Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора Південно Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 17.11.2006 року, він є власником 1/6 квартири [ADDRESS] . Співвласниками квартири були дружина позивача [PERSON] , розмір частки 1/2 та її колишній чоловік [PERSON] , розмір частки 1/3. З моменту купівлі 1/6 частки квартири позивач разом зі своєю дружиною та її колишнім чоловіком мешкав спільно за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] мав розлади здоров`я та інвалідність через, що позивач та його дружина здійснювали за ним догляд. [INFO] померла дружина позивача [PERSON] . Після смерті останньої позивач самостійно здійснював догляд за [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] . 12.12.2020 року позивач звернувся до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] . 03.06.2021 року позивач подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] . У видачі свідоцтва на право на спадщину за законом позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що нотаріусу не були надані ані заповіт ані документи, які підтверджують родинні відносини між позивачем та гр. [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що у спадкодавця відсутні інші родинні зв`язки та спадкоємці та стверджує, що з 13.12.2006 року проживав однією родиною із спадкодавцем у квартирі за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкодавець потребував сторонньої допомоги, був інвалідом та самостійно не міг піклуватися про себе, квартира спільно утримувалася, разом з спадкодавцем він вів спільне господарство, купував речі та ліки, матеріально його забезпечував. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину питання позивача не вирішилось, тому вважає що має право звернутися до суду з приводу захисту своїх прав. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати, що він проживав зі спадкодавцем [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , однією родиною не менш п`яти років, з 13 грудня 2006 року по день відкриття спадщини [INFO] та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. Витребувано з \~Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, належним чином засвідчену копію спадкової справи № 452/2020, після померлого [INFO] [PERSON] 09.06.2021 року ухвалою суду підготовче засідання по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позиція сторін по справі, заяви (клопотання) учасників справи. У судовому засіданні представник позивача адвокат Мельніков В.Є. вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, попередньо суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та прийняття законного та обґрунтованого рішення. Представник третьої особи , будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справ, у судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом. На підставі договору купівлі продажу квартири від 17.11.2006 року, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстраційний номер 2385, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] - 1/6 частки, [PERSON] - 1/2 частки, [PERSON] - 1/3 частки. Вказане також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12618607 від 23.11.2006 року та копією технічного паспорту на квартиру. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] , яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис №217. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане Комунарським районним у місті Запоріжжя відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Комунарським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1794. Відповідно до свідоцтва на поховання Спеціалізованого КП «ВІЧНІСТЬ» Кушугумської селищної ради №2414 [PERSON] здійснив 28.11.2020 року поховання [PERSON] , про що зроблено запис в кризі реєстрації поховань. [PERSON] перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення ЗМР по Комунарському району та отримував щомісячну грошову допомогу малозабезпеченій особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю 1 чи 2 групи внаслідок психічного розгляду, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним ( [PERSON] , [INFO] , 2 група інвалідності) призначену відповідно до Постанови КМУ від 02.08.2000 року №1192, з 01.02.2020 року по 30.11.2020 року, що підтверджується довідкою начальника УСЗН ЗМР по Комунарському району від 12.07.2021 року №04-3080. [INFO] відкрилася спадщина після померлого [PERSON] . 12.12.2020 року до Шостої запорізької державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Була заведена спадкова справа № 452/2020. На запит нотаріуса 24.12.2020 року Департаментом реєстраційних послуг ЗМР була надана відповідь №04-07/3/21487, згідно якої за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований [PERSON] з 13.12.2006 року по 08.12.2020 року (помер [INFO] ). Разом з ним на день смерті був зареєстрований [PERSON] , [INFO] . 03 червня 2021 року до Шостої запорізької державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . У заяві спадщиною зазначена 1/3 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на яку спадкоємець просить видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Фоміної Т.В. від 03.06.2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не були надані ані заповіт ані документ, який підтверджує родинні відносини між ним та [PERSON] . Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. На підставі ч.ч.3, 5\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі\~ст. 1264 ЦК України: «У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.». Відповідно до п. 211 «інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. 03.06.2021 року [PERSON] звертався до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав на спадкове майно, про те, постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Фоміної Т.В. від 03.06.2021 року відмовлено останньому видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . У своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03.11.2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11.11.2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21.10.2015 року. Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка і вразі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Пунктом 23 зазначеної вище Постанови роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03 червня 1999 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. При цьому слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. З положень ч. 2\~ст. 1120 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. З письмових доказів встановлено, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] на момент його смерті в квартирі за адресою: [ADDRESS] та здійснював за ним догляд, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] , зазначивши при цьому, що за станом свого здоров`я останній потребував постійного догляду і позивач його надава. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем позивачу необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] . Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом. Враховуючи, що інших спадкоємців, які б бажали прийняти спадщину, окрім позивача після смерті [PERSON] немає, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] , з метою усунення обставини, яка перешкоджають оформленню права власності на спадкове майно, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. На підставі ст. 141ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 2859,30 грн.

Outcome: approved