Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , по якому просить визнати такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою по [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що є власником 6/25 частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Відповідач є рідною донькою позивача та зареєстрована в належному йому будинку, де позивач проживає разом із дружиною та онукою. Починаючи з 2012 року відповідач систематично залишала місце проживання, а з березня 2017 року фактично не проживає за вище вказаною адресою. Вказує, що піднялися тарифи на комунальні послуги, позивач звернувся для отримання субсидії, але йому було повідомлено, що потрібно надати довідку про доходи відповідача. Позивач не знає де знаходиться відповідачка і тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.08.2021року відкрито провадження та призначено підготовче засідання . 02.12.2021 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надав до суду заяву, якою просив провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явилась, повідомлялась судом про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву не скористалась. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.\~280\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] є власником 6/25 частини житлового будинку [ADDRESS] , про що свідчить копія свідоцтва про власника домоволодіння від 05.02.1999 року № 29, яке видане на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому № 56 від 27.01.1999 року, в обмін договору купівлі-продажу від 132.07.1987 року р.2-713. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 283065399 від 05.11.2021 року вказано, що власником 6/25 частини житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно відповіді відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради від 16.08.2021 року на запит суду за вказаною адресою зареєстрована з 23.09.2003 року [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки № 72 від 03.08.2021 року виданою головою квартального комітету №13 за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 4 особи: власник - [PERSON] , дружина [PERSON] , донька [PERSON] , [INFO] , не проживає з березня 2018 року та онука - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту № 1 від 04.08.2021 року, засвідченим головою квартального комітету №13, [PERSON] та [PERSON] засвідчили факт, що за адресою по [ADDRESS] [PERSON] починаючи з березня 2018 року фактично не проживає. Згідно відповіді ГУНП в Кіровоградській області Кропивницького районного управління Національної поліції України вбачається, що відповідно до даних інформаційно телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» зареєстровано наступні звернення [PERSON] з приводу самовільного залишення домоволодіння її донькою [PERSON] ЄО № 7882 від 09.03.2016 року, ЄО.№ 7956 від 09.03.2016 року, ЄО № 36154 від 20.07.2018 року, ЄО № 3488 ВІД 23.01.2019 РОКУ, ЄО № 16722 ВІД 07.04.2020 року, ЄО № 15071 від 23.03.2020 року та звернення [PERSON] з приводу самовільного залишення домоволодіння донькою [PERSON] ЄО № 32180 від 29.06.2021 року. Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9\~ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні будинком та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] ,\~ [INFO] втратила право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908,00 грн. судового збору.

Outcome: approved