Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому просили скасувати арешт нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , зареєстрований 06 серпня 2004 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором: Броварська міська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: ухвала, б/н, Народний суд м. Бровари; об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле; власник: [PERSON] ; реєстраційний номер обтяження 1223317, та виключити запис, відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначали, що їм на підставі договору купівлі продажу від 07 березня 2000 року, посвідченого Броварською державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим № 2-666, на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Маючи намір здійснити відчуження цього нерухомого майна, їм стало відомо про наявність у Державному реєстрі запису щодо обтяження належної їм вказаної квартири, реєстраційний номер обтяження 1223317, зареєстрований 06 серпня 2004 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором: Броварська міська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: ухвала, б/н, Народний суд м. Бровари; об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле; власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер: 3201297KIEV469, архівна дата 11.12.2000, дата виникнення: 26.07.1994, № реєстра: 19, вунутр. № F301A92C2DF1572B4B2F. З цього приводу вони звернулися із заявою до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області про надання їм інформації щодо накладеного арешту на належну їм квартиру, на яку отримали відповідь про те, що до Алфавітної книги з обліку заборон було внесено записи про накладення заборони на зазначену квартиру тип обтяження: арешт, реєстраційний номер 1223317, підстава обтяження: ухвала б/н народний суд м. Бровари: зареєстровано: 11.12.2000 Броварською міською державною нотаріальною конторою, дата виникнення: 26.07.1994 року; власником зазначений: [PERSON] . Дане обтяження було перенесено реєстратором Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області до нового електронного реєстру заборон 11.12.2000 року з Алфавітної книги заборон за 1957 рік. Крім запису в Алфавітній книзі заборон за 1994 рік будь-яка додаткова інформація в номенклатурних записах відсутня. Рекомендовано для вирішення даного питання звернутися до суду. На їхнє звернення Броварським міськрайонним судом Київської області надано виписки з вироків Броварського міського суду Київської області від 24 січня 1994 року у кримінальній справі № 1-19/1994, яким [PERSON] було засуджено до 3 років позбавлення волі із конфіскацією майна, на підставі ст. 46 КК України основну міру покарання відстрочено на 2 роки; та від 23 серпня 1994 року у кримінальній справі № 1-112/1994, яким [PERSON] засуджено до 4 років позбавлення волі із конфіскацією майна, на підставі ч. 3 ст. 42 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Іванківського районного суду Київської області від 22 червня 1994 року остаточно до відбуття йому визначено 6 років позбавлення волі у виправно-трудовій колонії суворого режиму із конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю. Згідно із листом Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2021 року за вих. № 05.03/174/2021 місцем проживання засудженого [PERSON] у вказаних вироках зазначено адресу: [ADDRESS] . У зв`язку із тим, що зазначені кримінальні справи за закінченням строків зберігання знищені, а в архіві суду зберігаються лише оригінали вироків, перевірити чи накладався арешт на майно [PERSON] у межах вказаних кримінальних справ неможливо. Відповідно до технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у їхній (позивачів) власності, будь-які інші особи, у тому числі [PERSON] , [INFO] , ніколи не мав права власності на квартиру [ADDRESS] та ніколи не був там зареєстрованим. Наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешту на належну їм, зазначену вище квартиру є перешкодою щодо вільного розпорядження ними належним нерухомим майном, тому вони змушені були звернутися до суду з цим позовом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, у якій просили суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, позов підтримують, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов чи будь-яких заперечень проти позову до суду не подавав. Відповідач Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за відсутності їхнього представника. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 15, ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Судом встановлено, що позивачам у справі [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 березня 2000 року, укладеного між позивачами та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Власенко Г.П. зареєстрованим в реєстрі за № 2-666, на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією вказаного договору купівлі-продажу, копіями свідоцтв про одруження та про шлюб позивачів. Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових справ на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02 вересня 2021 року № 272985855 є відомості про обтяження нерухомого майна, що на праві спільної часткової власності належить позивачам [PERSON] і [PERSON] , номер запису про обтяження: 1223317, зареєстровано 06 серпня 2004 року реєстратором: Броварська міська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: ухвала, б/н, Народний суд м. Бровари; об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле; власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер: 3201297KIEV469, архівна дата 11.12.2000, дата виникнення: 26.07.1994, № реєстра: 19, внутр. № F301A92C2DF1572B4B2F. Листом від 01 жовтня 2021 року за № 2866/01-16 Броварською міською державною нотаріально контори Київської області позивача [PERSON] повідомлено, що до Алфавітної книги з обліку заборон було внесено записи про накладення заборони на квартиру [ADDRESS] , тип обтяження: арешт, реєстраційний номер 1223317, підстава обтяження: ухвала б/н Народний суд м. Бровари: зареєстровано: 11.12.2000 Броварською міською державною нотаріальною конторою, дата виникнення: 26.07.1994 року; власником вказано [PERSON] . Дане обтяження перенесене реєстратором Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області до нового електронного реєстру заборон 11.12.2000 року з Алфавітної книги заборон за 1957 рік. Крім запису в Алфавітній книзі заборон за 1994 рік будь-яка додаткова інформація в номенклатурних записах відсутня. Рекомендовано для вирішення питання зняття арешту з цієї квартири звернутися до суду. Із витягу з вироку Броварського міського суду Київської області від 24 січня 1994 року у кримінальній справі № 1-19/1994 вбачається, що цим вироком [PERSON] був засуджений за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі із конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю. На підставі ч. 1 ст. 42 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим до відбуття [PERSON] остаточно призначено 3 роки позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю. Відповідно до ст. 46 КК України призначене йому покарання у виді позбавлення волі відстрочено на 2 роки. Цей вирок суду набрав законної сили 01 лютого 1994 року. Із витягу з вироку Броварського міського суду Київської області від 23 серпня 1994 року у кримінальній справі № 1-112/1994 вбачається, що цим вироком [PERSON] був засуджений за ч. 1 ст. 145 КК України до покарання у виді 6 місяців виправних робіт, що визначаються органами, які відають застосуванням виправних робіт; за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із конфіскацією усього майна, що є його особистою власність. На підставі ч. 1 ст. 42 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим до відбуття [PERSON] остаточно призначено 4 роки позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю. На підставі ч. 3 ст. 42 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Іванківського районного суду Київської області від 22 червня 1994 року остаточно до відбуття [PERSON] було визначено 6 років позбавлення волі у виправно-трудовій колонії суворого режиму із конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю. Цей вирок суду набрав законної сили 31 серпня 1994 року. Відповідно до листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2021 року за вих. № 05.03/174/2021 місцем проживання [PERSON] у цих вироках вказана адреса: [ADDRESS] . У зв`язку із тим, що зазначені вище кримінальні справи за закінченням строків зберігання знищені, а в архіві суду зберігаються лише оригінали вироків, перевірити чи накладався арешт на майно [PERSON] у межах вказаних кримінальних справ не є можливим. За змістом ст. 21 Положення про порядок і умови виконання в Українській РСР кримінальних покарань, не пов`язаних із заходами виправно-трудового впливу на засуджених, затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 22 червня 1984 року № 7193-X, конфіскації підлягало майно, що є особистою власністю засудженого, в тому числі його частка в спільній власності, а також вклади засудженого в державних трудових ощадних касах і в установах Державного банку СРСР. Відповідно до п. 4 ч. 1 ч. 3 ст. 49 КК України в редакції 1960 року обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано в такі строки, рахуючи з дня набрання вироком законної сили: десять років - при засудженні до більш суворого покарання, ніж позбавлення волі строком на п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо засуджений ухилиться від відбуття покарання або вчинить до скінчення строків новий злочин, за який судом призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше одного року. Обчислення давності в разі вчинення нового злочину починається з моменту його вчинення, а в разі ухилення від відбуття покарання - з моменту з`явлення для відбуття покарання або з моменту затримання засудженого, що переховувався. При цьому обвинувальний вирок не може бути виконано, якщо від часу його винесення минуло п`ятнадцять років і давність не була перервана вчиненням нового злочину. Судом встановлено, що з часу набрання вказаними вище вироками судів від 24 січня 1994 року та 23 серпня 1994 року у кримінальних справах № 1-19/1994 та № 1-112/1994 відносно [PERSON] минуло більше 27 років, тобто строк виконання вироку закінчився. Також матеріали справи не містять доказів того, що квартира [ADDRESS] на час розгляду судом вказаних кримінальних справ належала засудженому [PERSON] , позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками цього нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу від 07 березня 2000 року придбаного ними у [PERSON] . За змістом положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що наявність обтяження у виді арешту на належну позивачам на праві спільної часткової власності квартиру [ADDRESS] порушує законні права та інтереси [PERSON] та [PERSON] як співвласників цього нерухомого майна. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок). Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна (п. 1 Порядку). Згідно із підпунктом 5.1 пункту 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Нормами чинного законодавства не передбачено можливості вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про обтяження майна, натомість ними встановлено можливість скасування накладених обтяжень на майно на підставі рішення суду. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] у частині вимог про скасування арешту на належну їм на праві спільної часткової власності квартиру [ADDRESS] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. В іншій частині вимог, зокрема, про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження вказаного нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 122317, позов [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки на вимогах чинного законодавства не ґрунтується. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial