Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 06.03.2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір №DNI0GA00000173, відповідно до умов якого останньому було видано кредит в сумі 38500 доларів США. Посилаючись на те, що свої зобов`язання за кредитним договором позичальник не виконує, в зв`язку з чим, станом на 26.08.2021 року виникла заборгованість в сумі 279479,22 долари США, що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 39382,58 долари США, за відсотками в сумі 50168,74 долари США, по комісії за користування кредитом в сумі 1965,07 долари США, пені в сумі 187963,53 долари США, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 89551,32 долари США, що за офіційним курсом НБУ дорівнює 2391020,24 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 39382,58 долари США, за відсотками в сумі 50168,74 долари США, а також судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.10.2021 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Протокольною ухвалою суду від 16.02.2022 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засіданні за викликами повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. За вказаних обставин, а також враховуючи думку представника позивача, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06.03.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №DNI0GA00000173, відповідно до умов п.8.1 якого банк зобов`язався надати позичальнику кошти на строк з 06.03.2008 року по 06.03.2028 року, в розмірі 46770 доларів США на наступні цілі: 38500 доларів США на особисті потреби; 8270 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору; зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Періодом сплати вважати період з 21 по 28 число кожного місяця. Як зазначив позивач, вбачається із розрахунку заборгованості та не спростовано відповідачем, останній свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, своєчасно кошти на погашення кредиту та відсотків не сплачував. З урахуванням цього, банк у відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України набув право вимоги щодо дострокового повернення виданого кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. В своєму позові банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 26.08.2021 року в сумі 89551,32 долари США, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 39382,58 долари США, за відсотками в сумі 50168,74 долари США. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. У статті 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Таким чином гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, при цьому відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути таку ж суму грошових коштів, тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка ним отримана. За таких обставин, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству і суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Відповідні висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16. Крім того, у цій постанові Великої Палати Верховного Суду, а також у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14 вказано, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. Тому, у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №DNI0GA00000173 від 06.03.2008 року, яка виникла станом на 26.08.2021 року, в сумі 89551,32 долари США, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 39382,58 долари США, заборгованості по відсотками за користування кредитом в сумі 50168,74 долари США, а також у відповідності до ст.141 ЦПК України стягнути судовий збір в сумі 35865 грн. 30 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved