Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

08.08.2022 року позивач звернувся до суду і свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з 17.09.2019 року по 29.10.2021 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. 29.10.2021 року позивач звільнився з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолог» за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений повний розрахунок. За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 36410 грн 80 коп., а також середній заробіток за період затримки розрахунку, починаючи з 01.11.2021 року по день постановлення рішення суду. Ухвалою суду від 09.08.2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] з 17.09.2019 року по 29.10.2021 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та 29.10.2021 року звільнився з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолог» за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. Після звільнення [PERSON] 29.10.2021 року з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолог», роботодавцем не проведено розрахунок по заробітній платі. Станом на дату звільнення [PERSON] , заборгованість по його заробітній платі складає 36410 грн 80 коп., згідно з довідкою від 27.06.2022 року виданої ТОВ «Технолог». Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Середньоденний заробіток позивача складав 435,97\~грн, згідно розрахунку наведеного у позові. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Відповідно до Постанови ВП ВС від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц, зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум. Ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника. Інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. При цьому суд вважає за можливе зменшити розмір середнього заробітку, оскільки в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і наразі режим воєнного стану в Україні триває. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 01.11.2021 року (перший робочий день після звільнення позивача) по 23.02.2022 року, що становить 80 робочих днів, тобто сума середнього заробітку становить 34877 грн 60 коп. (435,97х80=34877,60). З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню в повному обсязі, а вимоги щодо стягнення середнього заробітку частковому задоволенню. Позивачі - у справах про стягнення заробітної плати відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору. Судовий збір за вимогою про стягнення заборгованості із заробітної плати становить 992,40 грн. Зважаючи на викладене, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технолог» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial