Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

21 червня 2022 року з Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення суми. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у цивільній справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2022 року заяву [PERSON] про забезпечення позову було задоволено і зупинено стягнення за виконавчим написом. Позивач у своєму позові посилалася на те, що 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис № 70833 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості у розмірі 6 314 грн. 94 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. від 16 лютого 2022 року ВП № 68675024 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 70833 від 22 грудня 2021 року. Стягувачем для вчинення виконавчого напису нотаріусу було подано пакет документів, який не відповідає вимогам чинного законодавства для вчинення виконавчого напису. Вважає, що дії відповідача про звернення стягнення на суму заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса є незаконним, нотаріус не врахував та не перевірив розмір заборгованості, її безспірність, а також виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку, жодних документів ані від банку, ані від нотаріусу позивач не отримувала. Зазначила, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону, оскільки його вчинено на підставі ст.ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написі нотаріусів. Вважає, що дії відповідача про звернення стягнення на суму заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса є незаконним, тому що виконавчий напис може бути вчинено лише вразі, якщо заборгованість є безспірною і за умови, що нотаріусу подано документи, які підтверджують безспірний характер заборгованості. Вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів, які не відносяться до переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Просила суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 22 грудня 2021 року і зареєстрований у реєстрі за № 70833, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості у розмірі 6 314 грн. 94 коп. таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн., стягнути з відповідача фактично стягнуті з позивача суми за виконавчим написом. Відповідач ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у своїй заяві від 05 серпня 2022 року, яка надійшла до суду через засоби електронного зв`язку 05 серпня 2022 року, позовні вимоги визнав в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн. заперечував, визнавши у розмірі 1\~000 грн. Третій особі приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. у встановленому порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження, позов з додатками, письмових пояснень на позов судові надано не було. Третій особі приватному виконавцеві виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькій О.О. у встановленому порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження, позов з додатками, письмових пояснень на позов судові надано не було. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис № 70833 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості у розмірі 6 314 грн. 94 коп., плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 50 грн., а всього 6\~394 грн. 94 коп. (а.с. 17 оберт). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 16 лютого 2022 року ВП № 68675024 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 70833 від 22 грудня 2021 року (а.с. 18). У відповідності із ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України (постанова від 05 липня 2017 р. у справі № 6-887цс17) захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі. Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в переліку, чи подані всі передбачені переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15. У даному випадку нотаріус не переконався у безспірності заборгованості та наявності у кредитора права на безспірне стягнення заборгованості. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України (постанова від 05 липня 2017 р. у справі № 6-887цс17) захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 172/1652/18 від 21 жовтня 2020 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, при вчиненні приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. виконавчого напису № 70833 не було дотримано вимог чинного законодавства, чим порушено права боржника, які підлягають захисту у судовому порядку, тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Судом також приймається до уваги визнання відповідачем позову в цій частині. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача сум, які були стягнуті з позивача на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», то вони задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів щодо перерахування стягнутих коштів стягувачеві, а тому у суду відсутні підстави вважати, що часткове виконання виконавчого напису відбулося. Тому у задоволенні позовних вимог в цій частині [PERSON] слід відмовити. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн. суд приходить до такого висновку за наступних підстав. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~137\~ЦПК України,\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Всупереч зазначеним вимогам стороною позивача не надано суду розрахунок вартості гонорару, відсутня детальна фіксація та опис послуг, що надаються в межах ведення відповідної судової справи, їх обсяг; витрати, що понесені адвокатом у зв`язку з наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи, до матеріалів справи стороною відповідача не надано акту прийнятих робіт із зазначенням часу, витраченого на складання процесуальних заяв, в яких виникла необхідність. За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу [PERSON] слід відмовити. Відповідач у своїй заяві від 05 серпня 2022 року позовні вимоги визнав. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням того, що відповідачем позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було визнано, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позовні вимоги судом було задоволено, позивач при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 681 гривні 00 коп. (992 грн. 40 коп. х 50 % = 496 грн. 20 коп. + 248 грн. 10 коп. = 744 грн. 30 коп.), оскільки 50 % судового збору підлягають віднесенню за рахунок державного бюджету. Також підлягає віднесенню за рахунок держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., який підлягав оплаті за позовні вимоги про стягнення фактично стягнутих за виконавчим написом коштів, у задоволення яких позивачеві було відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial