Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. Позов обгрунтовує тим, що 17.07.2009 сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 313. Від даного шлюбу в сторін народився син, [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалось, що призвело до того, що з квітня 2022 року сторони подружніх стосунків не підтримують та разом не проживають. Син [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач здоровий, працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини. Дійти спільної згоди щодо утриманні їхнього сина сторони не можуть, що і стало причиною звернення позивачки з даним позовом до суду. Позивач, [PERSON] в судове засідання не явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу слухати у її відсутність. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Кушнеренко Є.Ю. надав до суду пояснення, відповідно яких позовні вимоги визнав частково, просить стягнути аліменти у мінімальному розмірі. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 17.07.2009 сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 313. Від даного шлюбу в сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записом у Сертифікаті особистих даних про народження дитини зробленого в Парафії Дроннінглунд Муніципалітет Брьондерслев, [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалось, що призвело до того, що з квітня 2022 року сторони подружніх стосунків не підтримують та разом не проживають. Дитина залишилася проживати з позивачкою. Дійти спільної згоди щодо утримання їхнього сина сторони не можуть. Вказаний факт не заперечується сторонами. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Ч. 3 ст. 180 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач має змогу утримувати свою дитину, доказів про його хворобу чи наявність інших утриманців відповідач суду не надав, суд вважає справедливим стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави також належить до стягнення судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп..

Outcome: approved