Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 17 вересня 20212 року (надійшла до суду 22 вересня 2021 року), в якій просила суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 07 жовтня 1995 року сторони уклали шлюб, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року у справі №214/7621/15 було розірвано. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який значиться зареєстрованим та проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . На даний час позивач самостійно утримує дитину, однак без матеріальної допомоги з боку батька [PERSON] вона не має можливості повноцінно утримувати їх спільного сина та забезпечувати усім необхідним. У добровільному порядку надавати допомогу на утримання дитини він відмовляється та не бажає брати участь у вихованні сина та матеріальному забезпеченні. Оскільки в позасудовому порядку домовитись про розмір аліментів вони не можуть, тому за захистом майнових прав та інтересів малолітнього [PERSON] позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 09 травня 2022 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження (а.с.20). Не визнаючи пред`явлені вимоги, відповідач [PERSON] подав відзив (а.с.36-37). Заперечення проти пред`явлених до нього вимог мотивував тим, що хоча й від свого обов`язку по утриманню сина [PERSON] він не відмовляється, однак заявлений [PERSON] розмір аліментів вважає завищеним. Дійсно, він та [PERSON] перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду було розірвано 04 листопада 2015 року. У період шлюбу вони набули у спільну сумісну власність житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Ще до розірвання шлюбу позивач змусила його виселитись з квартири. У свою чергу, він не пред`являв до суду позов про поділ сумісно нажитої квартири, вирішивши залишити квартиру в користуванні [PERSON] та їх спільних синів. Наразі він не має у власності жодного рухомого чи нерухомого майна. Після розлучення він надавав допомогу на утримання їх дітей у добровільному порядку, на підтвердження чому долучив до позову квитанції, а тому пред`явлення [PERSON] позову стало для нього несподіваним рішенням. На даний момент він офіційно не працевлаштований, постійно місця роботи не має та отримує дохід від тимчасових заробітків. Крім того, із запровадженням в Україні воєнного стану знайти роботу стало вкрай складно. Також зауважив, що [PERSON] до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області пред`явлено позов про стягнення з нього аліментів на утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання (справа №214/9477/21, суддя Прасолов В.М.), у розмірі 1/4 частки від його заробітку. Таким чином, задоволення вимог за обома позовами [PERSON] поставить його у вкрай скрутне матеріальне становище. З огляду на викладене, вважав, що справедливим і достатнім буде стягнення з нього аліментів в розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу) на утримання їх сина [PERSON] . Саме такий розмір аліментів, на його переконання, забезпечить справедливий баланс між потребами їх сина в отриманні матеріальної допомоги з його боку як батька, так і з його фінансовими можливостями в наданні такої допомоги синові. 06 вересня 2022 року позивач подала відзив на позов (а.с.53-54), в якому зазначила, що придбання в періоду шлюбу з [PERSON] квартири жодним чином не впливає на виконання ним обов`язку по утриманню їх неповнолітнього сина та не звільняє від цього. Не заперечувала, що дійсно між нею та відповідачем була досягнута домовленість щодо сплати ним аліментів на утримання сина в добровільному порядку, однак аліменти він сплачував нерегулярно та у розмірі, визначеному на власний розсуд, що визначило необхідність її звернення до суду задля визначення розміру аліментів рішенням суду. Щодо посилань відповідача на наявність у провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільної справи №214/9477/21 за її позовом про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, зазначила, що ухвалою суду від 17 червня 2022 року пред`явлений нею позов залишено без розгляду. Жодних доказів, які б свідчили про доцільність визначення аліментів в розмірі саме 1/8 частки від заробітку (доходу), до відзиву відповідачем не долучено. Позивач акцентувала увагу, що [PERSON] є здоровим та працездатним, інших аліментних зобов`язань та утриманців не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання їх сина в заявленому нею розмірі. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Присутня в судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, вислухавши позицію сторін та враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права і інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , дійсне [PERSON] а.с.14) перебували в шлюбі, зареєстрованому 07 жовтня 1995 року Виконкомом Лозуватської сільської Ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №51 (а.с.3). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року у справі №214/7621/15-ц, яке набрало законної сили 17 листопада 2015 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.11-12). Від шлюбу сторони мають трьох синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Як вказувала позивач, що підтверджується довідкою ЖБК «Рассвет-8» (а.с.13) та не оспорювалось відповідачем, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Спір про визначення місця проживання [PERSON] , який є неповнолітнім, між сторонами відсутній. Інші діти проживають окремо. Наразі сторони стосунки не підтримують, відповідач проживає окремо. До того ж як вказувала позивач, неповнолітній син [PERSON] знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Факт наявності раніше досягнутої домовленості про сплату відповідачем аліментів на утримання дитини, позивач не оспорювала, однак зазначила, що цю домовленість [PERSON] належним чином не виконує, оскільки платежі здійснює нерегулярно та в розмірі, визначеному на власний розсуд. Відтак, судом встановлено дійсність наявності між сторонами спору про право дитини на належне матеріальне забезпечення з боку іншого з батьків, який проживає окремо. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183,\~ ч.1 ст.191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням викладеного, принципу найкращого забезпечення інтересів дітей та положень ст.182 СК України, визнання відповідачем позовних вимог, та з огляду на те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, у зв`язку з чим має можливість щомісячно та стабільно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільного сина, відсутність інших аліментних зобов`язань, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі із стягуванням з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх сина [PERSON] , в заявленому нею розмірі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як визначено загальними положеннями ЦПК України, якщо позов (заява) подається до суду особисто, днем пред`явлення позову буде день прийняття його судом (засвідчується датою реєстрації). Якщо ж позов (заява) пред`являється не особисто, а відправляється поштою, днем пред`явлення позову (заяви) вважається календарна дата прийняття відповідного листа поштою, засвідчена на поштовому штемпелі, а не день надходження до суду (дата реєстрації вхідної документації судом). З огляду на те, що позивач звернулася до суду з позовом шляхом його направлення засобами поштового зв`язку 17 вересня 2021 року згідно зі штемпелем поштового відділення на конверті (а.с.15), тому стягнення аліментів слід здійснювати саме з 17 вересня 2021 року. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,\~відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved