Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

У червні 2022 року представник заявника адвокат Яцун Володимир Михайлович, діючи від імені та представляючи інтереси заявника [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Свої вимоги представник заявника мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] . Після її смерті залишилася спадщина, а саме: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Горького, що знаходилось в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області, площею 3,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 040755, виданого на підставі рішення Носівської РДА від 01 липня 1996 року № 155 Носівською РДА Чернігівської області 24 липня 1996 року, зареєстрованого 12 листопада 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 418. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] . На момент смерті [PERSON] . [PERSON] працювала соціальним працівником. Останні роки життя стан здоров`я [PERSON] суттєво погіршився. Будинок [PERSON] був по сусідству з будинком [PERSON] . [PERSON] дуже часто провідувала її, опікувалася нею, приносила продукти харчування, ліки, готувала їжу, прибирала в будинку, адже близьких родичів [PERSON] не мала. Останній час до смерті [PERSON] . [PERSON] постійно доглядала за [PERSON] та проживала разом із нею. Після смерті [PERSON] здійснювала її поховання та організовувала поминальні обіди і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України уважається такою, що прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом. Інші спадкоємці, які б претендувала на спадщину, відсутні. [INFO] померла мати заявниці [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказану земельну частку (пай), яке вона фактично успадкувала після смерті [PERSON] , але на яке не оформила своїх спадкових прав. На момент смерті [PERSON] разом із нею в [ADDRESS] постійно проживали чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] , і відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вони вважаються такими, що прийняли спадщину як спадкоємці першої черги за законом. При підготовці документів до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті [PERSON] було виявлено, що вона в установлений строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а також відсутні документи, які б підтверджували факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини [PERSON] . Для оформлення спадщини після смерті матері заявникові необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Саме тому представник заявника просить судовим рішенням встановити вищевказаний факт, що має юридичне значення. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2022 року відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні заявник підтримала свою заяву, просила її задовольнити, пояснила, що її мати [PERSON] працювала соціальним працівником у с. Хотинівка Носівського (нині Ніжинського) району. Вона опікувалася [PERSON] , яка проживала по сусідству, була одинокою та літнього віку, потребувала постійного стороннього догляду. Останні місяці життя [PERSON] . [PERSON] проживала разом з [PERSON] в будинку [PERSON] , здійснювала за нею постійний догляд, обслуговувала її, доглядала будинок, двір. Після смерті здійснювала поховання, поминальні обряди. За життя [PERSON] склала на [PERSON] заповіт. Для оформлення спадкових прав після смерті матері [PERSON] заявникові необхідно встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги заяви з підстав, викладених у її змісті, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Мринської ОТГ в особі Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області у судове засідання не з`явився, але до початку розгляду справи по суті направив до суду заяву про визнання вимог заяви та розгляд справи за відсутності представника Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви та пояснив, що його дружина [PERSON] працювала соціальним працівником у с. Хотинівка Носівського (нині Ніжинського) району. Вона опікувалася [PERSON] , яка проживала по сусідству, була одинокою та літнього віку, хворіла, тому потребувала постійного стороннього догляду. Останні місяці життя [PERSON] . [PERSON] проживала разом з [PERSON] в будинку [PERSON] , здійснювала за нею постійний догляд, обслуговувала її, доглядала будинок, город. Після смерті [PERSON] його дружина здійснювала її поховання, поминальні обряди. За життя [PERSON] склала на [PERSON] заповіт. Його дружина [PERSON] померла [INFO] , для оформлення спадкових прав після її смерті його дочці необхідно встановити факт постійного проживання. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] дала показання, що вона є односельчанкою заявника. Свідку достовірно відомо, що [PERSON] була соціальним працівником, постійно доглядала за [PERSON] , яка була одинокою, за деякий час до смерті [PERSON] її стан здоров`я дуже погіршився, тому [PERSON] переїхала до її будинку та постійно була з нею, на день смерті [PERSON] вона постійно проживала з нею. [PERSON] забезпечувала догляд за [PERSON] , купувала їй ліки, годувала, хоронила після смерті. У судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON] дав показання, аналогічні показанням свідка [PERSON] . Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованої особи [PERSON] , показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 4). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Горького, що знаходилось в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області, розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 040755, виданого на підставі рішення Носівської РДА Чернігівської області від 01 липня 1996 року № 155, Носівською райдержадміністрацією Чернігівської області 24 липня 1996 року, зареєстрованого 22 листопада 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 418 (а. с. 7). На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS] одна, що підтверджується копією довідки Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 764/3-14 від 11 липня 2017 року (а. с. 5). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 04 березня 2006 року секретарем виконавчого комітету Хотинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області Кошовою В.П., зареєстрований в реєстрі за № 18, яким належну їй частину житлового будинку та присадибну земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] та належне їй право на земельну частку (пай), або земельну ділянку в разі виділення її в натурі на підставі означеного державним актом на право на земельну частку (пай) та належне їй право на майнову частку, а також усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 31) та копією заповіту (а. с. 6). Судом установлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 30). Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, спадкування після її смерті здійснюється за заповітом, спадкоємцем за заповітом була [PERSON] . Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. У п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно з матеріалами справи (а. с. 5) на день смерті спадкодавець [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS] , одна. Однак, судом встановлено, що за декілька місяців до дня її смерті на постійне проживання до її будинку переїхала [PERSON] , оскільки в силу стану здоров`я, літнього віку [PERSON] потребувала постійної допомоги та постійного стороннього догляду. [PERSON] як соціальний працівник та як спадкоємець, указаний у заповіті, забезпечувала їй такий догляд, вела домашнє господарство. Ці обставини підтверджуються поясненнями заявника, заінтересованої особи [PERSON] , показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, сумнівів у достовірності яких суд не має. Отже, у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] уважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). [PERSON] за життя заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 34). Судом установлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 33). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 11а), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а. с. 12). Отже, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Спадщину вона прийняла в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] на час смерті, що підтверджується копією довідки Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 500 від 11 травня 2017 року (а. с. 9). Оскільки в заявника відсутні документи на підтвердження спільного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останнього, заявник позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на майно, яке залишилося після смерті її матері. При винесенні рішення суд бере до уваги те, що встановлення факту спільного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої, має для заявника юридичне значення, адже дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно. Заявник позбавлена можливості в іншому порядку, крім судового, встановити факт. Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved