Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~28.01.2022 року судом зареєстрований позов [PERSON] , яка також діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення. \~ \~ \~ \~Позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23.03.2012 року [PERSON] призначено опікуном недієздатної [PERSON] . З 15.09.2004 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2020 року був розірваний. [PERSON] , як зять [PERSON] , був зареєстрований в будинку за адресою: [ADDRESS] . За період проживання у шлюбі, так і після розірвання шлюбу відповідач не дає можливості вільно проживати позивачам у належному їм будинку. За місцем їх проживання з ініціативи відповідача часто виникають сварки та бійки, приїжджають працівники поліції. Відповідач, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчиняє психологічне насильство, ламає техніку, меблі, кидається на дітей з ножем, курить в будинку. Недобросовісна та аморальна поведінка негативним чином впливає на емоційний стан дітей, вони є постійними свідками сварок, не можуть приділити належну увагу навчанню. Неодноразово [PERSON] та [PERSON] залишались на вулиці і не могли потрапити до будинку. Власники змушені періодично винаймати інше житло через неможливість спільного проживання із відповідачем. Перебування у такій обстановці призводить до постійного нервового напруження, безкінечної депресії, негативно відображається на емоційному здоров`ї всіх мешканців. Незважаючи на профілактично-роз`яснювальну роботу, притягнення до адміністративної відповідальності відповідач своєї поведінки не змінив, добровільно виселитись, знятись з реєстрації місця проживання не бажає. Зазначаючи правовою підставою ст. 321, 319, 406 ЦК України, ст. 157, 116 ч. 1 ЖК України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, [PERSON] просила усунути перешкоди в користуванні житловим будинком по [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] без надання іншого житлового приміщення. Судом вчинені наступні процесуальні дії. 08.02.2022 року відкрито загальне провадження у даній справі (а.с. 41). 08.06.2022 року закрите підготовче провадження і призначена справа до судового розгляду по суті (а.с. 71, 72). В судовому засіданні представник позивача адвокат Чернілевська Р.В. позов підтримала за викладених обставин. Суду пояснила, що відповідач колишній чоловік [PERSON] та колишній зять [PERSON] , після розірвання шлюбу в 2020 році залишився проживати в будинку, що належить позивачам. Він зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки, свідками яких є двоє неповнолітніх дітей, чим подає поганий приклад поведінки батька та чоловіка в родині. Під час сварок відповідач використовує ненормативну лексику, завдає шкоди психічному та фізичному здоров`ю [PERSON] , її матері, дітей. Неодноразово бив [PERSON] , трощив меблі, техніку, вікна, двері, посуд, речі тощо. Позивач викликала працівників поліції, щоб захиститися від свавілля відповідача і домашнього насильства. Такою поведінкою відповідач створює неможливі умови для проживання. Вони неодноразово залишали будинок і винаймали інше житло, оскільки залишатись з [PERSON] було небезпечно для здоров`я та навіть життя. Просила захистити права власників [PERSON] і [PERSON] та виселити [PERSON] з будинку [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , яка також діє в інтересах недієздатної [PERSON] , позов підтримала відповідно до викладених обставин. Суду пояснила, що через систематичне фізичне та психічне насильство, знущання, яке вчиняє відповідач, вона з синами і хворою матір`ю не може проживати в належному будинку. Своїми синами він не цікавиться, не допомагає, ображає їх, подає негативний приклад. Зазначила, що [PERSON] зареєстрованого на праві власності житла не має, проте після смерті матері в селі залишилась хата, де він може жити. Просила врахувати конкретні обставини даної справи та виселити відповідача з належного їй будинку. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не подавав. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223,\~280 ЦПК України\~суд провів заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] це його мати, відповідач вітчим. Неприязних стосунків немає. Останні 2 роки відповідач зловживає алкогольними напоями, поводиться агресивно і неадекватно, ображає матір та братів. Мати неодноразово скаржилась йому, що відповідач не дає їм відпочивати, кричить, ображає, знущається, вчиняє сварки, виганяє з дому, що робить їх життя нестерпним. Щоб захиститись від домашнього насильства, мати неодноразово викликала працівників поліції, міняла замки. Вона з братами періодично тривалий час жила у нього або винаймала квартири, оскільки вітчим був п`яний та агресивний, це загрожувало їх життям. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що із [PERSON] вони перебувають у фактичних шлюбних стосунках. Вона неодноразово була свідком сварок, які вчиняв відповідач за місцем проживання, створюючи неможливі умови для проживання в будинку для позивачів та дітей. Вона бачила, як п`яний відповідач агресивно поводиться, як він кричить і ображає всіх, ламає вікна і меблі. В її присутності він бив свого сина [PERSON] металевим прутом та виганяв на вулицю. Поліцію до відповідача викликали неодноразово за вчинення домашнього насильства. [PERSON] не раз вночі забирав [PERSON] з дітьми, так як відповідач ображав і виганяв їх. Через агресивну поведінку відповідача проживати з ним в одному будинку неможливо та небезпечно для позивача, її матері та дітей. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , яка на підставі рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 23.03.2012 року (а.с. 15, 16) є опікуном недієздатної [PERSON] , є власниками житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 10-14). Відповідач [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] і постійно проживає в будинку (а.с. 40). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2020 року № 127/11622/20 був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.09.2004 року (а.с. 17). [PERSON] та [PERSON] є батьками сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 18, 19). Після розірвання шлюбу відповідач залишається зареєстрованим та проживає в будинку колишньої дружини та тещі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 40). Згідно бази даних Інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційного порталу Національної поліції України», станом на 04.06.2021 року через спецлінію «102» до чергової частини відділу поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області надійшло шість повідомлень від [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20) відносно її чоловіка [PERSON] : - 20.06.2020 року, 22.06.2020 року просить прийняти міри до [PERSON] , який поводить себе неадекватно та вчиняє домашнє насильство. Відносно нього складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. На основі зібраних матеріалів підготовлено довідку № Д-2363 від 27.06.2020 року; - 05.01.2021 року просить прийняти міри до [PERSON] , який застосовує фізичну силу. Відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. На основі зібраних матеріалів підготовлено довідку № Д-301 від 05.01.2021 року; - 07.01.2021 року просить прийняти міри до [PERSON] , з яким виник конфлікт. Вказане повідомлення зареєстровано та розглянуто працівниками УПП у Вінницькій області на місці події; - 18.01.2021 року просить прийняти міри до [PERSON] , з яким виник конфлікт. Вказане повідомлення зареєстровано та розглянуто працівниками УПП у Вінницькій області на місці події; - 14.02.2021 року просить прийняти міри до [PERSON] , який вчиняє домашнє насильство. Вказане повідомлення зареєстровано, відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. На основі зібраних матеріалів підготовлено довідку № Д-863 від 14.02.2021 року. З акту, засвідченого 01.07.2021 року головою квартального комітету «Царина» Медончак Т.І. вбачається, що власниками будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . За даною адресою зареєстрований та постійно проживає [PERSON] , який створив неможливі умови для спільного проживання, внаслідок яких власники будинку, а також [PERSON] та [PERSON] тимчасово переїхали в квартиру, яку орендує [PERSON] . Всі комунальні послуги сплачують власники будинку, хоча ними не користуються. [PERSON] привів будинок в неналежний санітарний стан. Вказаний акт складено сусідами позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 26). З акту, засвідченого 03.06.2022 року головою квартального комітету «Царина» Медончак Т.І. вбачається, що [PERSON] , який постійно проживає в будинку, створив неможливі умови для спільного проживання, внаслідок яких власники будинку, а також неповнолітні [PERSON] та [PERSON] певний час за цією адресою не проживають. Вказаний акт складено сусідами позивача: [PERSON] , [PERSON] (а.с. 65). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2022 року № 127/843/22 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 2 КУпАП та накладено штраф 680 грн. З описової частини вказаної постанови, зокрема, вбачається, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 15.12.2021 року, [PERSON] 15.12.2021 року приблизно о 00.45 год. по [ADDRESS] вчинив відносно колишньої дружини [PERSON] домашнє насильство психологічного (ображав нецензурною лайкою, погрожував, залякував), фізичного (штовхав) та економічного (виганяв з будинку, забирав особисті речі та кошти) характеру (а.с. 66). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно частини третьої статті 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 ЦК України. Тлумачення частини третьої статті 16 ЦК України свідчить, що, за загальним правилом, при наявності порушення цивільного права або інтересу не допускається відмова в їх захисті. Винятком, який дозволяє відмовити в захисті цивільного права або інтересу, є недотримання частин другої - п`ятої статті 13 ЦК України. Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 ст. 321 ЦК України). Найбільш значущою для власника є правомочність на власні дії, яка характеризується як: - пряме та безпосереднє панування над річчю. Власник здійснює надані йому правомочності своєю владою не тільки незалежно від інших осіб, а й у такому правовому полі, коли не може бути ніякої влади над цією ж річчю з боку інших суб`єктів. Дії власника обумовлені його інтересом; - виключне панування особи над річчю, тобто таке панування, що унеможливлює втручання інших осіб, на яких покладено пасивний обов`язок утримання, від вчинення подібних дій; - абсолютність влади полягає в наданні власнику закріпленої правом можливості визначати, яким чином поводитися зі своєю річчю, коли та як реалізовувати свої правомочності по відношенню до неї. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частина 4 статті 9 Житлового кодексу України передбачає, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом частини 4 ст. 156 ЖК припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє особу права користування займаним приміщенням. У статті 157 ЖК Української РСР членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 ЖК УРСР. Згідно з частиною першою ст.116 ЖК якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичними порушеннями правила співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, тощо. Висновок про застосування вказаних норм права наданий ВС у постанові № 679/1657/18 від 22.01.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Так, на підставі наданих доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами спору склалися вкрай неприязні стосунки, відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно колишньої дружини [PERSON] , працівниками поліції неодноразово розглядались повідомлення позивача про конфлікти з колишнім чоловіком, що виникали з його ініціативи. Своєю поведінкою, а саме: образи нецензурною лайкою, погрози, залякування, спричинення тілесних ушкоджень, псування майна відповідач створив неможливі умови для проживання власникам будинку - [PERSON] та [PERSON] . Позивач разом з недієздатною матір`ю та двоє неповнолітніх дітей змушені проживати в орендованому житлі. Дані обставини також підтвердили свідки в судовому засіданні. Таким чином, доводи позивачів про багаторазове порушення відповідачем правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, підтверджені належними і допустимими доказами. Попередні заходи запобігання, неодноразові притягнення до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, профілактичні бесіди з працівниками патрульної поліції виявились безрезультатними і дані обставини є такими, що мають істотне значення. Суд враховує обставини даної конкретної справи, баланс інтересів обох сторін і дійшов висновку, що право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власників цього майна про виселення без надання іншого жилого приміщення на підставі ст. 116 ЖК України. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги, що позивач [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що відповідач має інше житло, яке залишилось у спадок після смерті його матері, тому житлове право [PERSON] не буде порушеним. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в загальній сумі 6\~992,40 грн., які складаються з витрат на правову допомогу 6\~000 грн. та судового збору 992,40 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підтвердження понесення витрат позивач надала квитанцію про сплату судового збору (а.с. 9), квитанцію до прибуткового касового ордеру від 14.09.2022 року на суму 6\~000 грн., договір про надання правової допомоги від 27.05.2021 року, в якому вказана сума гонорару 6000 грн., акт виконаних робіт, ордер адвоката Чернілевської Р.В. на представництво інтересів. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved