Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

У червні 2022 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 20 вересня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки вони зовсім різні люди, в них різні погляди на життя, моральні та духовні цінності, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, тому, змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до\~ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. 08 серпня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд слухати справу у її відсутністю. Зазначила, що позов підтримує та просила суд шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд слухати справу у його відсутність. Зазначив, що позов визнає повністю. Суд, вивчивши письмові докази в матеріалах справи прийшов до наступного висновку. Сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 346, що підтверджено свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим повторно 31 травня 2019 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про її народження Серія [NUMBER] виданим 02 лютого 2016 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved