Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позивачка звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.05.2012 року. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між сторонами не склалось, у них різні погляди на шлюб та сім`ю, вони проживають окремо, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, після чого відповідач пішов з дому, контакти всі перервалися, а відтак позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 05.05.2022 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. 27.06.2022 позивачкою на електронну адресу суду подано письмову заяву, просить розглядати позовну заяву у її відсутність та просить позовні вимоги задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення поштової кореспонденції, однак повернулася на адресу суду з відміткою «за закінченим терміном зберігання». Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважав за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 30.05.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в м. Києві (а/з № 465), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачкою в заяві, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Відповідач будь-яких клопотань, заяв з запереченнями проти розірвання даного шлюбу суду не подавав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивачки, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved