Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що [INFO] у\~віці 82\~років в\~місті Новомосковську\~Дніпропетровської області\~померла мати\~позивача [PERSON] \~-\~ [PERSON] ,\~яка була\~зареєстрована та\~мешкала за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Хоча позивач\~ [PERSON] \~зареєстрована за\~іншою адресою,\~але останні\~роки та\~на момент\~смерті матері\~постійно мешкала\~за адресою\~реєстрації останньої,\~яка у\~зв`язку із\~похилим віком\~потребувала стороннього\~догляду та\~допомоги.\~За життя,\~22\~липня 2009\~року,\~ [PERSON] \~склала заповіт,\~яким все\~своє майно,\~де б\~воно не\~знаходилось,\~що буде\~належати їй\~за законом\~на день\~смерті,\~а також\~все те,\~на що\~вона матиме\~право за\~законом,\~заповіла доньці\~ [PERSON] ,\~про що\~позивач була\~обізнана.\~Вказаний заповіт\~серії ВМ\~№794715\~посвідчено державним\~нотаріусом Новомосковської\~державної нотаріальної\~контори Меньшиковою\~К.О.\~та зареєстровано\~в реєстрі\~за №\~1-2080.\~Після смерті\~ [PERSON] \~залишилась спадщина,\~яка складається\~із житлового\~будинку,\~розташованого за\~місцем реєстрації\~спадкодавця,\~що належала\~їй на\~праві приватної\~власності на\~підставі договору\~купівлі-продажу\~від 14\~липня 2006\~року.\~Позивач останні\~роки проживала\~із матір`ю\~ [PERSON] \~однією сім`єю,\~вела спільне\~господарство,\~одноособово піклувалася\~про неї.\~ [PERSON] \~зареєстрована в\~житловому будинку,\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~наймачем якого,\~згідно з\~даними технічного\~паспорту,\~є померла\~ [PERSON] .\~До нотаріуса\~Тупіка Н.В.\~із заявою\~про прийняття\~спадщини у\~встановлений шестимісячний\~строк після\~смерті матері\~не зверталася,\~оскільки вважала,\~що у\~разі постійного\~проживання спадкодавця\~на момент\~смерті разом\~зі спадкоємцем,\~спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, за умови, якщо від неї не відмовиться, тому вважала, що може в будь-який час звернутися за отриманням свідоцтва про право на спадщину, оскільки як за заповітом, так і за законом після смерті [PERSON] інших спадкоємців немає. Вирішивши отримати свідоцтво про право на спадщину, 02 листопада 2021 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенко А.Г., який за її заявою завів спадкову справу №140/2021 на майно померлої [INFO] [PERSON] . Цього ж дня [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нею пропущений строк на прийняття спадщини, передбачений ст. 1270 ЦК України та рекомендував їй звернутись до суду із позовом про поновлення строку на прийняття спадщини. Позивач вважає висновки приватного нотаріуса щодо обрання порядку захисту її інтересів хибними, оскільки вона постійно проживала зі спадкодавцем як на момент відкриття спадщини, так і декілька років перед цим, від спадщини ніколи не відмовлялась. Підстави, вказані у відмові нотаріуса порушують права позивача та є підставою для звернення до суду. Ухвалою судді від 29 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 06 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Витребувано докази спадкову справу після померлої [INFO] [PERSON] 21 квітня 2022 року отримано докази, витребувані судом. 09 червня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті, задоволено клопотання про виклик до суду свідків. В судовому засіданні 05 травня 2022 року прийнято відмову представника позивача від допиту свідка [PERSON] та задоволено клопотання про виклик для допиту свідка [PERSON] . Представник позивача до суду не з`явився, надавши заяву, в якій підтримав позов та просив його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не надавав. 14 квітня 2022 року представником відповідача подано заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та про ухвалення рішення згідно з чинним законодавством України. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] , довідки Ленінського відділу РАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області від 30 січня 2007 року № 19/03-98 та довідки відділу РАЦС по Павлоградському району Павлоградського МУЮ Дніпропетровської області, [INFO] народилася [PERSON] /а.с.12/, яка 22 грудня 1957 року внаслідок реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.13/ та 15 травня 1978 року на « [PERSON] » /а.с.14/. Згідно зі свідоцтвом про народження № [NUMBER] від 04 січня 1965 року, [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] /а.с.15/. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 31 грудня 1983 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.16/. Згідно з паспортом громадянина України, [PERSON] , [INFO] , з 06 травня 2000 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с.6/. Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Бакою О.В. 14 липня 2006 року та зареєстрованого в реєстрі за № 3006, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 292450067 від 24 грудня 2021 року, 19 липня 2006 року зареєстровано право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] /а.с.9, 10/. 22 липня 2009 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори 22 липня 2009 року та зареєстровано в реєстрі за № 1-2080 /а.с.19, 53-55/. Згідно зі свідоцтвом про смерть від 12 березня 2020 року серія [NUMBER] [INFO] [PERSON] померла /а.с.11/. У відповідності до акту голови квартального комітету № 16 міста Новомосковська Дніпропетровської області від 06 листопада 2021 року, складеного в присутності мешканців будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] постійно мешкала разом з її покійною матір`ю [PERSON] до дня її смерті. 02 листопада 2021 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенка А.Г. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та повідомила про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . На момент смерті [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Означені відомості перевірені, встановлені нотаріусом за довідкою № 4906 від 02 листопада 2021 року, виданою Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про проживання та прописку під час прийняття заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину та не оскаржуються сторонами /а.с.52/. 02 листопада 2021 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенком А.Г. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно з якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, вбачається наявність спору щодо встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності за позивачем, як спадкоємцем, на майно, право на яке набула померла особа. Вирішуючи позовні вимоги в частині встановлення факту, що має юридичне значення суд виходить з такого. Згідно з частиною 2 статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Враховуючи роз`яснення, викладених у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] , яка є донькою [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем, яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] станом на час відкриття спадщини. Також, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які є мешканцями будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] , кожен окремо підтвердили факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини та здійснення догляду позивача за матір`ю, яка перебувала в хворому стані більше 6 років до дня її смерті. Встановлення в судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно позивачу для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] . Враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині. Вирішуючи позов в частині визнання права власності в порядку спадкування суд виходить з такого. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі ст. 1233, ч.1 ст. 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки наданими суду доказами в своїй сукупності підтверджується факт набуття [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу, посвідченого нотаріально та зареєстрованого в реєстрі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем на момент його смерті, те, що позивач є матір`ю померлої та наявність заповіту померлої на ім`я позивача, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, відсутність заяв інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині про прийняття спадщини, позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом має право на набуття права власності на спадкове майно. Внаслідок чого, позовна заява в цій частині також підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved