Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21 грудня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління-служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, в якій позивач просив суд: 1.Зобов`язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] ; 2.Усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] наступним чином: У період дошкільного навчання: -забирати дитину за місцем свого проживання без присутності матері один раз на тиждень без обмежень адреси прогулянок за умови: задовільного стану здоров`я дитини, попередження за добу матір про можливість спілкування з дитиною шляхом направлення їй смс-повідомлення, обов`язкового повернення дитини матері в обумовлений батьками час, дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку; -забирати дитину за місцем свого проживання без присутності матері кожної першої та третьої п`ятниці кожного місяця з 17 години до 18 години неділі; -і літній період не менше 10 діб для відпочинку та оздоровлення дитини в межах території України. У період відвідування дитиною школи: -кожної першої та третьої п`ятниці кожного місяця з 17 години до 18 години неділі; -у період літніх канікул з 01 червня по 15 липня кожного парного року і у період з 16 липня по 30 серпня непарного року; -у період осінніх канікул кожного непарного навчального року; -у період весняних канікул кожного парного навчального року; -у період зимових канікул, які починаються у парний навчальний рік і до закінчення зимових канікул; за умови: задовільного стану здоров`я дитини та за її бажанням, попередження за добу матір про можливість спілкування з дитиною шляхом направлення їй смс-повідомлення, обов`язкового повернення дитини матері в обумовлений батьками час, дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, установлених для дітей даного віку. Побачення з дитиною у святкові дні: -день народження дитини батько проводить з дитиною кожний непарний рік; -день народження батька дитина проводить з батьком щороку; -Новий рік дитина проводить з батьком кожний парний рік; -Різдво Христове дитина проводить з батьком кожний непарний рік; -Пасху дитина проводить з батьком кожний парний рік; -Трійцю дитина проводить з батьком кожний непарний рік; -День Конституції дитина проводить з батьком кожний парний рік; -Травневі свята дитина проводить з батьком кожний непарний рік; -День Незалежності дитина проводить з батьком кожний парний рік. 3.Зобов`язати [PERSON] не перешкоджати спілкуванню батька з дитиною за допомогою телефонного, електронного та іншого засобів зв`язку, у зручний час, з урахуванням розпорядку дня дитини (в тому числі Skype, WhatsApp, Viber, Telegram). В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] послався на те, 17 серпня 2016 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. [INFO] від цього шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/10578/20 з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач сплачує аліменти та заборгованості не має. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що після того, як відповідачка разом з сином стала проживати окремо, вона повністю ізолювала від нього сина, не дає можливості спілкуватися, чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином, а позивач має бажання спілкуватись з дитиною та мати участь у його вихованні. На цей час між сторонами склались стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з сином. Враховуючи наведене, позивач був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом (а.с.29-33). 21 лютого 2022 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.47-49), в якому остання зазначила що з серпня 2020 року по теперішній час жодної спроби відвідати сина позивач не здійснив. Також зазначила, що ніяким чином не заперечує, не перешкоджає та не планує перешкоджати зустрічам батька з сином. Проте, на думку відповідачки, всі зустрічі мають відбуватись у її присутності до тих пір, поки у дитини не сформується психо-емоційний зв`язок із батьком, оскільки останній раз син бачився з батьком у серпні 2020 року. Враховуючи наведене, відповідачка просила суд затвердити наступний графік зустрічей позивача з сином, за її присутності: 1.Два рази на тиждень (кожної суботи та вечір будь-якого буднього дня), без обмеження адреси прогулянок за умови: задовільного стану здоров`я дитини, сприятливих погодних умов, попередження за дві доби матір про можливість спілкування з дитиною шляхом направлення їй текстового повідомлення у будь-який застосунок (Viber, Telegram, інші), при цьому розмежувати час зустрічей [PERSON] з сином та донькою від іншого шлюбу. 2.День народження сина батько проводить з дитиною кожний непарний рік. 3.День народження матері дитина проводить з матір`ю щороку. 4.День народження батька дитина проводить з батьком щороку. 5.Новий рік дитина проводить з батьком кожний парний рік. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 21 грудня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. (а.с.24-25). Ухвалою судді від 23 грудня 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління-служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні було залишено без руху (а.с.26-27). Ухвалою судді від 17 січня 2022 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі (а.с.39-40). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.42). До суду 01 лютого 2022 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.44). 20 вересня 2022 року представник позивача надала до суду заяву (а.с.90), в якій просила суд розглядати справу без участі позивача та його представника та зазначила, що на задоволенні позовних вимог наполягає частково, а саме просила встановити наступний порядок спілкування батька з дитиною: -кожної суботи з 10 години до 19 години; -кожної середи з 17 години до 19 години; -кожного року на день народження батька; -кожен наступний день після дня народження дитини кожного року; -у період літньої відпустки батька 14 днів у період шкільного віку дитини; -кожної суботи з 10 години до 10 години неділі у період осінніх, зимових та весняних канікул у шкільному віці дитини; -Різдвяні свята кожен рік з 10 години дня свята до 10 години наступного дня; за умови: задовільного стану здоров`я дитини та за її бажанням, не порушуючи звичайного розпорядку дня дитини. Зазначений порядок спілкування з дитиною проводити без участі матері. Відповідач надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі (а.с.91), в якій позовні вимоги визнала частково та просила встановити наступний порядок спілкування батька з дитиною: -кожної суботи з 10 години до 19 години; -кожної середи з 17 години до 19 години; -кожного року на день народження батька. Представник Управління-служби у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради надала суду висновок Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради та заяву про розгляд справи без її участі (а.с.86-89). Згідно з приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 17 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований Бабушкінським районним у місті Дніпропетровську відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 385 (а.с.22). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року було стягнуто з [PERSON] , аліменти на утримання його малолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, в розмірі 1/5 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON] , починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, а саме з 10 листопада 2020 року (а.с.17-19). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року, шлюб між позивачем та відповідачкою, був розірваний (а.с.15-16). Як зазначив [PERSON] у позовній заяві, після того, як відповідачка разом з сином стала проживати окремо, вона повністю ізолювала від нього сина, не дає можливості спілкуватися, чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином, а позивач має бажання спілкуватись з дитиною та мати участь у його вихованні. На цей час між сторонами склались стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з сином. Враховуючи наведене, позивач був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву зазначила, що з серпня 2020 року по теперішній час жодної спроби відвідати сина позивач не здійснив. Також зазначила, що ніяким чином не заперечує, не перешкоджає та не планує перешкоджати зустрічам батька з сином. Проте, на думку відповідачки, всі зустрічі мають відбуватись у її присутності до тих пір, поки у дитини не сформується психо-емоційний зв`язок із батьком, оскільки останній раз син бачився з батьком у серпні 2020 року Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1, п.п.10,11 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ч. 3 ст. 5 СК України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно ч.ч. 6-10 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Сімейні відносини, які регулюються Сімейним кодексом України визначають загальні засади регулювання сімейних відносин на принципах забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку, забезпечення державою пріоритету сімейного виховання дитини, презумпцію рівності жінки та чоловіка у реалізації свої сімейних прав та обов`язків, забезпечена дитині можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, регулювання сімейних відносин з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства та надання кожному учаснику сімейних відносин права на судовий захист. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Згідно зі ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. З аналізу зазначених вище норм вбачається, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, батьки повинні належним чином виконувати свої обов`язки перед дитиною, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов`язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини. При вирішенні цього конкретного спору, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти, а також норми сімейного законодавства, що регулює ці питання. Згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради №5/6-54 від 16 вересня 2022 року про визначення батькові, [PERSON] , 1969 року народження, способів участі у вихованні сина, [PERSON] , 2017 року народження та спілкуванні з ним, адміністрація вважає за доцільне визначити батькові, [PERSON] , [INFO] способи участі у вихованні та спілкуванні з сином, [PERSON] , [INFO] таким чином: кожної першої та третьої п`ятниці кожного місяця з 17:00 до 18:00 години неділі; 10 діб у липні місяці кожного року; перша половина зимових канікул та перша половина осінніх канікул; день народження батька, [PERSON] ; зустрічі проходять без присутності матері, [PERSON] , [INFO] (а.с.87-89). Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімеи?ного життя, до свого житла і кореспонденціі?. Європейський суд з прав людини у справі CASE OF BEGOVICм v. CROATIA (Application no. 35810/14), яка стосувалася забезпечення права заявника на побачення зі своі?м сином після розлучення, реалізаціі? якого перешкоджала колишня дружина та у справі CASE OF A.V. v. SLOVENIA (Application no. 878/13) зазначив, що взаємна потреба батьків і дітеи? у сімеи?ному контакті один з одним є чи не наи?важливішою складовою поняття «сімеи?не життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенціі?. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальніи? соціальніи? потребі, що переслідується, та не порушувати справедливии? баланс, якии? повинен бути досягнутии? між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення наи?кращих інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №712/12844/16-ц. Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Під час вирішення цього спору та визначенні способу участі батька у вихованні дитини, судом враховується наступне: [PERSON] працює та отримує стабільну заробітну плату, щомісячно сплачує аліменти. Як свідомий громадянин, позивач розуміє свій батьківський обов`язок, приймати участь у вихованні дитини і як людина, яка має почуття, він має дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування батька з дитиною спричинить шкоду сину не існує і дані обставини не перешкоджають інтересам дитини і будуть забезпечувати дитині її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Згідно до п.п.10,11 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку,

Outcome: approved