Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідачки, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що він з [PERSON] перебував у шлюбі з 1985 року по 2021 рік, який рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021 року було розірвано. Вказував, що сторони мешкають окремо один від одного з 2019 року, спільне господарство не ведуть та спільного бюджету не мають. За період шлюбу відповідно до договору купівлі-продажу від 22 січня 2010 року, посвідченого нотаріально, [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти придбали собі 1/2 частку домоволодіння загальною площею 123,9 кв. м. та житловою площею 54,5 кв. м. з господарчими спорудами, розташованого по [ADDRESS] , де сторони мешкали разом до 2019 року, де зараз в будинку мешкає один позивач. Відповідачка, натомість, після розірвання шлюбу не погоджується поділити спільно набуте майно подружжя добровільно, тому позивач звертається до суду з вказаним позовом, внаслідок чого просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] 1/2 частку домоволодіння (загальною площею 123,9 кв. м., житловою площею 54,5 кв. м.), з господарчими спорудами, а саме: літня кухня Б, погріб В, вбиральня Е,Д, лазня Ж,3, прибудова для газу О, гараж Г, огорожа № 1-3, водо колонка І, ІІ, вимощення III, розташоване по [ADDRESS] , визнавши у порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] право власності на 1/4 частку вказаного домоволодіння по [ADDRESS] . Ані позивач, ані представник позивача, адвокат Новак А. М., до судового засідання не з`явились, надавши заяву з проханням провести розгляд справи без їх участі, наполягаючи при цьому на задоволенні позову. Відповідачка, [PERSON] , до судового засідання не з`явилась також, надавши заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, не заперечуючи при цьому проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом було встановлено, що сторони по справі, [PERSON] та [PERSON] , перебували у шлюбі, який було зареєстровано 22 лютого 1985 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 200, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 19 жовтня 2021 року, яке набуло чинності 19 листопада 2021 року. Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11 липня 2022 року вбачається, що 1/2 частка домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22 січня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом, реєстр № 79, та договору про внесення доповнень від 28 липня 2010 року, реєстр нотаріусу № 1124. У свою чергу відповідно до посвідченого нотаріально договору купівлі-продажу від 22 січня 2010 року, реєстр № 79, та договору про внесення доповнень від 28 липня 2010 року, реєстр нотаріусу № 1124, які були зареєстровані у БТІ 12 серпня 2010 року, вбачається, що [PERSON] у власність перейшла 1/2 частка домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , що складається житлового будинку літ. А-1, літньої кухні Б, погребу В, вбиральнь Е, Д, лазні 3, душу Л, прибудови для газу О, огорож № 1, 3, 4, водоколонок І, ІІ, замощення III (загальна площа 88 кв. м., житлова площа 52 кв. м.). Згідно із ст. 368 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За ч. 1 ст. 61 СК об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином за загальним правилом, що випливає з наведених правових норм, вбачається, що будь-яке майно набуте за час шлюбу належить до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, якщо одним із них не доведене набуття ним особистої приватної власності на майно в період перебування в шлюбі. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Суд у цьому сенсі зазначає, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 січня 2020 року по справі № 711/2302/18. Заінтересована особа може натомість довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 січня 2020 року по справі № 711/2302/18. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Отже, за встановлених судом обставин спірне нерухоме майно з підстав, передбачених ст. 60, 61 СК та ст. 368 ЦК, є об`єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідачки, як подружжя, яке було набуте спільно за час їх перебування у шлюбі. За ч. 1 ст. 65 СК дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За ч. 1 ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На підставі ч. 2 ст. 370 ЦК в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК в разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином,

Outcome: approved