Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому з урахуванням описки просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Плисківського сільського голови від 05.04.2022р. №33 «Про розірвання контракту з керівником комунального підприємства «Перспектива» та звільнення із займаної посади [PERSON] »; поновити його на посаді директора комунального підприємства «Перспектива» з 05 квітня 2022 року. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 02 лютого 2021 року він працював на посаді директора КП «Перспектива» й з ним було укладено контракт. 10 квітня 2022 року йому на мобільний телефон за допомогою месенджера «Viber» надійшла копія зазначеного розпорядження сільського голови про розірвання контракту та звільнення з посади, хоча в цей день через секретаря сільської ради він подав заяву про надання йому відпустки за власний рахунок. Вважає дане розпорядження неправомірним, оскільки його звільнено одночасно за п.8 ч.1 ст.36 й п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, хоча ці норми передбачають різні за змістом та процедурою підстави звільнення, що призводить до невизначеності; свої обов`язки керівника виконував добросовісно, зауважень та дисциплінарних стягнень не мав, порушень не допускав, в зв`язку з чим відсутні перелічені в контракті підстави для його звільнення, про що також не зазначено в оскаржуваному розпорядженні, з актами про відсутність на робочому місці без поважних причин ознайомлений не був, контрактом не визначено його робоче місце, де б він зобов`язаний бути присутнім, про розірвання контракту його завчасно ніхто не попереджав; письмового пояснення до застосування дисциплінарного стягнення на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України від нього всупереч вимог ч.1 ст.149 КЗпП України ніхто не відбирав й в оскаржуваному розпорядженні не зазначено, за яке саме одноразове грубе порушення трудових обов`язків його було звільнено. Позивач, як і його представники, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав; подав відповідь на відзив. Пояснив, що прогулів не допускав, а маючи ненормований графік роботи, після введення в державі воєнного стану забезпечував управління підприємством дистанційно, в телефонному режимі, оскільки були проблеми з транспортним сполученням з м. Борзна, де він проживає, до місця роботи в с. Плиски; питання щодо винайму житла чи забезпечення службовим житловим приміщенням не ініціював. Після 15 березня 2022 року приїздив на роботу не щоденно, точних дат не пам`ятає, перебував на роботі орієнтовно з 10-00 год. до 15-00 год.; спілкувався з працівниками підприємства [PERSON] , [PERSON] з приводу вивезення сміття, заготівлі дров, благоустрою. Графік роботи підприємства 08-17 год. й після початку війни не змінювався. Його службовий кабінет знаходиться в приміщенні сільської ради. Про необхідність надання пояснень з приводу відсутності на роботі йому ніхто не говорив, складені відповідачем акти є неправдивими, сільського голови 05 квітня 2022 року не було на місці, на телефонний дзвінок вона не відповідала, в зв`язку з чим він не міг з нею поспілкуватись. Вказує, що Плисківська сільська рада не уповноважувала сільського голову [PERSON] на дострокове розірвання контракту й звільнення його з займаної посади. Відповідач-1 Плисківська сільська рада в особі адвоката Касьяненка А.М. подала відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки [PERSON] з початку збройної агресії рф проти України самоусунувся від управління КП «Перспектива», яке було єдиним підприємством такого профілю на території громади і необхідність його безперебійної діяльності в цих умовах мало важливе значення, не з`являвся на робочому місці, не виконував службові обов`язки, не повідомляв про причини свої відсутності, на зв`язок не виходив, чим фактично заблокував діяльність очолюваного ним підприємства; робочим місцем керівника є місцезнаходження підприємства; позивач допустив сукупність порушень, що і призвело до розірвання контракту та його звільнення; на працівників, з якими укладено контракт, поширюється й законодавство про працю, що спростовує твердження позивача про неможливість врахування різних підстав для звільнення в сукупності; Плисківська сільська рада не вчиняла жодних дій по звільненню позивача, оскільки таким правом наділений лише місцевий голова, тоді як ці поняття законодавець розділяє. Відповідач-2 Плисківський сільський голова [PERSON] через адвоката Кінебаса О.М. подала відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки позивач не надав ніяких пояснень своєї відсутності на роботі без поважних причин, тоді як обставини допущених ним прогулів 17.03.2022р., 21.03.2022р., 22.03.2022р., 01.04.2022р., 04.04.2022р. зафіксовано відповідними актами, про що позивачу було відомо, а його робочим місцем є місцезнаходження очолюваного ним підприємства, що є свідченням грубого порушення трудових обов`язків керівника; 05 квітня 2022 року в приміщенні Плисківської сільської ради позивач відмовився надавати письмові пояснення по цим фактам, а також відмовився від ознайомлення та отримання розпорядження про звільнення й трудової книжки; зазначення в розпорядженні про звільнення позивача різних причини та норм КЗпП України не суперечить вимогам чинного трудового законодавства, так як документ містить чітку причину звільнення системні прогули без поважних причин з посиланням на відповідні акти, а широке обгрунтування в розпорядженні про припинення контракту такого рішення може бути лише підставою для зміни формулювання відповідних підстав звільнення, що не тягне за собою поновлення позивача на роботі. Представник обох відповідачів адвокат Кінебас О.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі з підстав, викладених у відзивах, проте погодився, що Плисківська сільська рада у даному спорі може бути належним відповідачем. Пояснив, що з початку введення у державі воєнного стану [PERSON] на робочому місці взагалі не було, ніяка робота ним не виконувалась, а єдиною причиною дострокового розірвання контракту та звільнення позивача з займаної посади стали прогули без поважних причин. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Конституційний Суд України в рішенні від 09 липня 1998 року №12-рп/98 щодо офіційного тлумачення ч.3 ст.21 КЗпП України акцентував увагу на те, що незважаючи на ці (які містить ст.9 КЗпП України) та інші застереження, що містяться у Кодексі законів про працю України та інших актах трудового законодавства України і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це як правило тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору тощо. Тому, виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору. Згідно з п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Як зазначено в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі - постанова ПВСУ №9), вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством (статті 36, 39-41 КЗпП). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розпорядження сільського голови Плисківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Вірко М.О. №14 від 01 лютого 2021 року та Контракту з керівником комунального підприємства, що є у комунальній власності (далі - Контракт), укладеного 02 лютого 2021 між Плисківською сільською радою (Орган управління майном) в особі сільського голови Вірко М.О. та [PERSON] (Керівник), останнього призначено директором Комунального підприємства «Перспектива» (далі - КП «Перспектива»), з певними правами та обов`язками, які повинні нести сторони; термін дії Контракту визначено з 02 лютого 2021 року по 01 лютого 2024 року. Згідно п.4.1 даного Контракту у випадку невиконання чи неналежного виконання обов`язків, передбачених цим Контрактом, сторони несуть відповідальність згідно з діючим законодавством України. У відповідності до п.5.2 вказаного Контракту він може припинятись: 1/ після закінчення строку дії Контракту; 2/ за згодою сторін; 3/ з ініціативи керівника до закінчення терміну дії Контракту у випадках, передбачених п.5.4 цього Контракту; 4/ з інших підстав, передбачених законодавством. Положеннями п.5.3 Контракту встановлено, що керівника може бути звільнено з посади, а цей Контракт розірвано з ініціативи сільської ради до закінчення строку його дії: 1/ у випадку систематичного невиконання керівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього цим Контрактом; 2/ у випадку одноразового грубого порушення керівником законодавства і обов`язків, передбачених Контрактом, в результаті чого виникли значні негативні наслідки для підприємства (понесені значні збитки, сплачені фінансові санкції); 3/ у разі невиконання обов`язків перед бюджетом та пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, а також невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; 4/ за поданням службових органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці. Розпорядженням сільського голови Плисківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області М.Вірко №33 від 05 квітня 2022 року «Про розірвання контракту з керівником Комунального підприємства «Перспектива» та звільнення із займаної посади [PERSON] » вирішено достроково розірвати з 05 квітня 2022 року Контракт з директором КП «Перспектива» Плисківської сільської ради за прогули, грубі порушення трудових обов`язків керівником підприємства, систематичне невиконання [PERSON] без поважних причин обов`язків, покладених на нього цим Контрактом, зважаючи на визначення Контрактом таких дій як підстав для розірвання такого Контракту, та звільнити [PERSON] із займаної посади з 05 квітня 2022 року. Дане розпорядження направлено [PERSON] через Viber 05.04.2022р. Як вбачається зі змісту даного розпорядження, підставою для його прийняття стали акти про відсутність на робочому місці без поважних причин від 17.03.2022р., 21.03.2022р., 22.03.2022р., 01.04.2022р., 04.04.2022р. Водночас у заведеній Плисківською сільською радою на [PERSON] трудовій книжці містяться записи про прийняття його на посаду директора КП «Перспектива» з 02.02.2021р. (розпорядження №14 від 01.02.2021р.) та про звільнення з займаної посади у зв`язку з прогулом без поважних причин згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України (розпорядження №33 від 05.04.2022р.). Положеннями п.2.3-2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, встановлено, що записи в трудовій книжці при звільненні повинні провадитись на підставі відповідного наказу (розпорядження) у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Відповідно до п.18 постанови ПВСУ №9 при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Відтак, зміст розпорядження про звільнення [PERSON] з займаної посади не відповідає записам у його трудовій книжці. Разом з тим, суд зважує на ту обставину, що представник відповідачів визнає та погоджується, що єдиною підставою звільнення позивача з роботи стали системні прогули без поважних причин, як то вказано в актах від 17.03.2022р., 21.03.2022р., 22.03.2022р., 01.04.2022р., 04.04.2022р., на які зроблено посилання в оскаржуваному розпорядженні. Також суд констатує, що в розпорядженні не зазначено, які конкретно трудові обов`язки, визначені Контрактом чи посадовою інструкцією, грубо порушив або систематично не виконував [PERSON] , а в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цих обставин. Одночасно суд\~звертає увагу,\~що в\~разі допущення порушень, які носять тривалий, а не разовий характер, це не дає підстав для звільнення керівника за п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України. Натомість, у даній справі відповідачі посилаються на вчинення позивачем неодноразових прогулів без поважних причин. Крім того, в оскаржуваному розпорядженні не зазначено негативних насідків, які настали чи могли настати внаслідок такого грубого одноразового порушення, для застосування дисциплінарної відповідальності за п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України. Тому, з урахуванням викладених обставин, звільнення [PERSON] за наведеними в розпорядженні №33 від 05.04.2022р. причинами «грубі порушення трудових обов`язків керівником підприємства, систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього Контрактом» є незаконним, в зв`язку з чим вони підлягають виключенню з оскаржуваного розпорядчого документа. Щодо дострокового розірвання Контракту та звільнення позивача за прогули без поважних причин (п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України), то суд виходить з наступного. Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Дана норма трудового законодавства корелюється й з п.5.2.5 Контракту, яким передбачено можливість його припинення з інших передбачених законодавством підстав. В п.24 постанови ПВСУ №9 зазначено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причини. Водночас, дострокове розірвання з позивачем Контракту та його звільнення за прогули без поважних причин являє собою застосування дисциплінарного стягнення, яке має відбуватися з дотриманням вимог трудового законодавства. Так, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця (ст.139 КЗпП України). За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано дисциплінарне стягнення: догана; звільнення (ч.1 ст.147 КЗпП України). Відповідно до\~ст.149\~КЗпП України\~до застосування\~дисциплінарного стягнення\~роботодавець повинен\~зажадати від\~порушника трудової\~дисципліни письмові\~пояснення. За\~кожне порушення\~трудової дисципліни\~може бути\~застосовано лише\~одне дисциплінарне\~стягнення. При\~обранні виду\~стягнення роботодавець\~повинен враховувати\~ступінь тяжкості\~вчиненого проступку\~і заподіяну\~ним шкоду,\~обставини,\~за яких\~вчинено проступок,\~і попередню\~роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку. В наданих відповідачами копіях актів про відсутність на робочому місці без поважних причин від 17.03.2022р., 21.03.2022р., 22.03.2022р., 01.04.2022р., 04.04.2022р. зафіксовано, що комісія в складі працівників Плисківської сільської ради Л.Лебедь, [PERSON] , Л.Ілляшенко, [PERSON] , [PERSON] зазначили про відсутність директора КП «Перспектива» Вялого А.М. з 08-00 год. до 17-00 год. на робочому місці без поважних причин, а [PERSON] відмовився від пояснень щодо відсутності на робочому місці. 05 квітня 2022 року працівниками Плисківської сільської ради І.Вернигор, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було складено акт про те, що цього дня [PERSON] відмовився від надання письмових пояснень щодо відсутності його на роботі без поважних причин в період з 24.02.2022р. по 04.04.2022р. Також 05 квітня 2022 року працівниками Плисківської сільської ради І.Вернигор, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було складено акт про те, що цього дня [PERSON] відмовився від ознайомлення з розпорядженням сільського голови №33 від 05.04.2022р. «Про розірвання контракту з керівником Комунального підприємства «Перспектива» та звільнення із займаної посади» та отримання трудової книжки з записами про призначення та звільнення; [PERSON] також категорично відмовився зайти до кабінету сільського голови. З показань допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] слідує, що з середини березня 2022 року ситуація на території Плисківської територіальної громади, пов`язана зі збройною агресією рф проти України, стала спокійною, вони приступили до роботи, але керівник КП «Перспектива» [PERSON] на роботу не з`являвся, ніхто з працівників його на робочому місці не бачив, хоча його службовий кабінет знаходиться в одному приміщенні з сільською радою. Оскільки була потреба в діяльності КП «Перспектива», то за дорученням сільського голови [PERSON] намагалась зв`язатись з [PERSON] по телефону, так як іншого зв`язку ще не було відновлено, проте [PERSON] спочатку повідомляв про участь у місцевій теробороні, а потім взагалі не брав трубку. Про відсутність [PERSON] на роботі ними в кінці відповідних днів були складені та підписані відповідні акти. Вранці 05 квітня 2022 року [PERSON] разом з дружиною з`явився на роботі, хотів подати заяву на відпустку за власний рахунок, в зв`язку з чим кадровик [PERSON] повідомила йому про необхідність узгодження даного питання з сільським головою та надання письмових пояснень з приводу тривалого відсутності на роботі, оскільки підготовлений проект розпорядження про його звільнення, на що [PERSON] відмовився, не захотів спілкуватися й поїхав додому, хоча сільський голова [PERSON] в цей час була на місці й чекала на зустріч із [PERSON] . Зазначають, що в зв`язку з відсутністю [PERSON] на роботі його певними обов`язками тимчасово займалась [PERSON] , а протягом лютого-березня 2022 року працівники КП «Перспектива» ніяких робіт по вивезенню сміття, заготівлі дров (був ще довоєнний запас), благоустрою кладовищ чи тим паче скошування трави, якої в цю пору року ще не могло бути, не виконували. Вказані показання свідків повністю узгоджуються зі змістом складених актів від 17.03.2022р., 21.03.2022р., 22.03.2022р., 01.04.2022р., 04.04.2022р., 05.04.2022р. та підтверджують вчинення [PERSON] дисциплінарного проступку прогули без поважних причин. Натомість показання свідків [PERSON] , [PERSON] містять відомості про надання їм [PERSON] епізодичних вказівок щодо виконання певної роботи та з`ясування ситуації в регіоні у телефонному режимі, тоді як особисто керівника підприємства вони бачили в селі лише 1-2 рази. При цьому, суд констатує, що при приїзді в с. Плиски позивач як керівник КП «Перспектива» мав можливість і повинен був відвідати своє робоче місце (службовий кабінет), яким згідно п.1.4 Статуту підприємства є адреса його місцезнаходження: [ADDRESS] , поспілкуватися з сільським головою з питань діяльності очолюваного ним підприємства. Адже, це є безпосередніми обов`язками позивача, визначеними п.1.1, 2.1 Контракту, а згідно п.1.5 Контракту керівник підзвітний сільській раді та сільському голові. Дистанційний режим роботи, як і можливе перебування в складі загонів тероборони чи самооборони, позивач у встановленому порядку з органом управління не погоджував. Суд погоджується, що в умовах воєнного стану життя і здоров`я особи є найвищими цінностями, враховує ситуаційну відсутність транспортного сполучення між населенними пунктами та проблему з нафтопродуктами, специфіку роботи керівника підприємства, який не повинен постійно знаходитись у службовому кабінеті. Однак, тривала й неодноразова відсутність керівника підприємства на роботі в період, коли військова ситуація в регіоні стала відносно спокійною й збройних сил російського агресора вже не було, дає підстави для висновку про самоусунення [PERSON] від виконання управлінських функцій щодо очолюваного ним КП «Перспектива». При цьому, суд звертає увагу позивача, що в такий складний для місцевої громади, як і для всієї держави, час він як керівник підприємства мав би подавати позитивний приклад підлеглим працівникам, мешканцям територіальної громади, проте, допустивши численні невиходи на роботу без поважних причин, фактично пустив підприємство на самоплив. Приписами п.10 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільський, селищний, міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України «Про культуру». В зв`язку з цим та те, що сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села й посадовою особою органу місцевого самоврядування, посилання сторони позивача на п.2.4.3 Контракту щодо неправомочності прийняття Плисківським сільським головою [PERSON] оскаржуваного розпорядження є необгрунтованими. Безпідставними є й посилання представника Плисківської сільської ради у відзиві на позов щодо їх статусу неналежного відповідача, оскільки сторонами Контракту є: Плисківська сільська рада як Орган управління майном (роботодавець) з однієї сторони та [PERSON] як працівник (керівник) з іншої сторони; сільський голова Вірко М.О. під час укладення контракту діяла як уповноважена посадова особа даного органу місцевого самоврядування, а не як самостійний суб`єкт трудових правовідносин та сторона цього Контракту. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані сторонами докази за правилами, встановленими ст.89 ЦПК України, з огляду на притаманний цивільному (господарському) судочинству стандарт «баланс вірогідностей», суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження допущення [PERSON] порушення трудової дисципліни - прогули без поважних причин; саме з цією причиною пов`язано застосування відповідачем до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, що відповідає ступеню тяжкості скоєного проступку та обставинам, за яких його вчинено; відповідач мав повноваження по накладенню на позивача даного стягнення та видачі оскаржуваного розпорядження; порядок застосування вказаного дисциплінарного стягнення відповідачами дотримано. Відповідно до ч.3 ст.235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Тому, оскільки суд з наведених вище мотивів констатував незаконність звільнення [PERSON] за викладеними в розпорядженні №33 від 05.04.2022р. такими причинами як «грубі порушення трудових обов`язків керівником підприємства, систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього Контрактом», які підлягають виключенню з даного розпорядчого документа, тоді як звільнення [PERSON] за прогули без поважних причин (п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України) є правомірним, що не тягне за собою поновлення позивача на роботі, то позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити у спосіб, визначений ч.3 ст.235 КЗпП України шляхом зміни формулювання причин звільнення, що не є виходом за межі заявлених вимог. Таким чином, враховуючи викладені обставини, даний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Оскільки при подачі даного позову [PERSON] згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, інших судових витрат не поніс, спір вирішений на його користь частково, відповідачі не зазначили про понесення якихось судових витрат, то у відповідності до положень ч.6 ст.141 ЦПК України належні по справі судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial