Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

заявниця зазначає, що [PERSON] був її батьком, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, та постійно проживав з нею за адресою: [ADDRESS] . Впродовж останніх років батько хворів, а заявниця доглядала за ним, забезпечувала його усім необхідним, брала на себе усі витрати, пов`язані з побутом та лікуванням. У зв`язку із встановленим діагнозом (рак), він був змушений їздити на лікувальні процедури за кордон та під час такого виїзду там загинув. За місцем смерті у Російській Федерації згідно з даними закордонного паспорта видано свідоцтво про смерть на його попереднє прізвище " [PERSON] ". У заявниці як єдиної дочки померлого та спадкоємця першої черги існують проблеми в оформленні спадщини в Україні, оскільки всі його документи видані на прізвище « [PERSON] ». Зазначає, що їздити лікуватись потрібно було терміново, тому міняти закордонний паспорт та приводити його у відповідність з внутрішнім часу не було. Іншої можливості одержати документ за дійсним прізвищем померлого, що має юридичне значення для державної реєстрації смерті в Україні та звернутися із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на даний час не має. Оскільки батько був зареєстрований за іншою адресою, через видачу свідоцтва про смерть за кордоном на старе прізвище, ускладнюється процес оформлення спадщини, тому заявниці необхідно встановити також і факт постійного проживання з батьком з дня її народження ( [INFO] ) по день його смерті ( [INFO] ). Доказом спільного проживання зазначає знаходження всіх його документів у заявниці, їхні спільні фото, а також підписаний свідками протокол, де вони підтверджують факт спільного проживання. Встановлення вказаних фактів має для заявниці юридичне значення, оскільки надасть змогу реалізувати своє право на оформлення спадщини після його смерті у встановленому законом порядку. У власності батька також перебував автомобіль марки "Toyota Highlander", реєстраційний номер " [NUMBER] ", однак, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видано на його колишнє прізвище " [PERSON] ". Таким чином, прізвище власника в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу не збігається із прізвищем померлого в паспорті та свідоцтві про народження, що позбавляє її можливості реалізувати своє право на спадщину. Тому заявниця просить встановити: факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер в Російській Федерації [INFO] ; факт її постійного проживання з [PERSON] з 1977 по 2022 роки на час відкриття спадщини; факт належності [PERSON] свідоцтва про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу серії " [NUMBER] ", що видане на ім`я « [PERSON] ». Заявниця в судове засідання не з`явилася, її представник, адвокат Чуйко З.Д. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та вказала, що заявниця не може реалізувати своє право на спадщину через розбіжності у зазначенні прізвищ померлого. [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, що підтверджується копіями паспортів, реєстраційних номерів облікової картки платників податків на прізвища " [PERSON] " та " [PERSON] ", які зберігаються у заявниці, а також наявними в матеріалах справи копіями фотосвітлин, протоколом свідків. Представнику не відомо про наявність існування документу, що свідчить про відмову нотаріуса в оформленні спадщини. На думку заявниці, через відсутність українського свідоцтва про смерть [PERSON] , вона не могла звернутися до нотаріуса для оформлення спадщини. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про його час та місце повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, від нього не надійшло заяв про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника заявниці, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 79 від 02.10.1954 року, що стверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.10.1954 року (а.с. 42). [INFO] народилась [PERSON] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 61 від 12.12.1977 року, що стверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.12.1977 року (а.с. 13). 30.09.2000 року [PERSON] у зв`язку з одруженням із [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30.09.2000 року (а.с. 14). Відповідно до даних паспорта громадянина України прізвище, ім`я та по батькові заявниці [PERSON] , яка народилася [INFO] в с.Товмачик Коломийського району Івано-Франківської області, місце проживання якої зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-11). Згідно з даними копії актового запису про шлюб № 647 від 12.12.2006 року, складеного Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Атак-Док, Тарського району, Омської області, Російської Федерації, місце проживання: [ADDRESS] , (паспорт [NUMBER] , виданий Коломийським МВ УМВС 09.09.1997 року) зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] . Прізвище нареченого після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Вказане також підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.12.2006 року (а.с. 15, 72). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Коломийським РВ УМВС в Івано-Франківській області 12.12.2006 року, [PERSON] народився [INFO] в с. Атак-Док, Тарського району, Омської області, Російської Федерації, місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 16-18 ). Згідно з даними копії актового запису про розірвання шлюбу № 76 від 29.04.2008 року, складеного Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , (паспорт [NUMBER] , виданий Коломийським МВ УМВС 04.02.2088 року), та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Прізвище чоловіка після державної реєстрації розірвання шлюбу « [PERSON] » (а. с.73). Даний факт також підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 29.04.2008 року ( а.с. 20 ). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Коломийським МВ УМВС в Івано-Франківській області 11.06.2008 року, [PERSON] народився [INFO] в с. Атак-Док, Тарського району, Омської області, Російської Федерації, місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 21-23 ). Даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії " [NUMBER] " стверджується, що автомобіль марки "Toyota Highlander", реєстраційний номер " [NUMBER] ", зареєстрований 16.01.2021 року на праві власності за [PERSON] ( [ADDRESS] (а.с. 40-41)). Відповідно до даних свідоцтва про смерть, переклад якого з російської на українську мову засвідчено У.Слободян - нотаріальним перекладачем, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Москва, Російської Федерації, актовий запис №170229775005400378007 від 11.01.2022 року ( а.с. 25-26). Згідно з протоколом від 03.06.2022 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , цим протоколом підтверджують, що [PERSON] постійно проживав разом зі своєю дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 1977 року по день його смерті [INFO] ( а.с. 35 ). В копії виписного епікризу вказано, що пацієнт [PERSON] (вік 67 років, житель [ADDRESS] ) перебував на обстежені та лікуванні у відділенні з 02.12.2021 року по 19.12.2021 року з діагнозом: рак (плоскокліточна карцинома) а.с.36)). Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-18774/0/15-22-Вих від 22.07.2022 року (Вх. № 10411/22-Вх. від 01.08.2022 року) [PERSON] у період з 26.07.2017 року по 05.01.2022 року неодноразово здійснював перетин державного кордону України в напрямку «Виїзд-В`їзд» в різних пунктах пропуску через державний кордон України, востаннє - 05.01.2022 року в напрямку «Виїзд» за межі України в пункті пропуску «Львів» (а.с. 74). Як вбачається з листа державного нотаріуса Третьої Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. № 296/01-16 від 17.07.2022 року, згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69479886 та №64479869 від 15.07.2022 року з питань оформлення спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , до вказаної нотаріальної контори ніхто не звертався ( а.с. 65). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03.02.2021року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18.11.2020 року у справі №554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25.11.2020 року у справі №636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від19.06.2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05.12.2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19). Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Звертаючись до суду з цією заявою, заявниця просила встановити факт смерті [PERSON] , який помер в Російській Федерації [INFO] , факт її постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини та факт належності [PERSON] свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, оскільки за місцем його смерті у Російській Федерації видали свідоцтво про смерть на прізвище " [PERSON] ", в той час як інші документи оформлені на прізвище " [PERSON] ", що унеможливлює прийняття нею спадщини після його смерті. Разом з тим, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. При цьому, згідно роз`яснень, які містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Проте, заявницею не надано суду доказів звернення та в подальшому відмови органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті [PERSON] . Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявниці важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них. Однак, з матеріалів справи не вбачається, що заявниця зверталася до відповідного органу з даними питаннями і що їй було відмовлено в цьому. У даному випадку спосіб відновлення порушеного права, якщо воно мало місце, вирішується шляхом звернення до відповідного органу, а у разі відмови - оскарження її в судовому порядку. Доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про факт постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заявницею суду не надано. Долучення нею копій фотосвітлин до розглядуваної заяви не підтверджує вказаного факту, оскільки вони належним чином не оформлені та позбавляють суд можливості встановити обставини, про які зазначає заявниця, ідентифікувати осіб на них та дату їх створення. Не спростовує зазначеного і долучений протокол з підписами свідків, оскільки судом під час розгляду справи безпосередньо не досліджувалися показання свідків, клопотання про допит яких стороною заявниці не заявлялося. Згідно з правилами ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, дослідивши зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що заявницею не надано належних та допустимих доказів, на яких ґрунтуються заявлені нею вимоги, відсутнє підтвердження того, що до пред`явлення заяви про встановлення вказаних фактів вона зверталася до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але їй в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Не подано суду і доказів того, що вона зверталась до нотаріальної контори для реалізації своїх спадкових прав і їй було відмовлено в оформленні таких прав, через розбіжності в прізвищах батька. Захист порушеного права заявниці має відбуватися за умови неможливості реалізувати своє право у класичний для відповідних правовідносин позасудовий спосіб - тобто відмови нотаріальної контори у прийнятті заяви про спадщину або відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Видача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в 2021 році на попереднє прізвище особи, що проводиться на підставі документу, який посвідчує її особу, не свідчить про наявність підстав для встановлення факту належності цього документу в судовому порядку особі, яка за життя за власною волею змінила своє прізвище. Доказів неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, що є підставою для розгляду справи судом про встановлення факту смерті особи в певний час заявницею суду не надано, навпаки нею вказано, що факт смерті спадкодавця підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого на його попереднє прізвище, що не може бути підставою для встановлення повторного факту смерті особи на інше прізвище, ще до його зміни, як про це просить заявниця. У зв`язку із зазначеним, суд вважає, що подання заявницею [PERSON] заяви про встановлення вищевказаних фактів є передчасним, тому в її задоволенні слід відмовити. На підставі наведеного та,

Outcome: dismissed