Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 14.12.1991 року у Новоселицькоиму районному відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецької області, актовий запис № 82. У позові вказує на те, від шлюбу у них дітей немає. Зазначає, що причиною припинення між ними подружніх відносин є небажання відповідача належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, як подружжя та її неповага та негативне відношення до нього як до чоловіка. Вважає, що даний шлюб було заключено між ними без наявності відповідного почуття для створення сім`ї та виконання обов`язків подружжя, зокрема зі сторони відповідача. На ґрунті цього в їхній сім`ї стали виникати часто сварки та непорозуміння, що викликало втрату до такого почуття між ними як подружжя. Вказує, що він намагався зберегти сім`ю та шлюб, проте позитивного та очікуваного ним результату, як такого, з вини відповідача вони не досягли. Відповідач, не дивлячись на неодноразові намагання позивача, щодо зміни негативної поведінки та відношення до нього як подружжя, відповідних висновків не зробила, що привело до остаточного припинення між ними формально існуючого шлюбу. В 1992 року він забрав свої речі та переїхав проживати окремо. Останні тридцять років шлюб існує формально, так як вони ніяких подружніх відносин не підтримують. В даний час він вже категорично не бажає поновлювати подружні відносини з відповідачем, а тому формально існуючий шлюб, слід розірвати, примирення між ними неможливе, як і збереження сім`ї. Посилається на те, що він створив іншу сім`ю, і хоче юридично оформити дану сімю, а тому рахує, що дані вищезазначені ним обставини не є короткочасним розладом у їхній сім`ї, а є обґрунтованими, так як порушують його інтереси щодо нормального нинішнього сімейного життя як колишнього подружжя. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Буга А.В., в судове засідання не з`явилися, однак представник скерував до суду заяву, у якій підтримав заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу. Просить розглянути справу за відсутності сторони позивача. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будчи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи через оголошення, яке розміщене на офіційному веб сайті Судова влада. Будь яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено шлюб 14.12.1991 року у Новоселицькоиму районному відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецької області, актовий запис № 82, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.12.1991 року (а.с. 5). Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З врахуванням того, що жоден з подружжя не виявив бажання примиритися та зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом були з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved