Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

24 березня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 12.10.2021 року між нею та ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» було укладено кредитний договір № 0820-5174, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а останній зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцю проценти за користування кредитом. [PERSON] \~ не підписувався\~ окремий\~ документ\~ з інформацією, визначеною ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» і ч.ч. 2,3 Закону України Про споживче кредитування». Працівники фінансової установи не надали [PERSON] . Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» та з їх текстом вона не була ознайомлена. [PERSON] ознайомилася з Правилами випадково на вебсайті Кредитодавця вже після укладання договору. Фактично прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» укласти електронний договір не був підписаний в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому прийняття [PERSON] пропозиції відповідача укласти договір здійснено з порушенням абзаців другого та третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Оскільки застосування позичальником логіну та паролю відбувається щоразу при входженні до особистого кабінету, їх не може бути визнано одноразовим ідентифікатором, так як нівелюється ознака одноразовості, тобто дійсності для використання один раз. Також позивач уважає, що відповідачем порушено норми п.8,9 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки кредитний договір укладено без порядку його припинення і не містить умов про відповідальність відповідача. Також відповідачем порушено норми абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «про захист персональних даних», оскільки ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» не повідомляло їй про умови та строки обробки її персональних даних. З аналізу кредитного договору вбачається, що надана позивачкою згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] прохала визнати кредитний договір № 0820-5174 від 12.10.2021 року недійсним. Ухвалою суду від 24 березня 2022 року по даній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.32-33). Позивач [PERSON] при поданні позовної заяви прохала справу розглядати в її відсутність. Представник відповідача, ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. 12 липня 2022 року від представника ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що 12.10.2021 року між [PERSON] і ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 0820-5174, який є діючим та зобов`язання за яким Позичальником не виконані. Даний договір укладений в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання споживчих кредитів, які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною. Вказаний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи вебсайту ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» https://creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних і телекомунікаційних систем ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів та які в процесі обробки інформації діють як єдине ціле. В момент реєстрації на сайті ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» позивач створила власний особистий кабінет (п. 2.1.18 Правил), який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до Договору та іншої інформації. На сайті ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» позивач заповнила Заявку на отримання кредиту, вказала\~ усі дані, відмічені в Заявці в якості обов`язкових для заповнення (п. 2.1.10 Правил). Заявка подавалася позивачем через Особистий кабінет (п. 4.13 Правил). Відповідач проінформував позивача стосовно можливості надання кредиту (п. 4.21 Правил). В особисому кабінеті позивач ознайомилася з пропозицією відповідача щодо укладення електронного договору (офертою), яка була розміщена в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс». Позивач надала електронним повідомленням відповідь відповідачу про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий позивачу в смс-повідомленні) у відповідності до абз. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач надав підтвердження про укладення Договору шляхом розміщення інформації в особистому кабінеті позивача та направлення примірника Договору на електронну пошту позивача. Таким чином, при укладенні Договору позивачкою здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення Договору. Без відповідних дій з боку позивача укладення Договору було б неможливе. Відповідно до пункту 8 Договору (реквізити сторін), наявний електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Тобто порядок підпису Договору погоджений між сторонами та визначений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а відтак сторонами дотримано вимоги щодо укладення правочину, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» звертає увагу на те, що укладення Договору визнається сторонами, а тому відповідно до статті 82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Щодо ненадання повної інформації про умови кредитування, ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» зазначає наступне. На офіційному вебсайті ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» https://www.creditkasa.ua у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Укр Кредит Фінанс», розміщена повна інформація щодо Договору кредиту (примірний Договір) та порядку його укладення, а саме: договір кредиту (примірний Договір про відкриття кредитної лінії); Правила надання споживчих кредитів (діючі на момент укладення Договору); згода на обробку персональних даних; публічна інформація; паспорт споживчого кредиту. Також на вебсайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Розділ «Як це працює» містить докладну інформацію про вимоги до Позичальника, розмір та вартість кредиту (процентна ставка), умови дострокового погашення тощо. Розділ «Довідка» містить довідкову інформацію про умови отримання, погашення (в т.ч. дострокового) кредиту, умови повторного отримання кредиту. Крім того, відповідач вказує, що кредитний договір № 0820-5174 від 12.10.2021 року є дев`ятим Договором, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс». Попередні договори позивачкою виконано в повному обсязі, тобто вона знала про аналогічні умови укладення кредитного договору з ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс». Тому посилання позивача щодо ненадання ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» інформації по кредитному договору, його нечіткість та незрозумілість є безпідставними та не відповідають дійсності. Щодо порушення норм статей 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та здійснення нечесної підприємницької практики шляхом введення в оману позивачки відповідно до статті 230 ЦК України відповідач вказує, що за змістом статті 230 ЦК України наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Оскільки позивачка зверталась до відповідача з метою укладення кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, тому відсутні правові підстави для визнання оскаржуваного договору недійсним з вказаних позивачем підстав (дана позиція викладена в постанові Верховного суду від 07.10.2020 року по справі 127/33824/19). Щодо порушення норм Закону України «Про захист персональних даних» відповідач зазначає, що надана позивачкою згода на обробку персональних даних містить виключний перелік даних, які передаються на обробку. Укладаючи Договір, позивач була ознайомлена з обсягом та метою обробки його персональних даних, а також повідомлена про всі її права. Згода на обробку персональних даних, розміщена на сайті ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс», містить, зокрема, мету обробки виконання кредитного договору. Згідно ч. 4 ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», згода суб`єкта персональних даних це добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене в письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки. Тому ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» не тільки може, а й зобов`язаний обробляти персональні дані позивачки до моменту припинення договірних відносин. Враховуючи викладене, ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» прохав відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. 12 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» і [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0820-5174 (а.с.7-18). Відповідно до пункту 1.2 Договору, кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а останній зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцю проценти за користування кредитом. Метою отримання Кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії для задоволення особистих потреб Позичальника (п. 1.3 Договору). Згідно пунктів 2.1, 2.2, 2.4 Договору, розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту 15 000,00 гривень. Кредит надається Позичальнику протягом 3 днів з моменту укладання цього Договору. Заявлений строк користування кредитом складає 21 календарних днів з дня надання кредиту. Пунктом 2.6 визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах: стандартна процентна ставка 3 % за кожен день користування кредитом; знижена процентна ставка 2 %; пільгова процентна ставка 0,01 %. Відповідно до пунктів 2.9, 2.10 Договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 572 462 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору (за весь строк кредитування) складає 150 000,00 гривень та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 135 000,00 гривень.\~\~ Як встановлено зі змісту Договору, кредит був наданий позичальнику (позивачу) виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (відповідача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.10). Розділом 5 «Порядок укладання договору» Правил надання споживчих кредитів передбачено наступне. Після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості\~ надання кредиту та відкриття відповідного рішення в Особистому Кабінеті, Заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з Офертою щодо укладання Договору. Оферта (проект Договору), що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією в розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання Заявником Оферти (безпосередньо до використання Заявником електронного підпису) Заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.\~\~ Заявник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття Оферти (Акцепт) щодо укладення Договору в електронній формі (в рамках ІТС Кредитодавця) в особистосу кабінеті Заявника/Позичальника, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається (відповідний ідентифікатор) Кредитодавцем у СМС-повідомленні або шляхом дзвінку на номер телефону, який вказаний Заявником/Позичальником у Заявці, що вважається підписанням Договору відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після акцептування Позичальником Оферти, що є укладенням Договору відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», Кредитодавець направляє Позичальнику підтвердження вчинення (укладення) договору у формі електронного документа. Підтвердження направляється в особистий кабінет Позичальника та/або на електронну адресу, вказану Позичальником у Заявці. Підтвердження містить обов`язкові відомості відповідно до ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» (в тій мірі наскільки це застосовано до надання грошових коштів у кредит). Укладаючи Договір, Кредитодавець та Заявник/Позичальник визнають усі документи (в тому числі Договір) підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що Договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для Сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи Договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Заявник/Позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами Договору (умовами цих Правил та Договором про відкриття кредитної лінії). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру. Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Нормами ч. 3 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 6 ст. 11 цього Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 цього Закону). Відповідно до ч. 8 ст. 11 цього Закону, в разі укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Частиною 12 статті 11 цього Закону визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 цього Закону встановлено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). [PERSON] без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт ТОВ «Фінансова Компанія «Укр Кредит Фінанс» за допомогою логіна і пароля особистого кабінету не змогла б укласти кредитний договір із відповідачем. Укладення кредитного договору № 0820-5174 від 12.10.2021 року в запропонованій відповідачем формі відповідало внутрішній волі позивачки і цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. У пункті 8 Договору (реквізити сторін), наявний електронний підпис одноразовим ідентифікатором А684. Відповідачем також наданий паспорт споживчого кредиту, підписаний позивачкою аналогічним способом (а.с.73-74). Посилання позивачки як на підставу нікчемності договору на його підписання шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, яким не може бути визнано комбінацію логіна та пароля позичальника, зважаючи на їх застосування щоразу при входженні до особистого кабінету, чим нівелюється ознака одноразовості, є власним тлумаченням поняття одноразового ідентифікатора та спростовується згаданими вище правовими нормами. Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року в справі № 732/670/19. За таких обставин, передчасними є твердження [PERSON] про те, що кредитний договір не був підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора та відповідно є підстави вважати його недійсним. Посилання позивача на невиконання відповідачем вимог ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію», права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки позивачу, як фізичній особі, було надано кредит, позивач є споживачем фінансової послуги, а тому при розгляді даних правовідносин необхідно застосовувати спеціальний закон «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин). Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) стаття 11 в редакції Закону України № 1734-VIII від 15.11.2016 частину другу не містить. Тому при укладенні спірного кредитного договору № 0820-5174 від 12.10.2021 року сторони не могли порушити ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець розміщує на своєму офіційному вебсайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», що узгоджується з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному вебсайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства. Пунктом 7.1 Договору передбачено, що цей Договір та Правила надання споживчих кредитів разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання кредиту. Укладаючи цей Договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на вебсайті Кредитодавця (https://creditkasa.com.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватися Договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. Відповідно до підпункту 7.2.1 пункту 7.2 Договору, Позичальник підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, що визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Підписання позивачем оспорюваного договору свідчить про ознайомлення його з вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки ознайомлення із даними правилами передує укладенню договору. Отже, відповідач у повній мірі поінформував позивача про умови надання позики відповідно до вимог чинного законодавства. Вирішуючи\~ питання\~ про\~ порушення відповідачем норм встановлених п. 8, 9 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» суд зазначає наступне. Пунктами 8, 9 частини 1 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити порядок зміни і припинення дії договору, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Пунктами 12.3-12.5 Правил надання споживчих кредитів передбачено, що кредитодавець має право в односторонньому порядку вносити зміни до Правил. Змінені Правила розміщуються на Сайті. Внесення змін до Правил не змінює умови Договору (і відповідної редакції Правил як його складової частини) для вже укладених між кредитодавцем та позичальниками договорів. Зміни до Договору вносяться шляхом укладання додаткових угод, якщо такі зміни не є використанням права позичальника чи кредитодавця, які чітко визначені цими Правилами або Договором. Позичальник має право відмовитися від Договору без пояснення причин (відповідно до та в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про споживче кредитування»), у тому числі в разу отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця у письмовій формі до закінчення 14 календарних днів з дня укладення Договору. Пунктом 12.8 Правил надання споживчих кредитів передбачено, що дія Договору також може бути припинена за взаємною згодою Сторін та в інших випадках, передбачених діючим законодавством України. Згідно пункту 5.1 Договору, за порушення умов Договору Сторони несуть відповідальність, встановлену Договором, Правилами та чинним законодавством України. Відповідно до пункту 10.2 Правил надання споживчих кредитів, порушенням умов Договору про відкриття кредитної лінії та цих Правил є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених Договором та Правилами. Отже, посилання\~ позивача\~ на\~ порушення\~ відповідачем\~ норм,\~ встановлених п. 8, 9 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є повністю безпідставним, таким що не відповідає дійсності, а також не є підставою для визнання договору недійсним. Щодо твердження позивача про порушення відповідачем норм, встановлених абз. 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», суд вважає їх необґрунтованими, оскільки суду не надано підтверджень того, що відповідачем оброблялися її персональні дані незаконно. У пункті 8.1 Правил надання споживчих кредитів зазначено, що Заявник, виступаючи в якості суб`єкта персональних даних і суб`єкта кредитної історії, реєструючись на сайті, надає свою згоду на передачу Кредитодавцю своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану Заявника, його спроможності виконати зобов`язання згідно з Договором; виконання зобов`язань і реалізації прав Сторонами за Договором; забезпечення повернення кредиту, в тому числі за допомогою всіх засобів зв`язку, які надані Позичальником під час укладення та/або виконання Договору; повідомлення інших учасників ринку фінансових послуг про платоспроможність Позичальника та виконання ним кредитних зобов`язань; відступлення Кредитодавцем права вимоги третім особам. Пунктом 8.2 Правил надання споживчих кредитів встановлено, що Заявник/Позичальник надає згоду щодо власних персональних даних, включаючи інформацію про прізвище, ім`я, по-батькові, стать, громадянство, дату та місце народження, назву і реквізити документа, що посвідчує особу, дані водійського посвідчення, адресу зареєстрованого місця проживання, адресу фактичного місця проживання, контактні номери телефонів, акаунти в т.ч. у соцмережах, електронну пошту, дані щодо підключення та використання сучасних сервісів передачі даних, ідентифікаційний номер платника податків, відомості щодо освіти, сімейного, соціального та майнового стану, професію, доходи, а також інформацію, яка стане відомою Кредитодавцю у зв`язку з укладенням та/або виконанням Договору та/або протягом строку дії Договору. Відповідно до пункту 8.2 Правил надання споживчих кредитів, згода Заявника/Позичальника дійсна доки існують мета і цілі обробки персональних даних, визначені цими Правилами, або на інший строк, якщо такий передбачений законодавством (в т.ч. протягом 5 років після виконання Сторонами зобов`язань за Договором). Статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, персональні дані відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Згода суб`єкта персональних даних добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки. Положеннями ч. 1-3 ст. 10 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону. Використання персональних даних володільцем здійснюється у разі створення ним умов для захисту цих даних. Володільцю забороняється розголошувати відомості стосовно суб`єктів персональних даних, доступ до персональних даних яких надається іншим суб`єктам відносин, пов`язаних з такими даними. Використання персональних даних працівниками суб`єктів відносин, пов`язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків. Ці працівники зобов`язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, крім випадків, передбачених законом. Таке зобов`язання чинне після припинення ними діяльності, пов`язаної з персональними даними, крім випадків, установлених законом. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних», підставами для обробки персональних даних є, зокрема, укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Згідно з п.5, 11 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», суб`єкт персональних даних має право, зокрема, пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; відкликати згоду на обробку персональних даних. Відсутність у кредитному договорі пункту щодо пред`явлення вимоги володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних та/або відкликання згоди на обробку персональних даних не є підставою для визнання спірного пункту договору недійсним. Крім того, відкликання згоди чи заперечення проти обробки своїх персональних даних можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Суд вважає, що оскільки позивачка надала згоду на обробку своїх персональних даних під час укладання із відповідачем кредитного договору і його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому твердження позивачки про недотримання відповідачем положень Закону України «Про захист персональних даних» є безпідставними. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як спірний договір укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про захист персональних даних», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», тому підстави для визнання оспорюваного договору недійсним відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі відмови в позові на позивача. Частиною 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору та в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судовий збір у розмірі 992,40 гривень компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed