Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 18 листопада 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2089, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог позивачка послалася на те, що 18 листопада 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , актовий запис № 2089. Від шлюбу з відповідачем малолітніх та/або неповнолітніх дітей вони не мають та за період шлюбу вони не набули жодного спільного майна. Шлюб між нею та відповідачем виявився невдалим. Вони мають різні погляди на життя та несумісні характери, на фоні чого постійно виникають непорозуміння і суперечки у стосунках. Почуття кохання між ними поступово зникло, а шлюбні відносини фактично припинилися вони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Вона жодним чином не зацікавлена у збереженні сім`ї. З огляду на викладене, вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Однак подав суду заяву, в якій просив надати строк для примирення шість місяців, пославшись на таке. Разом з позивачкою вони проживали 11 років. Так, інколи між ними виникали конфлікти і непорозуміння, проте, вони завжди знаходили можливості для порозуміння. В позовній заяві позивачка посилається на загальні фрази про «втрату почуття любові», однак не наводить жодного аргументу, чому відновлення сімейного життя є неможливим. В свою чергу заявляє, що позовна заява про розірвання шлюбу викликана почуттям образи від конфлікту, який виник між ними на побутовому ґрунті на початку червня 2022 року. Разом з тим, то була лише словесна перепалка, він не здійснив ні психологічного, ні фізичного насильства. Він визнає, що наговорив зайвого, і відчуває гостре відчуття провини, але тільки зараз зрозумів усю серйозність наслідків, проте, не мав досить часу для того, аби виправити ситуацію. Він вважав, що конфлікт вичерпано, адже не знав про те, що дружина подала на розлучення. Сьогодні він усвідомлює, що дружина є найдорожче, що є у його житті, відчуває, що в цей складний час родина має бути разом. Він готовий пройти медіацію у сімейного психолога та знайшов відповідного фахівця, який спеціалізується на залагодженні сімейних конфліктів. Адже протягом усього сумісного проживання він робить свій вклад в сімейний бюджет у виді заробітної плати в повному обсязі, більше того, його дружина утаїла від суду той факт, що хоча він і має реєстрацію в м. Костянтинівка Донецької області, проте продовжує проживати разом з дружиною за однією адресою, про що свідчить довідка ВПО з зазначенням місця проживання (а.с.32-33). Також відповідач подав копію Акту з місця проживання від 08.09.2022 (а.с.46) та копію звернення до прокурора Солом`янської окружної прокуратури від 12.09.2022 (а.с.47-51), з яких вбачається наявність між сторонами спору з приводу користування житловою площею у гуртожитку. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25.07.2022 відкрито провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду, учасникам справи встановлені строки на подання заяв по суті (а.с.16-17). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17.08.2022 розгляд цієї справи відкладено, сторонам надано строком строк на примирення три місяці, провадження у справі зупинено (а.с.25-26). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.09.2022 поновлено провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду (а.с.42-43). Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.57). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, його неявка згідно із ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків. Судом установлено, що 18 листопада 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що 18 листопада 2011 року складено відповідний актовий запис № 2089 (а.с.5). Подружжя малолітніх та/або неповнолітніх дітей не має. Про наявність спору, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, сторонами не заявлено. З клопотання позивачки про поновлення провадження у справі (а.с.28) та копії звернення відповідача до прокурора Солом`янської окружної прокуратури від 12.09.2022 (а.с.47-52) вбачається наявність між сторонами спору з приводу користування житловою площею у гуртожитку. Проте, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, цей спір у цьому провадженні судом не вирішується. Згідно із ч.9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до\~статті 51 Конституції України,\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2\~ст. 112 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ \~ \~Подружні відносини\~між сторонами\~припинені у зв`язку з різними поглядами на життя та прагненнями, втратою почуттів любові та поваги. Ці обставини встановлені з позовної заяви позивачки (а.с.1-2), в якій остання зазначила, що шлюб між нею та відповідачем виявився невдалим. Вони мають різні погляди на життя та несумісні характери, на фоні чого постійно виникають непорозуміння і суперечки у стосунках. Почуття кохання між ними поступово зникло, а шлюбні відносини фактично припинилися проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Вона жодним чином не зацікавлена у збереженні цієї сім`ї. А також з копії звернення відповідача до прокурора Солом`янської окружної прокуратури від 12.09.2022 (а.с. 47-52), в якому відповідач вказував на те, що у 2011 році він одружився з позивачкою. Через пів року не вдалого життя вони не офіційно розійшлися, та всі роки до теперішнього часу мешкають окремо, кожен у своїй кімнаті та своїм життям. Крім того, постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва № 760/7565/22 від 21 липня 2022 року відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення економічного та психологічного насильства в сім`ї відносно дружини [PERSON] (а.с.29 зворот 31). За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що наявність між сторонами спору з приводу користування житловою площею у гуртожитку, при фактичному припиненні шлюбних відносин, не є законодавчо визначеною підставою для збереження шлюбу та сім`ї. Такий спір між сторонами може бути вирішений шляхом звернення учасників справи до суду з відповідним позовом у загальному порядку.

Outcome: approved