Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

1 серпня 2022 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 10 серпня 2007 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис №867. У шлюбі народились діти - [PERSON] та [PERSON] , які є неповнолітніми. Спільне подружнє життя у сторін не склалось, оскільки у них з відповідачем різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, між ними втрачено почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинення, спільного господарства сторони не ведуть, у кожного свій бюджет. Оскільки, подальше збереження шлюбу та примирення є не можливими, позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. 1 серпня 2022 року, на виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, судом здійснено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване її місце проживання (перебування). 19 серпня 2022 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, зазначив, що час на примирення не потрібен. Також, цього самого дня до суду відповідачем подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та просить задовольнити, зазначила, що час на примирення не потрібен. Після отримання судом 26 серпня 2022 року відповіді на запит у порядку частини шостої статті 187 ЦПК України щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, ухвалою суду від 29 серпня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 9 вересня 2022 року о 9:00. У судове засідання 9 вересня 2022 року сторони не з`явились. При цьому, враховуючи раніше подані сторонами заяви про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу по суті. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] з 10 серпня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10 серпня 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис №867. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, шлюбне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, зазначив, що між ними втрачено почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть, у кожного свій бюджет. Примирення є неможливим, що не заперечується і відповідачем. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме їхнім інтересам.

Outcome: approved