Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] 15.06.2022 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказавши третьою особою [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що згідно Свідоцтва про право власності на житло, посвідченого Орининським комбінатом комунальних підприємств 26.07.2004 р., вони та [PERSON] є власниками житлового будинку [ADDRESS] . З відповідачем по справі позивачка [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах, який розірвано Кам`янець-Подільським міськрайонний судом рішенням від 02.10.2014 р. [PERSON] згідно даних по господарської книги, зареєстрований але не проживає в житловому будинку [ADDRESS] . Реєстрація відповідача проводилася за згоди колишньої дружини [PERSON] .. Відповідач з 2009 р. і по теперішній час у вищевказаному в житловому будинку не проживав, відповідно жодної участі у веденні господарства не брав. Майна яке б належало відповідачу в вище згаданому житловому будинку не має. Будь-яких перешкод у проживанні в будинку відповідачу не чинилось, вхідні двері та замки до них ніхто не змінював. Реєстрація відповідача за даною адресою створює незручності для позивачів в реалізації їх прав і обов`язків щодо права розпорядження житловим будинком, окрім того вони не можуть оформити субсидію. Відповідач має інше постійне місце проживання. Оскільки знятись з реєстрації в добровільному порядку відповідач не бажає, вимушені звернутися з позовом до суду. Позивачі просять суд винести рішення яким: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за [ADDRESS] . В суді позивачі позов підтримали, просять його задовольнити, не заперечили щодо заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, письмового відзиву на позов не надіслав. Із згоди позивачів суд ухвалив здійснити заочний розгляд даної справи відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні третя особа [PERSON] вважає позовні вимоги такими що підлягають до задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів та третьої особи, свідків, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками по 1/3 частині спільної сумісної власності житлового будинку з господарськими будівлями до нього, що знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 26.07.2004 року серії [NUMBER] , Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4496616 від 19.08.2004 року (а.с.5, 6). В будинку зареєстрований але не проживає колишній чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , - відповідач по справі, що підтверджується копією рішення Кам`янець-Подільськоо міськрайонного суду від 02.10.2014 року по справі №676/6269/14-ц (а.с.7). Відповідач з 2009 року і на час розгляду справи в житловому будинку за [ADDRESS] не проживає, відповідно жодної участі у веденні господарства не брав. Майна яке б належало відповідачу в вище згаданому житловому будинку не має. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов від 07.06.2022 року №320 (а.с.8), поясненнями в суді свідків. Реєстрація відповідача за даною адресою створює незручності для власників будинку в реалізації їх прав і обов`язків щодо права розпоряджання житловим будинком, оформлення субсидії. Відповідач має інше постійне місце проживання, однак знятись з реєстрації в добровільному порядку відповідач не бажає. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вичерпного переліку поважності причин непроживання у житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Враховуючи, що відповідач був відсутній в належному позивачу на праві власності будинку за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин, має інше постійне місце проживання, а тому наявні правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved