Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про всиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] . В заяві зазначив, що з матір`ю дитини він проживає з грудня 2017 року, у тому числі у зареєстрованому шлюбі - з 27.04.2018. Разом з ними проживає малолітній син дружини від першого шлюбу - [PERSON] (після внесення змін до відомостей актового запису - [PERSON] ), [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2022 у справі № 336/2316/2020 рідний батько дитини [PERSON] був позбавлений батьківських прав щодо дитини. Заявник має намір всиновити малолітню дитину, оскільки веде з її матір`ю спільне господарство, бере участь в утриманні та вихованні сина, ставиться до нього як до свого рідного сина, той вважає його рідним батьком. Оскільки мати надала письмову згоду на усиновлення хлопчика, що посвідчена нотаріально, вважає, що є всі законні підстави для усиновлення, яке буде відповідати інтересам гармонійного розвитку та виховання дитини в повній сім`ї. Просить прізвище та по батькові дитини змінити на його прізвище та ім`я, здійснити зміни в запису про народження дитини, зазначивши його батьком хлопчика, та зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні зміни та видати заявнику нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням внесених змін. В судовому засіданні заявник підтримав доводи свого звернення, просить про задоволення заяви. Заінтересовані особи: [PERSON] , представник служби (управління) у справах дітей Якимчук О.К. не заперечували проти задоволення заяви, вважаючи, що усиновлення неповнолітнього [PERSON] буде цілком відповідати його інтересам. Представник заінтересованої особи - органу державної реєстрації актів цивільного стану, який був повідомлений про дату, час, і місце судового засідання, - до суду не з`явився. Вислухавши учасників справи, суд знаходить заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З наведених положень законодавства про охорону дитинства випливає, що виховання дитини у повній сім`ї має беззаперечне значення для її духовного та фізичного розвитку, формування її особистості, яке неможливо переоцінити. Одним з завдань сімейного законодавства в силу ст. 1 СК України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини (ст. 5 СК України). Статтею 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Главою 18 Розділу ІV СК України внормовані питання усиновлення. Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем в свою сім`ю особи на правах доньки або сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно із ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за добровільною згодою її батьків, Згідно ст. 211 СК України - усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодше 21 року. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Як випливає іх приписів ст. 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Стаття 218 СК України передбачає, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Частиною 4 ст.218 СК України визначено, що згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до ст.219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони:1) невідомі;2) визнані безвісно відсутніми;3) визнані недієздатними;4) позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; 5) протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Вирішуючи заяву, суд враховує такі, встановлені під час судового розгляду обставини. Заявник є особою, яка в силу ст. 211 СК України може бути усиновлювачем та відповідно до ст. 213 СК №країни має переважне право на усиновлення, так як дитина виховується в його родин, яку заявник створив, уклавши шлюб з його матір`ю (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Думка заінтересованої особи [PERSON] (матері дитини), її нотаріально посвідчена згода на усиновлення, а також відомості про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини (рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2020 у справі № 336/2316/2020) свідчать про дотримання вимог ст. ст. 218, 219 СК України. Відповідно до ст. 218 СК України згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів та вважає їх своїми батьками На користь висновків про можливість заявника бути усиновлювачем свідчить письмовий висновок служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 25.07.2022. Відомості про наявність у заявника постійної роботи та гідного заробітку, місця помешкання, оснащеного всім необхідним для гармонійного проживання та розвитку дитини, відомості про задовільний стан його здоров`я, відсутність захворювань, що становлять небезпеку для оточення, його позитивні характеристики, а також обставини, які в силу ст. 224 СК України мають істотне значення при вирішенні цієї справи, переконують суд в тому, що усиновлення [PERSON] неповнолітнього [PERSON] обумовлене інтересами дитини для забезпечення стабільних та гармонічних умов її життя. Наведені судом фактичні дані в їх сукупності дають підстави для задоволення заяви в частині усиновлення. Відповідно до ст. 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюються по батькові дитини. Згідно ст. 233 СК України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. З урахуванням наведених вимог закону, заява [PERSON] в частині зміни прізвища та по батькові усиновленої дитини і його запису у Книзі реєстрації народжень батьком дитини, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Статтею 225 СК України визначено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Для забезпечення таємниці усиновлення суд відповідно до вимог ч.1 ст.228 СК України роз`яснює, що особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. У порядку ч.4 ст.314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника

Outcome: approved