Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 06 червня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] згідно якої 07 червня 2008 року між сторонами укладено шлюб від якого мають четверо дітей - троє дітей проживають з позивачем, а одна дитина - з відповідачем. Спільне життя між сторонами не склалося, почали виникати непорозуміння, сварки та скандали, з 2021 року шлюбні відносини припинилися і вони проживають окремо. Позивач вважає, що при таких обставинах шлюб не може існувати, проживання однією сім`єю та збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам, сім`я вже розпалась, тому просить шлюб розірвати, залишити їй набуте в шлюбі прізвище, стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Спору щодо спільно набутого майна за час шлюбу у сторін немає, між ними досягнуто згоди про утримання ти виховання дітей. ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА 2. 15 вересня 2022 року [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність у якій вказала, що у наданий судом строк примирення не відбулося, сім`я фактично розпалась, не проживають разом більш, ніж півтора року, проживають в різних населених пунктах і спільного господарства не ведуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про майно і місце проживання дітей немає, судові витрати залишає за собою. 3. 15 вересня 2022 року [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність у якій вказав, що у наданий судом строк примирення не відбулося, тому позовні вимоги визнає і не заперечує проти розірвання шлюбу. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 4. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 5. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. 6. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 7. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року роз`яснено, що за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України (на теперішній час це ч. 4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. ІV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 8. 07 червня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . 9. Від шлюбу сторони мають четверо дітей: [INFO] народилася [PERSON] , [INFO] народився [PERSON] , [INFO] народилася [PERSON] , [INFO] народилася [PERSON] . 10. 29 червня 2022 року ухвалою суду сторонам надано строк для примирення - два місяці та зупинено провадження у справі до закінчення строку для примирення. 11. 30 серпня 2022 року провадження у справі поновлено. V. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 12. Із позовної заяви та заяви позивача вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, близько півтора року проживають окремо в різних населених пунктах і не ведуть спільного господарства, їх сім`я розпалась, шлюб має формальний характер, у наданий судом сторонам строк примирення між ними не відбулось. 13. Із заяви відповідача вбачається, що з доводами позивача він погоджується, адже позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення, у наданий судом сторонам строк примирення між ними не відбулось. 14. Враховуючи ці обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх шлюб необхідно розірвати, після розірвання шлюбу позивач має право надалі іменуватися набутим в шлюбі прізвищем. 15. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 16. Позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню. VІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 17. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У заяві позивач вказала, що судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved