Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/8 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 28,3 кв.м. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла дружина позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . Позивач звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак державний нотаріус Мельник М.П. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно в зв`язку з його втратою. Позивач зазначає, що його дружина склала заповіт, відповідно до якого на випадок своє смерті вона заповідала своє майно сину - [PERSON] . Оскільки він має право на обов`язкову частку у спадщині, з урахуванням частки квартири, яка успадковується (1/2 частки) йому в порядку спадкування належить 1/8 частка квартири. Оскільки позивач у визначений законом спосіб позбавлена можливості оформити своє право на спадщину за законом, останній просить в судовому порядку визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї дружини на 1/8 частку кв. [ADDRESS] . 09.12.2020 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву у справі. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву. 09.09.2021 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження у справі. Представником позивача подана заява про розгляд справи у його відсутність та надана згода на ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Судова повістка повернулась до суду в зв`язку з відсутністю адресата за місцем проживання. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС Московського виконавчого комітету 03.04.1986 р. [PERSON] померла [INFO] , про що Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м.Києві видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В силу положень ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Як встановлено судом, з заявою про прийняття спадщини до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори звернулись: син померлої - [PERSON] , та її чоловік - [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи. На випадок своєї смерті [PERSON] [INFO] склала заповіт, відповідно до якого заповідала належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності на квартиру. Як встановлено судом, і це підтверджується Інформаційною довідкою, виданою КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] на праві власності належала Ѕ частина квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Хрещатикбуд» 13.11.1995р. [PERSON] є пенсіонером. Відповідно до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Тобто, позивач, який непрацездатний вдівець, успадковує за законом обов`язкову частку в розмірі 1/8 частина. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належність на праві власності [PERSON] на момент смерті права власності на Ѕ частину кв. [ADDRESS] та своє право на спадкування обов`язкової частки, а отже вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved