Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

16.09.2021 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2016 року на користь відповідача на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , з 29.01.2020 року. 09.06.2012 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.05.2016 року шлюб між сторонами було розірвано, з позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитинию повноліття, починаючи з 29.04.2016 року. З 29.01.2020 року син фактично проживає разом з позивачем, відповідачка не займається вихованням дитини, не приймає участі в його утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2020 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2021 року припинено стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина. Відповідно до розрахунку державного виконавця станом на 31.05.2021 року позивач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 46 715, 93 грн. Позивач вважає, оскільки дитина з 29.01.2020 року проживає разом з ним, то відповідачка втратила право на отримання аліментів з цього часу, тому просить звільнити його від сплати аліментів за цей період. Позивач та його представник у судове засідання 08.09.2022 року не з`явилися, від представника позивача 13.06.2022 року надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, просить позовні вимоги задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя №336/2443/16-ц від 30.05.2016 року було розірвано шлюб між сторонами, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.04.2016 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/7458/19 від 28.10.2020 року місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] року визначено разом з батьком ( рішення набрало законної сили 03.03.2021 року). Вказаним судовими рішеннями встановлено, що з 29.01.2020 року малолітня дитина [PERSON] мешкає разом з батьком [PERSON] . З пояснень позивача, судом встановлено, що у січні 2020 року служба у справах дітей забрала сина з квартири відповідачки та передала йому, оскільки існувала загроза здоров`ю та психічному стану дитини. В нього існують обґрунтовані підстави вважати, що відповідачка захворіла на психічну хворобу, оскільки вона протягом кількох місяців не випускала дитину з квартири взагалі та нікому не дозволяла з ним спілкуватися, у тому числі йому, дідусю та бабусі, яких навіть не впускала до приміщення квартири. Сама відповідачка виходила з квартири тільки вночі. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/1162/20 від 15.04.2021 року припинено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя №336/2443/16-ц від 30.05.2016 року. Відповідно до розрахунку державного виконавця станом на 31.05.2021 року позивач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 46 715, 93 грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно із ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Судом встановлено, що з 29.01.2020 року дитина проживає разом з позивачем, з 18.05.2021 року припинено стягнення аліментів з позивача. За період з 29.01.2020 року по 18.05.2021 року у позивача залишився обов`язок сплати аліментів на користь відповідачки, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Проте право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дитина. Враховуючи що з 29.01.2020 року та у подальшому дитина проживає з батьком, суд вважає, що обов`язок позивача зі сплати аліментів на утримання сина припинився 29.01.2020 року. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved