Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

В січні 2022 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Наталія Миколаївна, про встановлення факту родинних відносин та визначення частки спадкового майна, відповідно до якої просив суд встановити юридичний факт, що померлий [INFO] [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] та визначити, що обов`язкова частка спадкоємця [PERSON] , як інваліда ІІІ групи, встановлює Ѕ частку спадкового майна, а саме кв. [ADDRESS] померлого, [INFO] [PERSON] . Інше майно, грошові вклади спадкуються в повному обсязі, як спадкоємця першої черги за законом. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилаючись на\~те,\~що [INFO] помер\~батько позивача\~ [PERSON] .\~Після його\~смерті відкрилася\~спадщина.\~На день\~смерті [PERSON] \~не був\~одружений,\~проживав сам\~та позивач\~є єдиним\~спадкоємцем першої\~черги за\~законом.\~ 22\~грудня 2021\~року позивач\~отримав постанову\~приватного нотаріуса\~Нощенко Н.М.\~про відмову\~в вчиненні\~нотаріальних дій.\~Причини відмови\~наступні:\~прізвище померлого\~« [PERSON] »,\~а прізвище\~позивача « [PERSON] »,\~тобто не\~співпадає одна\~літера,\~таким чином,\~зазначає в\~постанові нотаріус\~вона не\~може визначити\~родинний зв`язок\~між позивачем\~і померлим.\~По друге,\~нотаріус не\~може визначити\~частку майна,\~яке спадкується\~позивачем,\~оскільки померлий\~батько склав\~заповіт на\~ім`я [PERSON] ,\~своєї онуки\~та доньки\~позивача.Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою до суду за захистом своїх прав. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2022 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П. В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 10 січня 2022 року судом був направлений запит начальнику ВАДР Управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС в Дніпропетровській області, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , відповідь з якого надійшла на адресу суду 28 січня 2022 року. Ухвалою судді від 31 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. 21 лютого 2012 року через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Наталія Миколаївна, про становлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, яку просила прийняти та об`єднати в одне провадження з первісним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилаючись на те що, вона [PERSON] , [INFO] , є правнучкою [PERSON] , [INFO] та онукою [PERSON] , [INFO] . [PERSON] померла [INFO] та після її смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті своєї матері - [PERSON] він був зареєстрований та постійно проживав разом з нею, отже фактично вступив в управління та володіння спірним майном, а тому саме його слід вважати відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, таким, що прийняв спадщину у розмірі Ѕ частки квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , постійно проживав разом зі своєю матір`ю за адресою, за якою знаходиться спірна квартира, починаючи з 1985 року і по день його смерті. Зі своїм сином (її батьком та відповідачем за зустрічним позовом) майже не спілкувався, оскільки вони мали різні погляди на життя. 23 лютого 2021 року дідусь склав заповіт, в якому він заповів їй квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що заповідач за життя скористався своїм правом на особисте розпорядження, визначивши спадкоємця. В заповітом охвачується лише квартира, все інше спадкове майно розподіляється між спадкоємцями на підставі закону в рівних частках. Як стало відомо позивачу, що у дідуся окрім батька позивача відповідача по справі є ще один син, [PERSON] , 1975 року народження, який проживає у місті Дніпро, про якого вона майже нічого не знає. [PERSON] , будучи людиною похилого віку, хворів на різні захворювання відповідно до віку, що потребувало коштів на лікування. Його син - [PERSON] не відвідував дідуся, зовсім не цікавився, а ні станом його здоров`я, а ні його життям. Фінансову допомогу, ліки та продукти харчування не надавав. Хоча мав таку фінансову змогу. Вважає, що [PERSON] ухилявся від надання допомоги дідусеві, який через похилий вік та тяжку хворобу, яка призвела до безпорадного стану, та не міг себе самостійно обслуговувати. 11 червня 2021 року вона, як спадкоємець за заповітом, звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М. з заявою про прийняття спадщини за заповітом на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак, отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій від 22 грудня 2021 року. Просила суд встановити факт прийняття померлим [PERSON] , [INFO] спадщини після смерті померлої [PERSON] , [INFO] , яка складається з Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , [INFO] , на нерухоме майно -квартиру загальною площею 52,6 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка складається з: 2-х кімнат жилою площею 28,7 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 16,7 кв.м., 2-а кімната - 12,0 кв.м., кухні - 8,5 кв.м., ванної кімнати - 2,0 кв.м., вбиральні -1,00 кв.м., коридору - 6,9 кв.м., вбудованої шафи 04+0,6 кв.м., лоджія - 4,5 кв.м. Ухвалою Індустріального від 23 лютого 2022 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Наталія Миколаївна, про становлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Наталія Миколаївна, про встановлення факту родинних відносин, про визначення частки спадкового майна. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2022 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази по справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2022 року закрито підготовче судове засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав та просив суд відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] визнав частково в частині встановлення факту родинних відносин, в частині визнання обов`язкової частки спадкоємця просив суд відмовити та задовольнити зустрічну позовну заяву з наведених в ній правових підстав. Третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М. в судове засідання не з`явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Заяв та клопотань до суду не надійшло. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши докази, вважає, що основна позовна заява підлягає задоволенню частково, а зустрічна позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про право власності на житло від 17.02.2004 року, виданого Дніпропетровським домобудівним комбінатом, на підставі розпорядження від 17 лютого 2004 року за №670, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] . Згідно з Витягом з Реєстру права власності на нерухоме майно №3123437 від 19.03.2004 року, реєстраційний номер 5160071, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності б/н від 17.02.2004 року, видане Дніпропетровським домобудівним комбінатом: [PERSON] Ѕ частка та [PERSON] Ѕ частка. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Відповідно до копії довідки ЖКП №21 №1932 від 01.08.2011 року, виданої [PERSON] , мати [PERSON] дійсно була зареєстрована та проживала по день смерті за адресою: [ADDRESS] , зі складом сім`ї на день смерті дві особи. [PERSON] померла, [INFO] , син [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є син [PERSON] . Згідно з відомостей Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Згідно з копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 08 червня 2021 року Самарським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), [PERSON] , помер [INFO] , про що складено 08 червня 2021 року актовий запис №638. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно в тому числі квартиру [ADDRESS] . Відповідно до заповіту від 23.02.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М., зареєстрованого в реєстрі за №275, [PERSON] на випадок своєї смерті заповідав належну йому квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого Амур Н-Дніпровським рай РАГС 04 квітня 1965 року (заповнено російською мовою), батьками « [PERSON] » є: батько « [PERSON] », матір`ю « [PERSON] » (а.с.7). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціально експертною комісією Серія 12ААВ №116124 [PERSON] з 01.02.2021 року встановлено третю групу інвалідності. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0031191922, [PERSON] , [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , видане 07 жовтня 1975 року. Відповідно до спадкової справи №10/2021 заведеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Нощенко Наталією Миколаївною після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , актовий запис №638, номер у спадковому реєстрі 67810666, з заявою про прийняття спадщини за законом 11 червня 2021 року звернувся [PERSON] . 11 червня 2021 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М. від 22.12.2021 року відмовлено гр. [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначено, що з поданих документів виявлено, що неможливо встановити факт родинних стосунків спадкодавця гр. [PERSON] та особи, спадкоємця [PERSON] , оскільки прізвище померлого « [PERSON] », його сина « [PERSON] », а в свідоцтві про народження, яке видане на російській мові прізвище дитини « [PERSON] ». Паспорт [NUMBER] , виданий 13.11.2000 р. Індустріальним РВ ДМ УМВС України в Дніпропетровській області, 13.11.2000 р. на прізвище [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині видається нотаріусом після встановлення родинного зв`язку між спадкодавцем та спадкоємцем. Вказала що у нотаріуса відсутня можливість визначити родинний зв`язок [PERSON] і [PERSON] , а також неможливо визначити обов`язкову частку [PERSON] у всьому спадковому майні. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Щодо заявлених вимог про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що позивач за основним позовом [PERSON] народився [INFO] в м. Дніпропетровськ, що підтверджено копією свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] , виданого 04 квітня 1965 року, що долучена позивачем до матеріалів справи та у якому прізвище позивача російською мовою « [PERSON] », та батьком зазначено російською мовою « [PERSON] » (а.с.7). Як встановлено в судовому засіданні паспорт громадянина України Серія [NUMBER] , виданий 13 листопада 2000 року Індустріальним РВДМУ УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] , російською мовою « [PERSON] ». В Постанові про відмову в вчиненні нотаріальних дій від 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М., зазначено, що при дослідженні поданих їй документів в процесі ведення спадкової справи, що неможливо встановити факт родинних стосунків спадкодавця гр. [PERSON] та особи, спадкоємця [PERSON] , оскільки прізвище померлого « [PERSON] », його сина « [PERSON] », а в свідоцтві про народження, яке видане на російській мові прізвище дитини « [PERSON] ». Паспорт [NUMBER] , виданий 13.11.2000 р. Індустріальним РВ ДМ УМВС України в Дніпропетровській області, 13.11.2000 р. на прізвище [PERSON] . Отже прізвище особи, яка звернулася за видачею свідоцтва про право на спадщину, та прізвище спадкодавця містить розбіжності. Як вбачається із матеріалів справи той факт, що при видачі паспорту громадянину України - [PERSON] при перекладі прізвища з російської на українську мову, російську букву "е" перекладено українською буквою "є" підтверджується наданими доказами по справі. Отже, виходячи з наведеного, вбачається, що не має відмінності між прізвищем позивача та прізвищем його батька в свідоцтві про народження, яке написано російською мовою, а відмінність в прізвищі позивача вказана у паспорті громадянина України, яке записано українською мовою [PERSON] . Оскільки внести зміни в документи неможливо, та це позбавляє заявника можливості встановити факт родинних відносин між ним та його батьком у позасудовому порядку, тому позивач звернулася до суду з вказаною заявою. Іншим способом позивач не має можливості підтвердити факт родинних відносин. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] . Будь-які інші докази, що спростовують доводи заявника, в справі відсутні. Таким чином, оцінюючи у сукупності здобуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим факт того, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] . Щодо заявлених позовних вимог позивача [PERSON] в частині встановлення факту прийняття померлим [PERSON] , [INFO] спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка складається з Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦПК України, Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина, не залежно від часу її прийняття належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Як вже було встановлено судом [PERSON] померла [INFO] , тобто на час смерті [PERSON] діяли норми цивільного законодавства в редакції\~ЦК України 2004 р. Положення зазначеного закону не передбачають можливості прийняття спадщини шляхом встановлення відповідного факту прийняття в управління спадкового майна. Зазначені норми діяли відповідно до ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно до Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30\~травня 2008\~року „Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо спадщина відкрилась після 1 січня 2004 року, суди не повинні задовольняти вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном. Як вбачається із матеріалів спадкової справи та постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22 грудня 2021 року, з поданих документів нотаріусом встановлено, що частку померлої [PERSON] прийняв її син [PERSON] , оскільки проживав і був зареєстрований разом з нею на день смерті, але не оформив своїх спадкових прав, отже відсутній предмет спору. Враховуючи викладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача за зустрічним позовом в цій частині позову. Щодо заявлених позовних вимог позивача за основним позовом в частині визнання його обов`язкової частки, як інваліда ІІІ групи, на Ѕ частку майна, а саме квартири [ADDRESS] та позовних вимог позивача за зустрічним позовом про визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , [INFO] , на квартиру [ADDRESS] , то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392\~ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року N\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як встановлено в судовому засіданні позивачу за основним позовом та позивачу за зустрічним позовом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову долю і за заповітом у зв`язку з відсутністю можливості визначити родинний зв`язок [PERSON] і [PERSON] , а також не можливістю визначити обов`язкову частку [PERSON] у всьому спадковому майні. Судом задоволені позовні вимоги позивача [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин, що надалі не перешкоджає в одержанні свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] в цій частині позову. Враховуючи вищевикладене та надані докази в їх сукупності та те, що у позивача [PERSON] не існує перешкод для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за ними права власності на обов`язкову частку . Позовні вимоги позивача [PERSON] в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] , задоволенню не підлягають оскільки є незаконними та суперечать діючому законодавству. Згідно зі статтею 13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В порядку ст. 141 ЦПК України, в порядку відшкодування судових витрат з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати по справі в розмірі 454 грн.

Outcome: partial