Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

1.Позиція сторони позивача. 29 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з матеріалами позовної заяви до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Згідно до змісту позовних вимог [PERSON] , просить: -визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20 серпня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, зареєстрований у реєстрі за № 22877, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» 14\~958 гривень 04 копійки; -стягнути\~з Акціонерного\~товариства «Банк\~Форвард» на\~користь [PERSON] \~судові витрати\~в сумі\~1\~362\~гривні 00\~копійок. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила наступне. 19 травня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 22877, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» 14\~958 гривень 04 копійки. Про існування оскаржуваного виконавчого напису позивачеві стало відомо після того, як було заблоковано всі належні йому карткові рахунки. Позивач звертає увагу суду, що ніколи не брав жодних кредитів. Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Бригідою В.О. на думку позивача є таким, що не підлягає виконанню оскільки останній був вчинений без підтвердження безспірності заборгованості. 07 вересня 2022 року позивачем [PERSON] подано клопотання про розгляд справи без його участі та без застосування засобів технічної фіксації. Згідно до змісту заяв підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. 2. Позиція відповідача. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~відповідач \~Акціонерне товариство\~«Банк Форвард»\~про дату,\~час та\~місце судових\~засідань повідомлений\~згідно до\~вимог ст.\~130\~ЦПК України\~(а.с.\~33),\~в судові\~засідання явку\~свого представника\~не забезпечив,\~заяв та\~клопотань не\~подавав,\~причину неявки\~суду не\~повідомляв. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов. 27 квітня 2022 року на виконання ухвали суду від 30 листопада 2021 року АТ «Банк Форвард» подано заяву (а.с. 61-66) про долучення копій документів (а.с. 67-120). 3.Позиція третіх осіб. 3.1. Приватний\~нотаріус Київського\~міського нотаріального\~округу Бригіда\~Володимир Олександрович,\~сповіщений про дату, час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.130 ЦПК України (а.с. 30), в судові засідання не прибував. 25 січня 2022 року через канцелярію суду приватним нотаріусом подано заяву про розгляд справи без його участі та винести заочне рішення (а.с. 40). 3.2. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.130 ЦПК України (а.с. 32), в судові засідання не прибувала, про причини неявки суду не повідомляла, заяв, клопотань не подавала. 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 29 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з матеріалами позовної заяви до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню» (а.с. 3-5). Згідно до змісту позовних вимог [PERSON] , просить: -визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20 серпня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, зареєстрований у реєстрі за № 22877, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» 14\~958 гривень 04 копійки; -стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь [PERSON] судові витрати в сумі 1\~362 гривні 00 копійок. Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 9-10). Одночасно з позовною заявою позивачем подано матеріали заяви «про забезпечення позову» (а.с. 16-17). Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року заяву позивача [PERSON] «про забезпечення позову» задоволено повністю (а.с. 20-22). Крім того, 29 листопада 2021 року позивачем подано клопотання «про витребування доказів» в порядку ст. 84 ЦПК України (а.с. 25). Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року клопотання позивача [PERSON] «про витребування доказів» задоволено частково (а.с. 26-27). 27 квітня 2022 року на виконання ухвали суду від 30 листопада 2021 року АТ «Банк Форвард» подано заяву (а.с. 61-66) про долучення копій документів (а.с. 67-120). 25 січня 2022 року через канцелярію суду приватним нотаріусом Бригідою В.О. подано заяву про розгляд справи без його участі та винести заочне рішення (а.с. 40). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 07 вересня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню», на підставі наявних у справі доказів. 5. Фактичні обставини встановлені судом. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, 21 березня 2012 року між ПАТ «Банк Руский Стандарт» укладений договір про надання а використання платіжної картки№ 96069645 (а.с. 62). Правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт» стало Акціонерне товариство «Банк Форвард», що підтверджується Витягом із Статуту АТ «Банк Форвард». 20 серпня 2021 року представник АТ «Банк Форвард» Шилко Р.В. звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с. 129-130). На виконання ухвали суду від 30 листопада 2021 року АТ «Банк Форвард» надано документ, який не містить підпису. Згідно до змісту документу зазначено наступне. Виписка з рахунка № [NUMBER] у валюті гривня (980), відкритого в Акціонерному товаристві «Банк Форвард» 21 березня 2012 року на ім`я [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення за кредитним договором № 96069645 від 21 березня 2012 року згідно Блоку 1 та 2 до Заяви оферти № 096069645 від 21 березня 2012 року. Заборгованість [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за кредитним договором № 96069645 від 21 березня 2012 року за період з 22 січня 2019 року по 22 квітня 2019 року складає 13\~858,04 гривень , в тому числі: -заборгованість за сумою кредиту становить 9\~423,47 грн.; -заборгованість за процентами становить 4\~434,57 грн.; -плата за пропуск мінімальних платежів становить 0,00 грн. Право вимоги щодо стягнення повної заборгованості з [PERSON] виникло з 22 травня 2019 року. Станом на 20 серпня 2021 року заборгованість не погашена (а.с. 128). 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22877 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 14\~958,04 грн. 05 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. розглянувши заяву про примусове виконання виконавчого напису за реєстровим № 22877 від 20 серпня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 67035993) (а.с. 7). 23 жовтня 2021 року приватним виконавцем Павелків Т.Л. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Загальна сума, яка підлягає стягненню 18\~953,84 грн., яка складається з наступного: 14\~958,04 грн. сума боргу за виконавчим документом; 1\~495,80 грн. основна винагорода виконавця; 2\~500,00 грн. витрати на проведення виконавчих дій (а.с. 18-19). 6. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. У відповідності до\~ст. 274 ЦПК України\~у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. При цьому у відповідності до\~ст. 279 ЦПК України\~«Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Згідно ч.7\~ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - Порядок). Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі\~Перелік). Суд встановив, що п. 2 Переліку, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22 лютого 2017 року на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка набрала законної сили. Зазначеним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Редакція Переліку до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мав правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 20 серпня 2021 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачала вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Будь-яких відомостей відносно нотаріального посвідчення кредитного договору № 96069645\~від 21\~березня 2012\~року стороною відповідача не надано. Також не надано даних відомостей і третьою особою по справі\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Бригідою Володимиром\~Олександровичем на підтвердження правомірності вчинення ним виконавчого напису 20 серпня 2021 року. Крі того, приватним нотаріусом не виконано вимоги ухвали суду від 30 листопада 2021 року «про витребування доказів». Таким чином суд встановив, що вимоги АТ «Банк\~Форвард» до боржника [PERSON] , за якими був вчинений спірний виконавчий напис, не були безспірними на момент його вчинення. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц. Крім того, слід зазначити, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, неодноразово досліджене судом вищої інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18, від 14.08.2019 по справі № 569/8884/17). Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус Бригіда В.О. вчинив спірний виконавчий напис не переконавшись у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». 8. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ;\~2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з позовною заявою сплачений судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією (а.с. 1), та судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок при зверненні із заявою про забезпечення позову, який враховуючи задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Всього позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1\~362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Outcome: approved