Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №122459 від 09.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь відповідача коштів у сумі 15336,08 гривень. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що 09.06.2021приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 124528 (надалі - Виконавчий напис), яким звернено стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС", якому ТОВ «ФК «ФОРТ» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 01- 23-02/21 від 23.02.2021 року, якому АТ «АЛЬФА-БАНК» на підставі договору факторингу № 1 від 22.02.2021 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 592233201 від 12.09.2018 року, укладеного між [PERSON] і АТ «АЛЬФА-БАНК», на загальну суму 15 336,08 гривень. Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. відкрито виконавче провадження ВП № 69562013 по примусовому виконанню виконавчого напису № 124528 від 09.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Вважає, що виконавчий напис № 124528 від 09.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. не відповідає нормам чинного законодавства України, оскільки здійснений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, а тому, не підлягає виконанню, оскільки кредитний договір № 592233201 від 12.09.2018 року, укладений між [PERSON] і АТ «АЛЬФА-БАНК», який був наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був\~посвідчений нотаріально, а, відтак, не є документом, за якими стягнення заборгованості може провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що свідчить про відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису на ньому. По-друге, приватним нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність сум, які були нараховані Відповідачем як заборгованість позивача, не встановлено факт прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, не перевірено дотримання встановлених законодавством строків для вчинення виконавчого напису та чи не виник спір між зацікавленими особами. Зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що останнім стягнуто з позивача на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» суму 15 336,08 гривень. При цьому, під час здійснення відповідної нотаріальної дії відповідачем не було надано, а приватним нотаріусом не перевірено наявність фактичної заборгованості та її підтвердження первинними бухгалтерськими документами, зокрема, щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), що свідчить про формальний підхід приватного нотаріуса до виконання покладених на нього обов`язків щодо перевірки безспірності заборгованості позивача. Приватним нотаріусом не перевірявся зміст фактичних правовідносини між позивачем та відповідачем, не враховано той факт, що між позивачем та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» взагалі відсутні будь-які договірні правовідносини, та, відповідно, грошові кошти відповідачем не надавались позивачу. Крім того, відповідачем не було направлено позивачу письмову вимогу про погашення заборгованості, про усунення порушень основного зобов`язання, що свідчить про відсутність правових підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису № 8946 від 25.05.2021 р. Враховуючи наведені обставини, виконавчий напис № 124528 від 09.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, не можна вважати таким, що підлягає виконанню, у зв`язку з його невідповідністю приписам ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5. Ухвалою судді від 24.08.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено для сторін строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24 серпня 2022 року задоволено заяву позивачки та забезпечено позов у даній справі шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №69562013 за оскаржуваним виконавчим написом. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Шестаков В.Ю. в судове засідання не з`явилися. Представником позивачки подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позов підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Фінансова\~компанія «ЕЛІТ\~ФІНАНС»,який про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не подав, проте надіслав до суду письмову заяву про визнання позову, в якій просив задовольнити позов, повернути позивачу 50% судових витрат, а також клопотання про зменшення розміру витрат на професійно правничу допомогу. У клопотанні про відшкодуванні витрат на правову допомогу позивачу, просив зменшити суму витрат на професійно правничу допомогу, так як відповідач вважає, що в розмірі, заявленому позивачкою покладення судових витрат є неправильним і несправедливим. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю.,які про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Пояснень, заяв чи клопотань від третіх осіб не надходило. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 09 червня 2021 року було видано виконавчий напис № 124528 про стягнення з позивачки [PERSON] на користь\~відповідачаТОВАРИСТВА\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ "ЕЛІТ\~ФІНАНС", якому ТОВ «ФК «ФОРТ» (код 42725156) відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021 року, якому АТ «АЛЬФА- БАНК» (код 23494714) на підставі договору факторингу № 1 від 22.02.2021 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 592233201 від 12.09.2018 року, укладеного між [PERSON] і АТ «АЛЬФА-БАНК», заборгованості на загальну суму 15 336,08 гривень. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем\~виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69562013 від 05 серпня 2022 року. На вимогу суду копію нотаріальної справи і копії всіх матеріалів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 124528 від 09.06.2021 року, яким звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС" на загальну суму 15 336,08 гривень приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. надано не було. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.18 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» (далі ЗУ «Про нотаріат»), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 частини першої статті 34 ЗУ «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999\~№\~1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову\~№\~662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі\~№\~826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України\~№\~662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі\~№\~826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, станом на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Доказів про вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору відповідач суду не надав. Також, суд зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі\~№137/1666/16-ц. Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, оскільки виконавчий напис оскаржується позивачем з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог і визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відтак, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. При зверненні до суду з даною позовною заявою позивачка [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. та за подання заяви про забезпечення - 496 грн. 20 коп. Таким чином загальна сума судового збору сплаченого позивачкою при зверненні до суду склала 1488,60 грн. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору. Суд, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті приходить до висновку про повернення позивачці [PERSON] \~ з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом в сумі 744 грн. 30 коп. та стягнення з відповідача решти 50 відсотків судового збору. За ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із договором про надання правової допомоги за №15/08-22 від 15.08.2022, актом до зазначеного договору, копії квитанції\~банку «ПУМБ»\~№ 142975920\~від 15.08.2022р.\~про сплату\~витрат за\~надання правничої\~(правової)\~допомоги позивачка [PERSON] сплатила адвокату Шестакову В.Ю. 5000 грн. за надання їй правової допомоги. Представник відповідача просив зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, з урахуванням співмірності зі складністю цієї справи. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката в сумі 5000 грн, які просить стягнути позивачка, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року в справі № 910/12876/19, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи наведене, суд не погоджується з думкою відповідача щодо неспівмірності розміру таких витрат, які понесла позивачка зі складністю цієї справи, і вважає, що за даною категорією справ, з урахуванням її складності, сукупних затрат на складання процесуальних документів та супроводження справи в суді, такі витрати потрібно стягнути з відповідача в повному обсязі в сумі 5000 грн.

Outcome: approved