERSON] , [INFO] відносно її малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що на обліку у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради з 26.04.2022 року перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , як така, яку батьки відмовилися забирати з пологового будинку. Про що свідчить заява матері [PERSON] про відмову забрати з Комунального підприємства «Міський клінічний пологовий будинок Полтавської міської ради» від 23 .11.2021 року. Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду. Ухвалою від 04.07.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження на 03.08.2022 року, зобов`язано відповідача надати відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 03.08.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду на 12.09.2022 року. У судове засідання представник позивача не зявилася, надала суду заяву в якій прохала проводити розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надавав. Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суддя ухвалила провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст.12,13,44,76-82ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що на обліку у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради з 26.04.2022 року перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , як така, яку батьки відмовилися забирати з пологового будинку. Про що свідчить заява матері [PERSON] про відмову забрати з Комунального підприємства «Міський клінічний пологовий будинок Полтавської міської ради» від 23.11.2021 року. В даній заяві засвідчується , що особа повністю розуміє правові наслідки відмови забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу здоровя, надання дитині статусу позбавленої батьківського піклування, усиновлення чи влаштування в інші форми сімейного виховання. 23.11.2021 року складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки, інші родичі або законний представник відмовилися забирати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я, в якому зазначається , що згідно з заявою матері відмова від дитини з причин народження небажаної дитини та зловживання наркотичними речовинами. Дитина була залишена в закладі охорони здоровя. З 30.11.2021 року дитина перебувала в комунальному підприємстві «Дитячої міської лікарні Полтавської міської ради». З 21.01.2022 року дитина переведена до КП «Кременчуцького обласного будинку дитини Полтавської обласної ради» на повне державне утримання. Через два місяці після народження дитини спеціальними служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полатві ради направлявся лист запрошення від 08.02.2022 року матері дитини - [PERSON] , в якому її запрошували з`явитися до служби для бесіди та вирішення питання можливого позбавлення батьківських прав. До служби [PERSON] не з`явилася, на телефонні дзвінки не відповідає. На запит виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, як органу опіки та піклування до КП «Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини Полтавської обласної ради» адміністрацію повідомила наступне: на час перебування дитини в закладі з 21.01.2021 року по 12.05.2022 мати не відвідувала, не телефонувала та не цікавилася життям та здоров`ям дитини. Орган опіки та піклування з метою надання соціального захисту дитині прийняв наступне рішення: рішенням №310 від 14.12.2021 року «Про реєстрацію в Шевченківському районі у м.Полтаві ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) відмовної новонародженої дитини, направлення дитини до Кременчуцького обласного спеціалізованого будинку дитини. Рішенням №84 від 25.04.2022 «Про надання статусу дитини-сироти, позбавленої батьківського піклування. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківськіх прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Відповідач при народженні дитини відмовилася забирати свого новонародженого сина з пологового будинку, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не відвідує і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідача своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. З огляду викладеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини. На підставі ст.141 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved