Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 09.12.2018 року, о 10-20 г., в районі будинку №8 по вул.Максима Дія в м.Дніпро, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Huundai Getz, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля ВАЗ-21114, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.12.2018 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ-21114, д.н.з. [NUMBER] було пошкоджено, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 21.02.2019 року потерпіла особа подала позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 08.02.2019 року та заяву про відшкодування шкоди від 18.02.2019 року. На підставі наказу №3696 від 11.04.2019 року та платіжного доручення №937146 від 11.04.2019 року позивач відшкодував потерпілому майнову шкоду в сумі 15319 грн. 99 коп., визначену з урахуванням звіту про оцінку №22-02-19В від 12.03.2019 року. За послуги ТОВ «Український центр після аварійного захисту «Експерт-Сервіс» з визначення вартості матеріального збитку, позивач поніс витрати в сумі 750 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 25.03.2019 року, рахунок-фактурою №СФ-119 від 25.03.2019 року та платіжним дорученням №937392 від 18.04.2019 року. Посилаючись на вказані обставини, а також, що завдана матеріальна шкода відповідачем відшкодована не була, позивач росив стягнути з останнього в порядку регресу витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в сумі 15319 грн. 99 коп., витрати на проведення дослідження та збір документів в сумі 750 грн., а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2481 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 3214 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.05.2022 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача за судовими повістками-повідомленнями до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. В наданій разом із позовом заяві просив розглядати справу в спрощеному провадженні, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами. Відповідач в судове засідання потворно не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. За вказаних обставин та з урахуванням положень ст.ст.211,223,247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 09.12.2018 року, о 10-20 г., в районі будинку №8 по вул.Максима Дія в м.Дніпро, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Huundai Getz, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля ВАЗ-21114, д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.12.2018 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ-21114, д.н.з. [NUMBER] було пошкоджено, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 21.02.2019 року потерпіла особа відповідно до ст.ст.33,35,41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подала позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 08.02.2019 року та заяву про відшкодування шкоди від 18.02.2019 року. На підставі наказу №3696 від 11.04.2019 року та платіжного доручення №937146 від 11.04.2019 року позивач відшкодував потерпілому майнову шкоду в сумі 15319 грн. 99 коп., визначену з урахуванням звіту про оцінку №22-02-19В від 12.03.2019 року. За послуги ТОВ «Український центр після аварійного захисту «Експерт-Сервіс» з визначення вартості матеріального збитку, позивач поніс витрати в сумі 750 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 25.03.2019 року, рахунок-фактурою №СФ-119 від 25.03.2019 року та платіжним дорученням №937392 від 18.04.2019 року. Відповідно до\~п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(тут та далі Закону України №1961-IV, в редакції, що діяла на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин) було встановлено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. \~ \~ \~ \~Згідно ст.29 Закону України №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно п.п.«а» п.41.1\~ст.41 Закону України №1961-IV\~за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В свою чергу пп.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України №1961-IV передбачено,, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням вищенаведеного, позивач у відповідності до\~ст.1191 ЦК України\~та п.38.2.1\~ст.38 Закону України №1961-IV\~ після сплати страхового відшкодування набув права регресної вимоги у розмірі виплаченого відшкодування до відповідача, як винної особи. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення в повному обсязі позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою в сумі 15319 грн. 99 коп., а також витрати на оцінку вартості завданих збитків в сумі 750 грн., всього стягнувши таким чином 16069 грн. 99 коп. Також у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2481 грн. В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 3214 грн., суд враховує наступне. Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~до яких\~віднесено і\~витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою ст.137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, згідно з ч.6 ст.137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». З матеріалів справи вбачається, що правова допомога, пов`язана із підготовкою позову до суду та його судовим розглядом надавалась позивачу адвокатом Хомяком О.П., який діяв на підставі довіреності, виданої згідно договору про надання послуг у сфері права №11/10/2022 від 04.01.2022 року, укладеного між МТСБУ та АО «Авалон «Олега Хомяка». Пунктом 5.1. вказаного договору передбачено, що вартість послуг у регресних справах, у яких замовник є позивачем (стягувачем), визначається від суми, що надійшла на поточний рахунок замовника та складає: 5.1.1. 20% незалежно від того чи розглядалася справа у суді або спір урегульовано в досудовому порядку (у разі супроводження справи виконавцем починаючи з досудового врегулювання) або справа знаходиться на стадії виконавчого провадження. Згідно п.5.3. договору оплата здійснюється замовником шляхом перерахування суми винагороди на рахунок виконавця на підставі акту приймання-передачі наданих послуг, який складається виконавцем раз на місяць та передається замовнику у місяці, наступному за звітним, у двох екземплярах разом із матеріалами справи. Таким чином, сторонами договору було встановлено фіксований розмір вартості правничої допомоги в розмірі 20% від суми, стягнутої з відповідача в порядку регресу. Також згідно умов договору вбачається понесення позивачем цих витрат з відкладеною дією, після фактичного стягнення коштів. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. В постановах Верховного Суду від 12.02.2020 року в справі №648/1102/19, де аналізувалися аналогічні положення\~ЦПК України, суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2\~ст.137 ЦПК України). Також, висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду в складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року в справі №922/445/19. Тобто, факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи та їх розмір. За вказаних обставин, з відповідача на користь позивача також слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 20% від стягнутої за рішенням суму, що становить 3214 грн. (16069,99 : 100% х 20%), всього, з урахуванням судового збору, стягнувши судові витрати в сумі 5695 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved