Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

У травні 2022 року представник [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просить стягнути з Полтавської обласної спілки споживчих товариств на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки серії [NUMBER] за кожен робочий день з 26 січня 2022 року по дату винесення рішення суду з розрахунку 212,20 гривень за день. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] працював в Полтавській обласній спілці споживчих товариств на різних посадах, звідки звільнився у 2019 році. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2019 року його звільнення за прогули визнано незаконним, суд скасував розпорядження № 20-К від 04 червня 2019 року, змінено дату і формулювання звільнення на 20 травня 2019 року за невиконання роботодавцем законодавства про працю за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року відповідача додатково зобов`язано видати трудову книжку серії [NUMBER] , яку він протиправно не видав при звільненні, наразі ця постанова оскаржується в касаційному порядку і не виконана. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2020 року на користь позивача стягнуто невиплачену при звільненні заробітну плату, вихідну допомогу і середній заробіток з дня звільнення по 12 лютого 2020 року включно, постановою апеляційного суду це рішення залишено без змін. Рішенням суду від 21 липня 2020 року на його користь стягнуто невиплачені лікарняні і середній заробіток на суму 2033,25 грн, це рішення також залишено без змін. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2022 року на користь позивача стягнуто середній заробіток за невидачу трудової книжки за період з 13 лютого 2020 року по дату ухвалення рішення суду, наразі це рішення оскаржено в апеляційному порядку. У позові стверджує, що наведеними рішеннями судів встановлені преюдиціальні факти того, що позивачу не видано трудову книжку при звільненні, а його середній заробіток складає 212,20 грн та з цієї суми стягувався його середній заробіток. Тому, оскільки трудова книжка залишається невиданою, посилаючись на ч. 5 ст. 235 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку на користь позивача з 26 січня 2022 року (наступний день після ухвалення рішення суду по справі № 554/9488/20). В проміжку часу з 26 січня 2022 року по 06 травня 2022 року 71 робочий день (4 дні в січні, 20 днів в лютому, 22 дні в березні, 20 днів в квітні, 5 днів в травні). Отже, станом на дату подання позову сума середнього заробітку складає: 212,20 грн * 71 день = 15066,20 грн. Крім того, зазначив, що за усталеною судовою практикою щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за умови невидачі трудової книжки, строки позовної давності при звернені до суду не застосовуються. На підставі викладеного, звернувся за судовим захистом. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали суду (а. с. 19-20). 17 травня 2022 року ухвалою судді відкрито провадження та відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження\~без повідомлення сторін за наявними матеріалами (а. с. 75-76). Відповідач своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Клопотань про\~розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло. За таких обставин, суд проводить розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Відповідно до положень ст. ст.\~55,\~124 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом установлено та із матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах із Полтавською обласною спілкою споживчих товариств, де працював на різних посадах та звільнений розпорядженням № 20-к від 04 червня 2019 року з посади помічника голови правління з економічної та інформаційної безпеки на підставі п. 4\~ст. 40 КЗпП України. Відповідно до копії рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2019 року (справа № 554/5630/19) позов [PERSON] до Полтавської обласної спілки споживчих товариств про визнання протиправним наказу - задоволено частково; визнано протиправним і скасовано розпорядження Полтавської обласної спілки споживчих товариств № 20-к від 04.06.2019 року про звільнення [PERSON] з посади помічника голови правління з економічної та інформаційної безпеки на підставі ст. 40 п. 4 КЗпП України, з 07.12.2019 року; змінено формулювання підстав та дати звільнення та вважати, що [PERSON] звільнений з Полтавської обласної спілки споживчих товариств за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, з 20.05.2019 року; зобов`язано Полтавську обласну спілку споживчих товариств внести запис до трудової книжки [PERSON] про його звільнення з посади помічника голови правління з економічної та інформаційної безпеки за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, з 20.05.2019 року; стягнуто з Полтавської обласної спілки споживчих товариств на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1000 гривень; в задоволенні інших позовних вимог [PERSON] відмовлено (а. с. 52-55). 02 грудня 2019 року постановою Полтавського апеляційного суду рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2019 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог про покладення на Полтавську обласну спілку споживчих товариств обов`язку видати [PERSON] трудову книжку серії [NUMBER] із записом про звільнення з 20.05.2019 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, копію наказу про звільнення з 20.05.2019 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, копії всіх наказів про надання йому відпусток, а також довідку із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати за весь період його роботи, - скасовано; ухвалено в цій частині нове рішення; зобов`язано Полтавську обласну спілку споживчих товариств надати [PERSON] трудову книжку серії [NUMBER] із записом про звільнення з 20.05.2019 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України; зобов`язано Полтавську обласну спілку споживчих товариств надати [PERSON] копію наказу про звільнення з 20.05.2019 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, копії всіх наказів про надання йому відпусток, а також довідку із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати за весь період його роботи; в іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2019 року залишено без змін (а. с. 61-67). 12 лютого 2020 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави (справа №554/10940/19) з Полтавської обласної спілки споживчих товариств на користь [PERSON] стягнуто невиплачену при звільненні заробітну плату у розмірі 3055,58 грн, вихідну допомогу у розмірі 13050 грн і середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з дня звільнення по 12.02.2020 року включно в розмірі 39257 грн, а всього 55362,58 грн (а. с. 31-33). 22 квітня 2020 року постановою Полтавського апеляційного суду рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2020 року залишено без змін (а. с. 37-39). Як вбачається з матеріалів справи, Октябрським районним районним судом м. Полтави видані виконавчі листи по справі № 554/5630/19, які з 24 червня 2020 року перебувають на примусовому виконанні Шевченківського ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), зокрема, виконавче провадження ВП № 62341745 (а. с. 68). Згідно відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2022 року зупинено виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2019 року в частині зобов`язання Полтавської обласної спілки споживчих товариств внести запис до трудової книжки [PERSON] про його звільнення з посади помічника голови правління з економічної та інформаційної безпеки за власним бажанням у зв`язку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю на підставі статті 38\~КЗпП України, з 20 травня 2019 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку; зупинено виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 02 грудня 2019 року в частині покладення на Полтавську обласну спілку споживчих товариств обов`язку видати [PERSON] трудову книжку серії [NUMBER] із записом про звільнення з 20 травня 2019 року на підставі частини третьої статті 38\~КЗпП України. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2020 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року (справа № 554/4025/20), стягнуто з Полтавської обласної спілки споживчих товариств на користь [PERSON] невиплачену допомогу по тимчасовій непрацездатності у сумі 2033,25 грн, середній заробіток за час затримки виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності за період з 13 лютого 2020 року по 21 липня 2020 року у сумі 2033,25 грн., а всього 4066,50 грн (а. с. 34-36, 40-43). Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку. За правилами частин першої, другої\~статті 48 КЗпП України\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Згідно частини першої, другої\~статті 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соціального захисту населення від 29.07.1993 року №58, записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці, а відповідно до пункту 4 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Згідно із пунктами 4.1, 4.2 Інструкції при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Частиною 5\~статті 235 КЗпП України\~визначено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. За змістом наведеної норми закону середній заробіток у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки виплачується працівникові, якщо така затримка призвела до вимушеного прогулу працівника, тобто затримка видачі трудової книжки перешкодила його працевлаштуванню. Отже, для застосування цієї норми права необхідно наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки. Наведене відповідає позиції Верховного Суду по справі № 569/6979/20 від 14 липня 2021 року. Як установлено Полтавським апеляційним судом у справі № 554/9488/20, загальні відомості про трудову діяльність [PERSON] внесені до трьох трудових книжок, наданих останнім в копіях, а саме: трудова книжка б/н та серії, заповнену 18.05.1970, із відомостями про роботу за період із 18.05.1970 по 20.09.2004; серії [NUMBER] , заповнена 21.09.2004, із відомостями про роботу за період із 21.09.2004 по 27.12.2010; серії АР № 022711, заповненої 04.09.2013, із відомостями про роботу із 04.09.2013 по 07.12.2016. При звільненні позивача із займаної посади згідно розпорядження роботодавця за № 20-к від 04.06.2019 року, трудова книжка, за заявою працівника, надіслана йому засобами поштового зв`язку та фактично отримана 14.06.2019, що підтверджується підписом отримувача на поштовому відправленні № 3603926389146 (а. с. 58-60). Таким чином, апеляційний суд у своїй постанові від 05 травня 2022 року дійшов висновку про те, що роботодавець виконав вимоги ст.\~47\~КЗпП України в частині видачі працівникові належно оформленої трудової книжки. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, та оскільки матеріали справи не містять переконливих доказів на підтвердження факту порушення відповідачем законних прав позивача, суд вважає, що зазначені вище обставини виключають підстави для застосування ч. 5 ст. 235 цього Кодексу\~в межах заявленого спору, оскільки за наявності оригіналу трудової книжки, позивач мав можливість реалізувати своє право на працю. При цьому, обставини дотримання роботодавцем вимог законодавства щодо порядку ведення трудових книжок, зокрема, підстав виготовлення нової трудової книжки серії [NUMBER] , яка і була направлена позивачу після звільнення, замість відсутньої у відділі кадрів роботодавця трудової книжки працівника, поданої ним при працевлаштуванні, судом не оцінюються. Оцінка наведених обставин надана судом апеляційної інстанції при постановленні рішення від 02.12.2019 (справа № 554/5630/19), яким зобов`язано Полтавську обласну спілку споживчих товариств надати [PERSON] трудову книжку серії [NUMBER] із записом про звільнення із 20.05.2019 року за ч. 3\~ст. 38 КЗпП України. Відповідне судове рішення перебуває на примусовому виконанні в органах ДВС та не є підставою для стягнення компенсаційних втрат в порядку ч. 5 ст. 235 КЗпП України\~в межах заявленого спору (а. с. 59). Відповідно до вимог\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Беручи до уваги встановлені вище факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що підстави, зазначені позивачем для задоволення заявлених позовних вимог, відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви потрібно відмовити у повному обсязі. Згідно з копією пенсійного посвідчення [PERSON] є інвалідом ІІ групи, безтерміново (а. с. 5). Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до положень\~ст.141\~ЦПК України та враховуючи, що позивач згідно з вимогами п. 9 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору, суд покладає судові витрати по цій справі в розмірі 992,40 грн за рахунок держави.

Outcome: dismissed