Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

В липні 2021 року до суду звернувся адвокат Козачков В.Л, який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук Марина Володимирівна про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що [PERSON] , яка проживає в Ізраїлі, від близьких родичів стало відомо про те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] . Після смерті її батька, відкрилася спадщина у вигляді всього належного померлому майна. Бажаючи прийняти спадщину, яка відкрилася після смерті її батька, вона зайнялася оформленням заяви про прийняття спадщини та її подачею в установлений цивільним законодавством України шестимісячний строк до органів нотаріату. В зв`язку з тим, що вона тимчасово проживає в Ізраїлі в м. Ашдод, 07 серпня 2020 року, в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини, вона завернулася до посольства України в державі Ізраїль та сформувала заяву про прийняття спадщини, яка адресована в органи нотаріату, справжність підпису на якій засвідчено [PERSON] . Першим секретарем з консульських питань Посольства України в Державі Ізраїль. 28 серпня 2020 року вона потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, проходила лікування та була не здатна працювати в період часу з 29.08.2020 року по 06.09.2020 року. Разом з тим, додатково до отриманих, в результаті ДТП тілесних ушкоджень, та проходження реабілітації, у своєчасність подачі в органи нотаріату відповідної заяви про прийняття спадщини не звернулася у зв`язку з пандемією та відсутністю можливості своєчасно прибути до України. 10 листопада 2020 року вона звернулася до посольства України в державі Ізраїль та оформила довіреність на ім`я [PERSON] . 18 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, засвідчена Першим секретарем з консульських питань Посольства України в державі Ізраїль, однак 23.12.2020 року отримано постано від нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з порушенням нею встановленого законом строку для прийняття спадщини. Просила суд визначити їй, [PERSON] , додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON] , терміном в три місяці з часу набрання рішення суду законної сили ( а. с. 1-8 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2021 року ( а. с. 38 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 12 липня 2021 року судом було зроблено запит про реєстрацію місця проживання відповідачів ( а. с. 42, 43 ). 06 серпня 2021 року за вх. № 36979 та вх. № 36996 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідачів ( а. с. 46, 47 ). Згідно отриманої інформації [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача. Ухвалою судді від 14 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 07 жовтня 2021 року ( а. с. 49-50 ). Ухвалою суду від 07.10.2021 року витребувано у державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук Марини Володимирівни належним чином завірену копію спадкової справи № 376/2020, після смерті померлого [INFO] [PERSON] ( а. с. 60-61 ). 01 листопада 2021 року за вх. № 50606 судом отримано від нотаріуса належним чином завірену копію спадкової справи № 376/2020, після смерті померлого [INFO] [PERSON] ( а. с. 70, 71-91 ). Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 22 грудня 2021 року ( а. с. 100-101 ). Ухвалою суду від 05 травня 2022 року провадження у даній справі було зупинено до одужання позивача [PERSON] ( а. с. 155-157 ). Постановою Київського апеляційного суду від 19 липня 2022 року ухвала суду від 05.05.2022 року скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду ( а. с. 175-178 ). Ухвалою суду від 07.09.2022 року провадження у даній справі поновлено, призначено справу в судове засідання на 26.09.2022 року ( а. с. 183-184 ). В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив позов [PERSON] задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчать наявні поштові повідомлення про вручення. З вказаних поштових повідомлень вбачається, що судові повістки про слухання справи в Білоцерківському міськрайонному суді 26.09.2022 року о 11 годині 00 хвилин відповідачі отримали 16.09.2022 року. Водночас, 21.12.2021 року за вх. № 59993 судом отримано заяву від [PERSON] , в якій остання заперечень проти позову [PERSON] не має та судові засідання по справі № 357/7636/21 проводити без її участі ( а. с. 105 ). Третя особа державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук Марина Володимирівна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення. З вказаного поштового повідомлення вбачається, що судову повістку про слухання справи в Білоцерківському міськрайонному суді 26.09.2022 року о 11 годині 00 хвилин, третя особа державний нотаріус отримала 14.09.2022 року. 22 вересня 2022 року за вх. № 33505 судом отримано лист, в якому Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора просить слухати справу без представника нотаріальної контори та на розсуд суду. Від відповідача [PERSON] заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності відповідачів та третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), актовий запис за № 506 ( а. с. 73 ). Позивач [PERSON] є донькою померлого, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про народження ( а. с. 22 ) та свідоцтвом про укладення шлюбу останньої ( а. с. 23 ). Так, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. З заявою про прийняття спадщини до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області звернувся [PERSON] ( а. с. 72 ). З наявного в матеріалах спадкової справи вбачається, що померлий [PERSON] заповідав все своє майно сину [PERSON] , заповіт від 24.01.2020 року ( а. с. 76 на зворотному листі ). Постановою державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В., відмовлено [PERSON] від імені якої діє [PERSON] в оформленні спадкових справ на майно, яке залишилося після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] та у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням нею встановленого законом строку для прийняття спадщини ( а. с. 27-29 ). Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою, позивач просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як такий строк був нею пропущено з поважних причин, не залежний від неї, навпаки нею було все зроблено для цього, 07 серпня 2020 року, в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини, вона завернулася до посольства України в державі Ізраїль та сформувала заяву про прийняття спадщини, яка адресована в органи нотаріату, справжність підпису на якій засвідчено [PERSON] . Першим секретарем з консульських питань Посольства України в Державі Ізраїль. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Оскільки інших спадкоємців не встановлено, позивачем вірно обрано відповідачів ( належних відповідачів ). Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами частини 1 ст. 1268, частин 1 та 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Зазначене міститься і в постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Отже, при обговоренні питання поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно розмежувати обставини щодо вчинення дій, направлених на реалізацію свого права на прийняття позивачем спадщини, та обставини, пов`язані з направленням ним самої заяви про прийняття спадщини нотаріусу в Україні. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] тимчасово проживає в Державі Ізраїль. Так, позивач [PERSON] , яка проживає в Державі Ізраїль, як громадянка України, 07.08.2020 року звернувся до консула України в Ізраїлі із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , в якій нею було зазначено, що вона приймає всю належну їй спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , де б вона не була і з чого б вона не складалася ( а. с. 24 ). Цю заяву було прийнято та зареєстрована в реєстрі за номером 570/543 Першим секретарем з консульських питань Посольства України в Державі Ізраїль Роман І.М., яким засвідчено справжність підпису [PERSON] . Вказана заява була надана державному нотаріусу Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук Марині Володимирівні представником позивача [PERSON] , яка міститься в матеріалах спадкової справи та зареєстрована 19.12.2020 року ( а. с. 84 на зворотному листі ). Нотаріус на цю заяву у постанові про відмову в чиненні нотаріальної дії від 23.12.2020 року зазначила, що заява про прийняття спадщини, справжність підпису на якій було засвідчено [PERSON] , Першим секретарем з консульських питань Посольства України в Державі Ізраїль 07 серпня 2020 року, зареєстрована в реєстрі за № 570/543, подана до їхньої нотаріальної контори не вчасно, а саме [PERSON] пропустила шестимісячний термін, встановлений для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої та третьої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З аналізу цих норм права можна зробити висновок, що прийняття спадщини є особистісним правом особи, яке вона реалізує шляхом вчинення одностороннього правочину у виді звернення із відповідною заявою, який здійснюється за певних умов і тягне за собою певні юридичні наслідки. Згідно зі статтею 38 Закону України «Про нотаріат» до повноважень консульських установ України віднесено вчинення нотаріальних дій, в тому числі видача свідоцтва про спадщину та засвідчення справжності підпису на документах. Відповідно до пункту 1.2 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій у дипломатичних представництвах та консульських установах України вчинення нотаріальних дій покладається на посадових осіб, які працюють у дипломатичних представництвах та консульських установах України. Згідно з положеннями статті 44 Консульського статуту України нотаріальні дії в консульській установі вчиняє консул. Таким чином, порядок вчинення нотаріальних дій консулом є подібним до порядку їх вчинення нотаріусом, оскільки процедура вчинення нотаріальної дії завжди походить від процесу здійснення саме нотаріальної діяльності, а відтак сама процедура вчинення нотаріальної дії є єдиною і не змінюється залежно від суб`єкта її вчинення. Отже, позивач [PERSON] , як спадкоємець померлого [PERSON] реалізувала своє право на прийняття спадщини у спосіб звернення із заявою про її прийняття як спадкоємець за законом. І хоча, заяву про прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] прийняв Перший секретар з консульських питань Посольства України в Державі Ізраїль Роман І.М. та засвідчив справжність підпису останньої як громадянки України, місцем тимчасового проживання якої є Ізраїль, який не є нотаріусом за місцем відкриття спадщини, позивач [PERSON] фактично реалізувала в передбачений законом шестимісячний строк своє право на прийняття спадщини, вчинивши дію, яка засвідчила її намір прийняти спадщину після свого батька. Між тим сама заява про прийняття спадщини за законом отримана державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук Мариною Володимирівною 19.12.2020 року, тобто після спливу шестимісячного строку для її подання, що в свою чергу стало підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Отже, і навіть якщо сама заява про прийняття спадщини за законом отримана нотаріусом за місцем відкриття спадщини після спливу шестимісячного строку для її подання, це не є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому, якщо спадкоємцем своєчасно вжиті заходи по поданню заяви про прийняття спадщини до компетентного органу - консулу України в іншій державі, проте не своєчасно направлено таку заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини, що унеможливило отримання ним свідоцтва про спадщину за законом, інтереси спадкоємця можуть бути захищені в судовому порядку шляхом визначення йому додаткового строку в порядку, встановленому частиною третьою статті 1272 ЦК України. Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 7 лютого 2019 року у справі № 554/880/18, провадження № 61-46551 св 18. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved