Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулася до суду з позовною заявою до фермерського господарства «Клевань» (далі- відповідач 1), [PERSON] (далі- відповідач 2), товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» (далі-відповідач 3) про стягнення несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою. В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом з лютого 2017 р. їй належить земельна ділянка кадастровий номер 7120983400:02:001:0241 площею 2,8789 га, яка розташована в с. Кривчунка Жашківського району Черкаської області. Зазначена земельна ділянка, на підставі договору оренди землі б/н від 24 листопада 2010 року, в той час, коли нею володіла мати позивача [PERSON] , була передана в оренду строком на 10 років фермерському господарству «Клевань». Термін оренди земельної ділянки за вказаним договором закінчився у листопаді 2020р. Відомості про оренду земельної ділянки знайшли відображення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки відповідно з вимогами ст.6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Фермерське господарство «Клевань» до 2013р. виконувало всі умови договору оренди земельної ділянки та сплачувало належну орендну плату. У 2013 - 2018 рр. за спільною домовленістю фермерське господарство «Клевань» не обробляло земельну ділянку позивача і відповідно не сплачувало орендної плати. Така ділянка оброблялась самостійно із залученням сторонніх фізичних осіб, оскільки позивач постійно не проживала в с. Кривчунка. Претензій матеріального чи іншого характеру щодо фермерського господарства «Клевань» за період 2010- 2018 рр. позивач не має. Протягом терміну оренди фермерське господарство «Клевань» змінювало власника та керівника декілька разів. 22 серпня 2018 року в черговий раз, змінився власник та керівник ФГ «Клевань» і ним став [PERSON] . Весною 2019 року з невідомих позивачу причин без належного повідомлення про суборенду, її земельна ділянка була оброблена (засіяна) товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет». Позивачу про це стало відомо від [PERSON] , яка пояснила, що агрофірма « [INFO] » буде обробляти земельні ділянки, що були в оренді ФГ «Клевань», тобто агрофірма «Корвет» оформила суборенду щодо таких земельних ділянок. При цьому позивачу про суборенду її земельної ділянки, як це вимагає ст.8 Закону України «Про оренду землі», ні усно, ні письмово не повідомлялося. Формально продовжував діяти до листопада 2020 року договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 7120983400:02:001:0241 із ФГ «Клевань», однак по закінченню 2019 року орендної плати у сумі 15000 грн. від ФГ «Клевань» не надійшло. Весною 2020 року у телефонному режимі позивач спілкувалася із співробітниками товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» стосовно того, що вони обробляли земельну ділянку та не сплатили орендну плату за користування нею. Однак позивачу було повідомлено, що земельні ділянки в с. Кривчунка у даного товариства знаходяться в суборенді і вони сплачують орендну плату ФГ «Клевань». Таким же чином товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» обробляло (засіяло) належну мені земельну ділянку кадастровий номер 7120983400:02:001:0241 у 2020 року. У телефонній розмові із співробітниками агрофірми «Корвет» позивачу також пропонувалося до закінчення договору оренди із ФГ «Клевань» укласти на 10 років із агрофірмою « [INFO] » договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки, а також виплата у такому разі орендної плати за користування її земельною ділянкою. Від пропозиції укласти договір оренди із агрофірмою «Корвет» позивач відмовилася, оскільки ці фермери їй не відомі і вони не викликали довіри. На думку позивача товариство з обмеженою відповідальністю «Корвет» та фермерське господарство «Клевань» є пов`язаними між собою підприємствами, оскільки, як відомо їй, до закінчення договорів оренди земельних ділянок із ФГ «Клевань», такі ділянки переоформлялися на агрофірму «Корвет», в тому числі без відома самих власників земельних ділянок. Такі випадки у 2018-2020 р. були непоодинокі у с. Кривчунка. У 2019 р. та 2020 р. ні товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет», ні фермерське господарство «Клевань» за користування земельною ділянкою позивача, кадастровий номер 7120983400:02:001:0241, орендної плати не сплатило. Розмір орендної плати за користуванням земельною ділянкою визначається на рівні сплати іншим орендодавцям в селі Кривчунка та становив 15000 грн. як у 2019 р., так і в 2020 р. Про відсутність надходжень позивачу орендної плати від зазначених вище суб`єктів свідчать також дані довідки із податкової інспекції. Звернення письмово до ФГ «Клевань» та кінцевого бенефіциарного власника [PERSON] , залишилися без відповіді. Позивачем письмово також було повідомлено про те, що після листопада 2020 р. вона не буде продовжувати договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 7120983400:02:001:0241 із ФГ «Клевань». Також залишилися без відповіді письмові звернення позиввча до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» щодо сплати орендної плати за 2019 р. та 2020 р. за користування земельною ділянкою кадастровий номер 7120983400:02:001:0241. Мирним шляхом\~врегулювати спір\~не вдалося,\~томупозивач\~звернулася до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій\~просить: стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» та фермерського господарства «Клевань» на її користь орендну плату за користування земельною ділянкою кадастровий номер 7120983400:02:001:0241 у 2019 році в сумі 15000 грн. та у 2020 р. в сумі 15000 грн. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 04.08.2021р. позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 14.09.2021р. на позовну заяву відповідачем 3 було подано відзив, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає себе неналежним відповідачем, а позовні вимоги некоректними і безпідставними, та не підтвердженими жодними доказами, посилаючись на те, що: по-перше, належна позивачу земельна ділянка знаходиться в орендному використанні у ФГ «Вікторія «Агростар»; по-друге, відповідач 3 дійсно звертався до позивача з пропозицією укласти договір оренди землі, але вона відмовилася, тому мови про сплату орендної плати не могло бути. 20.09.2021р. позивач подала відповідь на відзив, в якій вона не погоджується з викладеними у відзиві обставинами та їх правовою оцінкою, виходячи наступного. По-перше, земельна ділянка знаходиться в оренді ФГ «Вікторія «Агростар» з 08.12.2020р., тобто вже після закінчення дії попереднього договору оренди цієї ділянки з ФГ «Клевань» - 24.11.2020р.; По-друге, у позовній заяві зазначалося про стягнення орендної плати з відповідача 3 за 2019 рік та 2020 рік, а не за наступні періоди, тобто, за ті періоди, коли саме відповідач 3 обробляв земельну ділянку без відома позивача та без повідомлення про можливу суборенду її земельної ділянки; По-третє, від відповідача 3 була пропозиція щодо сплати позивачу орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 15000 грн. та пропозиція щодо сплати додатково ще 12000 грн. лише за умови укладання з ним договору оренди; По-четверте, відповідач 3 у відзиві жодним чином не зазначив про те, чи був укладений між ним та ФГ «Клевань» договір суборенди; По-п?яте, зміст діяльності відповідача 1 та відповідача 3, підтверджується ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року та наявністю позову в Оратівському районному суді Вінницької області з аналогічними позовними вимогами. Таким чином, відповідач 3 у 2019-2020 роках обробляв земельну ділянку позивача і не сплатив належної орендної плати. 18.11.2021р. від відповідача 2 надійшла заява, в якій він вказав, що відповідно до Акту приймання-передачі частки №2 від 19.07.2021р. у складеному капіталі ФГ «Клевань», ним було відчужено частку в розмірі 100% складеного капіталу, а саме в сумі 10000 грн. Купив зазначену частку [PERSON] , тому відповідач 2 ніяким чином не має відношення до ФГ «Клевань». У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідачі не з?явилися по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На підставі ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Судом установлено, що 10 квітня 2010 року між [PERSON] та фермерським господарством «Клевань» в особі керівника [PERSON] був укладений договір оренди землі загальною площею 2,8789 га, яка знаходиться на території Кривчунецької сільської ради Жашківського району Черкаської області, строком на 10 років з моменту його державної реєстрації, тобто до 24 листопада 2020 року (а.с.7-12). Згідно п.2.4 ст.2 договору оренди землі нормативно-грошова оцінка земельної ділянки станом на 21.07.2009р. 48481,95 грн. П.4.1, 4.2 договору передбачено, що розмір орендної плати у рік становить 1502,94 грн., що складає 3,1% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п.2.4 цього договору. Обчислення орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. На підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.02.2017р. власником земельної ділянки розміром 2,8789 га, кадастровий номер 7120983400:02:001:0241, призначеної для товарного сільськогосподарського виробництва, та розташованої в адміністративних межах Кривчунецької сільської ради с. Кривчунка Уманського (Жашківського) району Черкаської області, є [PERSON] , що підтверджується з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.44). Згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 04.02.2020р. суб`єктом права власності на земельну ділянку розміром 2,8789 га за кадастровим номером 7120983400:02:001:0241, призначеної для товарного сільськогосподарського виробництва, та розташованої в адміністративних межах Кривчунецької сільської ради є [PERSON] , а суб`єктом\~речового права\~на земельну\~ділянку на\~підставах оренди\~землі є\~фермерське господарство\~«Клевань» (а.с.15-16). 03 травня 2020 року [PERSON] зверталася до [PERSON] з листом, в якому повідомила, що у листопаді 2020 року закінчується строк дії договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 7120983400:02:001:0241 і вона не буде продовжувати строк його дії на наступний термін. У зв?язку з цим просила провести з нею заходи щодо погашення заборгованості з орендної плати за 2019 рік за оренду земельної ділянки на рівні виплаченої орендної плати іншим орендодавцям с. Кривчунка та по закінченню терміну дії договору надати в її розпорядження акт передачі вказаної вище земельної ділянки (а.с.17). 29\~серпня 2020\~року [PERSON] \~зверталася до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» з листом щодо надання інформації про підстави та особливості здійснення суборенди щодо належної їй земельної ділянки кадастровий номер 7120983400:02:001:0241 (а.с.18-19). 05\~лютого 2020\~року [PERSON] \~зверталася до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Корвет» з листом, в якому вимагала не проводити ніяких дій у своїй господарській діяльності щодо обробки у 2020 році (та у подальшому) земельної ділянки кадастровий номер 7120983400:02:001:0241, що розташована у с. Кривчунка Жашківського району Черкаської області, оскільки товариство у 2019 році не сплатило належних платежів за використання земельної ділянки на рівні виплаченої орендної плати іншим орендодавцям с. Кривчунка та за відсутності відповідного договору оренди вказаної земельної ділянки, в т.ч. із фермерським господарством «Клевань» (а.с.20). Обгрунтування і висновки. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1\~ст.638\~ЦК України\~передбачено,\~що договір\~є укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних умов договору. Статтею\~93, ч.4 ст.124\~\~ЗК України\~встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкового платного володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Ст.1 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 1\~ст.6 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що орендарі набувають\~\~права\~\~оренди\~\~земельної\~\~ділянки на підставах і в порядку, передбачених\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). Ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Ст.21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Статтею 22 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі. Згідно п.«в» ч.1 ст.96 ЗК України, ст.24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати, а орендар повинен своєчасно вносити орендну плату. Відповідно до ч.1 ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов?язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст.611 ЦК України). Згідно п.2.4 ст.2 договору оренди землі нормативно-грошова оцінка земельної ділянки станом на 21.07.2009р. 48481,95 грн. П.4.1., 4.2., 4.3. договору передбачено, що розмір орендної плати у рік становить 1502,94 грн., що складає 3,1% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п.2.4 цього договору (48481,95 грн.). Обчислення орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції. Орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня кожного року оренди. Згідно п.п.9.1. договору оренди, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У позовній заяві та у ході судового розгляду позивач стверджувала, що між відповідачем 1 та відповідачем 3 існують цивільно-правові відносити, які виникли при укладенні між ними договору суборенди, предметом якого є земельна ділянка позивача, надана в оренду відповідачу 1, і з цих підстав вимагала стягнути заборгованість по орендній платі за користування її земельною ділянкою з відповідача 1 та відповідача 3, однак при цьому на підтвердження існування договору суборенди між відповідачем 1 та відповідачем 3 не надала належних достатніх письмових доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Що стосується, твердження позивача про те, що зміст діяльності відповідача 1 та відповідача 3, підтверджується ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року та наявністю позову в Оратівському районному суді Вінницької області з аналогічними позовними вимогами, суд вважає дане твердження недопустимим, оскільки встановлені цивільно-правові відносини між відповідачем 1 та відповідачем 3 іншими судами в інших справах, не стосуються предмету даної справи. З огляду на відсутність вказаних вище доказів, суд дійшов висновку, що відповідач 1 повинен відповідати за невиконання зобов?язання по сплаті орендної плати за землю. Як раніше встановлено судом, протягом 2019-2020 років відповідач 1 не сплачував позивачу орендну плату у визначеному договором оренди розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Позивач просила стягнути заборгованість по орендні землі у розмірі 15000 грн. за 2019 та 2020 роки, не надавши при цьому відповідний розрахунок вказаної заборгованості та довідку щодо зміни нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Тому, суд вважає, що в даному випадку розрахунок орендної плати необхідно проводити, виходячи з умов договору оренди землі від 10.04.2010р., тобто з урахуванням нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, розміру орендної плати за рік, що складає 3,1% від нормативної оцінки земельної ділянки та індексу інфляції за 2019 та 2020 роки. Отже, розмір орендної плати за умовами договору становив: у 2019 році 1650,29 грн. (виходячи з коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки у 2018 році - 109,8); у 2020 році 1564,56 грн. (виходячи з коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки у 2019 році 104,1). Таким чином, виходячи з проведеного розрахунку на користь позивача з відповідача 1 слід стягнути заборгованість по орендній платі за 2019-2020 роки у розмірі 3214 грн. 85 коп. Згідно ч.ч.1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено ч.ч.1, 6, 7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до норм частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не\~може грунтуватися\~на припущеннях (частина шоста статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). Таким чином, позивач належними допустимими і достовірними доказами у справі не довів\~обставину наявності\~у нього\~переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, факту порушення його переважного права на поновлення договору оренди землі, а також необхідних, згідно із статтею 33 Закону України «Про оренду землі», умов і обставин, за яких додаткова угода є укладеною, а договір оренди землі - поновленим. На підставі ч.ч.2,3 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні в матеріалах докази, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до\~ч.ч.1,2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір за вимогою майнового характеру був сплачений позивачем за мінімальною ставкою у розмірі 908 грн. 00 коп., тому сума сплаченого позивачем судового збору покладається на відповідача 1 в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: partial