Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що він є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Окрім нього у вказаному будинку також зареєстрована його матір та відповідач [PERSON] , який є колишнім чоловіком його матері. Відповідач не проживає у даному будинку понад чотирьох років, участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не бере, оскільки виїхав за кордоном та його місце перебування на даний час невідоме. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 травня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач належним\~чином повідомлявся\~про час\~та місце\~судового розгляду,\~зокрема шляхом\~розміщення оголошення\~на офіційному\~сайті Тернопільського\~міськрайонного суду\~Тернопільської області,\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~відзиву на\~позов не\~надав,\~тому, згідно\~з ч.\~4\~ст.\~223,\~ст.\~280\~ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення позивача, встановив такі обставини: Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №19043755 від 15 березня 2014 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 червня 2009 року у відділі РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 820. Як слідує з витягу із будинкової книги, [PERSON] з 03 лютого 2011 року зареєстрований по [ADDRESS] . З акту від 12 травня 2022 року, складеного Байковецькою сільською радою вбачається, що [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає за адресою [ADDRESS] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2016 року, оскільки виїхав на територію Російської Федерації. У відповідності до частини другої статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно абз. 2 частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному житлі. Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. Тому, враховуючи те, що судом встановлено, що [PERSON] , зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS] , однак більше одного року за вказаною адресою не проживає, останнім не доведено поважності на обґрунтування власної відсутності в житлі, тому позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 992,40 гривень понесених судових витрат із сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved