Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

У листопаді 2021 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований такими обставинами. З 22.12.2007 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] . Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.10.2016 шлюб сторін розірвано, рішення ніким не оскаржувалося та набрало законної сили 28.10.2016. Фактично ж шлюбні стосунки припинено ще у 2013 році. На той час дочці сторін виповнилося 5 років. Дитина весь час проживала і проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач з дочкою взагалі не спілкується і не виконує жодного з покладених законом батьківських обов`язків: не приймає участі у її вихованні, не утримує матеріально. Всі питання виховання та утримання дитини вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Ухвалою від 30.11.2021 справу передано до Київського апеляційного суду для визначення її підсудності місцевим загальним судам міста Києва. Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 10.01.2022, постановленою на підставі статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», підсудність цієї позовної заяви визначена Дарницькому районному суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано в провадження судді Трусовій Т. О. Ухвалою від 02.02.2022 суд відкрив провадження за цим позовом та призначивсправу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Ухвалою від 17.08.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] та представник третьої особи подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] , місце проживання якого зареєстроване на тимчасово окупованій території України, викликався в судове засідання шляхом направлення смс-повідомлення, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. Водночас з огляду на те, що відповідачем була підписана заява, посвідчена 17.12.2021 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О. В. (запис у реєстрі за № 3775), щодо відсутності будь-яких заперечень проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] (а.с. 56), суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 22.12.2007 перебували у шлюбі, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Судацького міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 249. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.10.2008. З позовної заяви вбачається, що позивач та дитина зареєстровані і проживають за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 127/15872/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 28.10.2016. Відповідно до положень статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що позивач належним чином виконує свої материнські обов`язки: надає дочці матеріальне утримання, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створила належні житлові умови для її повноцінного виховання і розвитку, що підтверджується даними довідки Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 11 Вінницької міської ради, поясненнями близьких друзів та копією домової книги. Натомість відповідач більше восьми років з дитиною не спілкується, жодної участі у її житті та вихованні не приймає, не піклується про її здоров`я, фізичний духовний та моральний розвиток, аліментів не сплачує. Доказів, які б свідчили про намагання відповідача приймати участь у вихованні і утриманні дочки чи створення йому перешкод у спілкуванні з нею, суду не надано, до служби у справах дітей щодо визначення способів участі у вихованні дитини він не звертався. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи зі змісту статті 164 Сімейного Кодексу України в сукупності з іншими нормами сімейного законодавства позбавлення батьківських прав з підстав ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Служба у справах дітей Вінницької міської ради надала до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 72-76). Вказаний висновок суд покладає в обґрунтування рішення як такий, що відповідає внутрішньому переконанню суду і базується на оцінці сукупності досліджених доказів, які дають підстави вважати, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. До того ж зміст заяви відповідача свідчить про фактичне визнання ним позову, а відтак задоволення позову його права не порушить. На думку суду позбавлення відповідача батьківських прав не суперечить також інтересам дитини, оскільки відсутність будь-якої участі батька у її житті є фактором, що травмує дитячу психіку, а збереження батьківства може привести до одержання відповідачем в майбутньому майнових та особистих немайнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною, що, враховуючи ухилення його від виконання батьківських обов`язків, призведе до порушення прав та інтересів дитини. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved