Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

У поданій заяві позивач вказує, що вона є власником будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Домоволодіння було розташоване на земельній ділянці площею 178 кв.м. Згідно п.1 ст. 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна, розміщений на земельній ділянці приватної власності, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від попереднього власника таких об`єктів до набувача таких об`єктів, без зміни її цільового призначення. Відповідачу [PERSON] належить сусідня земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . Здолбунівською міською радою сторонам по справі надано дозвіл на розроблення технічної документі на земельні ділянки. Відповідач розробила та зареєструвала технічну документацію на земельну ділянку більшою площею, ніж мала права. Захопила частину землі, право на яку має позивач. Просить ухвалити рішення, котрим: усунути для неї перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0178 га, призначеною для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки: площею 0,041 га, з кадастровим №5622610100:00:012:0216, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] , та виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки, припинення усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо вказаних земельних ділянок (за наявності таких прав, обтяжень на час прийняття судового рішення), зобов`язавши Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, код ЄДРПОУ 39767636, виключити з Державного земельного кадастру відомості про реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5622610100:00:012:0216; судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні позивач і її представник підтримали позовну заяву. ГУ Держгеокадастру\~в Кіровоградській\~областібув належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, про поважність причин неприбуття не повідомило. Відзиву на позовну заяву не подавав. [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечує. Вказує, що справу слід розглядати в порядку адміністративного судочинства. Вважає, що технічна документація на її земельну ділянку розроблена згідно законодавства. Просила в задоволені позову відмовити. В судовому засіданні представник [PERSON] теж просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Здолбунівська міська\~рада Рівненської\~області підтримала\~позовні вимоги.\~Просила позов\~задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Домоволодіння було розташоване на земельній ділянці площею 178 кв.м., що стверджується технічним паспортом на домоволодіння від 20 травня 1983 року, від 14 червня 2000 року, викопіюванням з карти міста Здолбунів Рівненської області. Суміжним землекористувачем по [ADDRESS] є відповідач [PERSON] . Для [PERSON] та [PERSON] Здолбунівською міською радою Рівненської області надано дозволи на розроблення технічної документації на земельні ділянки. Для [PERSON] на 0,0178 га, а для [PERSON] на 0,0386 га. Тривалий час технічна документація не розроблялася через те, що між сторонами існує спір щодо меж земельних ділянок. Ці обставини в судовому засіданні визнали сторони та підтвердили землевпорядники [PERSON] та [PERSON] , які викликалися в суд в якості спеціалістів. В процесі розроблення технічної документації виникли питання щодо площ і координат наших земельних ділянок. Тому Здолбунівською міською радою за участю сторін та землевпорядників проводилося обстеження меж земельних ділянок. Актом від 29 вересня 2020 року було встановлено, зокрема: - \~ \~ \~ \~ [PERSON] земельної ділянки громадянки [PERSON] зі сторони [ADDRESS] згідно кадастрового плану земельної ділянки поданого у технічній документації із землеустрою розробленої ФОП [PERSON] становить 24.21 м в той час як згідно матеріалів інвентаризації, виготовлених Рівненським обласним БТІ загальна довжина лінії будинковолодіння [ADDRESS] та [ADDRESS] становить 31 метр, в той час як згідно плану з технічного паспорту будинковолодіння [ADDRESS] довжина становить 8 метрів (відповідно довжина лінії: 31 м 8 м = 23 м. - \~ \~ \~ \~Довжина лінії будинковолодіння [ADDRESS] зі сторони [ADDRESS] в технічну документацію із землеустрою не внесено. При цьому в комісії брав участь [PERSON] , який розробляв документацію для [PERSON] 25 березня 2021 року постійною комісією з питань містобудування, земельних відносин та охорони навколишнього середовища прийнято протокол. Вказано знову на недоліки технічної документації. Зокрема, те що відсутнє погодження суміжних землекористувачів, що передбачено ст.198 ЗК України. Також площа земельної ділянки не відповідає рішенню Здолбунівської міської ради №302 від 05 жовтня 2011 року. Згідно рішення 0,0386 га., а згідно технічної документації 0,0406 га. Площа 0,0386 га обґрунтовується з планових матеріалів інвентаризації забудови кварталу №17, виготовлених Рівненським бюро технічної інвентаризації. Земельна ділянка [PERSON] має бути таких розмірів: від А до Г 23 м; від Г до 6 11,36 м; від 6 до 5 4,13 м; від 5 до 4 7,5 м. Фактично земельна ділянка [PERSON] є більшого розміру за рахунок земельної ділянки [PERSON] 14 травня 2021 року постійною комісією повторно розглянуто питання про затвердження технічної документації із землеустрою розроблену ФОП [PERSON] . Відмовлено у її затверджені, адже жодні зауваження не були враховані. Питання про затвердження технічної документації із землеустрою розроблену ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та передачі її у власність [PERSON] на сесію Здолбунівської міської ради в зв`язку з виявленими недоліками не виносилося. 29 червня 2021 року Відділом у Вільшанському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області проведено державну реєстрацію земельної ділянки. Підставою для реєстрації стало технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 26 березня 2021 року, розроблену ФОП [PERSON] . Площа зареєстрованої земельної ділянки 0,041 га. Вказана обставина стверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9900935952021. Для земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , присвоєно кадастровий номер 5622610100:00:012:0216. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ЗК України, ЦК України, Закону України «Про Державний земельний кадастр». \~Відповідно до ч. 9 ст. 791 Земельного Кодексу України, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Згідно ч. 2 ст. 791 формування земельних\~ділянок здійснюється шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. У відповідності до ч.ч. 9-11 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку. У відповідності до ст.120 ЗК України У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. У відповідності до п. б ч.2 ст.198 ЗК України кадастрова зйомка включає: б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Статтею 23 ЗУ "Про Державний земельний кадастр", передбачено, що документація, яка є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, подається органу, що здійснює внесення таких відомостей, також у формі електронного документа. Згідно з ч.ч.2-6 ст.24 ЗУ "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою. Для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Є безпідставним покликання [PERSON] про те, що не було потреби погоджувати межу земельної ділянки з [PERSON] . Про погодженні межі також наголошувала міська рада. Про існування спору щодо межі земельних ділянок визнала і сама [PERSON] та землевпорядник [PERSON] , який пояснив суду, що технічна документація для [PERSON] не могла розробитися з 2015 року через спір за межі земельних ділянок. Землевпорядник [PERSON] пояснив суду, що під час обстеження земельних ділянок було встановлено, що огорожа між ділянками зміщена в сторону земельної ділянки [PERSON] . А тому не заслуговує на увагу твердження відповідача [PERSON] , що розмір її земельної ділянки розроблено по фактичному користуванні. Отже технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 26 березня 2021 року, розроблену ФОП [PERSON] , площа зареєстрованої земельної ділянки 0,041 га. за адресою: [ADDRESS] , розроблена всупереч вимог законодавства. Розмір земельної ділянки є меншим, ніж тієї на яку розроблено документацію. [PERSON] надала для реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі неналежні документи (технічна документація із землеустрою не затверджена органом місцевого самоврядування). В межах земельної ділянки, яка зареєстрована (кадастровий номер 5622610100:00:012:0216), знаходиться інша земельна ділянка. Таким чином, державний кадастровий реєстратор діяв в порушення ЗУ "Про Державний земельний кадастр", при державній реєстрації земельних ділянок №7422081502:89:160:0003 та №7422081502:89:160:0004. Проведення державної реєстрації порушує права [PERSON] , адже вона позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0178 га. Покликання відповідачки, що цей спір відноситься до публічно-правового спору і відповідно до чинного законодавства, вказаний законний спосіб захисту повинен здійснюватися в порядку адміністративного судочинства. Частиною 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Згідно частини 3 статті 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду. Згідно частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №685/1346/15-а. Предметом у цій справі є усунення мене перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Сторонами спору є фізичні особи. З наявних матеріалів справи вбачається, що спір у цій справі не може вважатися спором між учасниками публічно-правових відносин. Таким чином, для мети вирішення цього спору необхідно досліджувати підстави виникнення у відповідача цивільних прав та обов`язків щодо нерухомого майна (земельної ділянки), які виникли поза межами даного спору та відповідних публічно-правових відносин, що не відноситься до компетенції адміністративного суду. Усунення перешкод є способом захисту позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна. А тому спір має вирішуватися саме судом загальної юрисдикції. Вказана правова позиція узгоджується із постановами Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 184/2470/13, від 06.06.2018 у справі № 826/631/15, від 21.11.2018 у справі № 520/13190/17, від 06.11.2019 у справі №826/3051/18, від 12.02.2020 у справі №820/4524/18, постанові Верховного Суду від 29.08.2019 у справі №305/550/14-а, які відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 992,40 грн. слід стягнути в відповідачів в рахунок позивача. Подані представником [PERSON] документи про відшкодування витрат на правову допомогу підлягають поверненню, оскільки подані всупереч вимог ст.ст. 83, 134, 137 ЦПК України. Адже відсутні докази направлення доказів на ствердження витрат на правову допомогу іншим учасникам справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved