Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (далі за текстом - ТДВ «СК «Гардіан») про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.01.2020 приблизно о 17 год. 20 хв. на проспекті Злуки в м. Тернополі відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Тоуota» моделі «Согоllа», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка рухалась в межах пішохідного переходу зліва на право відносно руху автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження та у період з 17.01.2020 до 02.03.2020 проходила лікування у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги». 08.07.2020 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області винесено вирок, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Так, станом на 17.01.2020, тобто на дату настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Тоуota» моделі «Соrollа», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан», страховий поліс № АО3189099. 21.04.2020 представник позивача надіслав на поштову адресу відповідача повідомлення про настання страхового випадку та звернувся з відповідними заявами щодо виплати страхового відшкодування. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог містились вимоги про страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з: витратами на лікування у сумі 126038 грн; тимчасовою втратою працездатності у сумі 7084 грн; стійкою втратою працездатності у сумі 56676 грн; спричиненням моральної шкоди у сумі 6656 грн. 12.08.2021 відповідачем здійснено виплату позивачеві страхового відшкодування у загальному розмірі 59509,80 грн без надання пояснень та документальних підтверджень щодо здійснення розрахунків розміру такого відшкодування. За таких підстав позивач просить стягнути з ТДВ «СК «Гардіан» на користь [PERSON] страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з: лікуванням потерпілої у сумі 66528,20 грн; тимчасовою втратою працездатності у сумі 7399,36 грн; стійкою втратою працездатності у сумі 56676 грн; спричиненням моральної шкоди у сумі 6530,17 грн. 09.05.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 07.06.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 30.05.2022 повернуто заяву [PERSON] про продовження строку для подання відзиву та здійснення розгляду справи у режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю у заявника повноважень здійснювати представництво інтересів ТОВ «СК «Гардіан» у справах загального позовного провадження. 07.06.2022 підготовче судове засідання відкладено на 30.06.2022 у зв`язку з неявкою усіх учасників справи. 20.06.2022 [PERSON] від імені ТОВ «СК «Гардіан» подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відзив. Відповідно до ч. 6, 7 ст. 178 ЦПК України до відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так, судом встановлено, що [PERSON] не додав до відзиву документи, які підтверджують його повноваження діяти від імені ТДВ «СК «Гардіан» у справах загального позовного провадження. Крім цього, ухвалою про відкриття провадження від 09.05.2022 відповідачу встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів учасникам справи. Разом з тим станом на 20.06.2022 такі строки для подання відзиву закінчились, уповноважений представник відповідача з заявою про продовження строку для подання відзиву до суду не звертався. З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття відзиву до розгляду та про можливість вирішення спору за наявними у справі матеріалами. 29.06.2022 повернуто заяву [PERSON] про продовження строку для подання відзиву та здійснення розгляду справи у режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю у заявника повноважень здійснювати представництво інтересів ТОВ «СК «Гардіан» у справах загального позовного провадження. 29.06.2022 повернуто заяву представника позивача адвоката Найди К.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у зв`язку з недотриманням вимог закону щодо порядку подання такої заяви. 30.06.2022 підготовче судове засідання відкладено на 25.07.2022 у зв`язку з неявкою відповідача. 25.07.2022 витребувано від ТОВ «СК «Гардіан» належним чином засвідчену копію страхової справи про виплату страхового відшкодування за заявою [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] , закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 16.08.2022. 16.08.2022 судове засідання відкладено на 19.09.2022 у зв`язку з неявкою усіх учасників справи. У судове засідання 19.09.2022 позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її та позивача участі, позов підтримала та просила позов задовольнити повністю. У судове засідання 19.09.2022 уповноважений представник відповідача ТОВ «СК «Гардіан», належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Доказів поважності причин неприбуття до суду не надав. Жодних заяв чи клопотань на день розгляду справи по суті від відповідача не надходило. У судове засідання 19.09.2022 третя особа [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від третьої особи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які регулюються ЦК України, Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Так, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.07.2020, ухваленим у справі № 607/5635/20 (т. 1 а.с. 23-25), встановлено, що 17.01.2020 приблизно о 17 год. 20 хв. водій [PERSON] керував технічно справним автомобілем марки «Тоуota» моделі «Согоllа», державний номерний знак [NUMBER] , та рухався лівою смугою руху на проспекті Злуки в напрямку вул. Збаразької в м. Тернополі зі швидкістю приблизно 50 км/год., наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлено навпроти супермаркету «АТБ» на проспекті Злуки, 45 в м. Тернополі. Під`їжджаючи до зазначеного вище нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 Правил дорожнього руху, [PERSON] , грубо порушуючи та ігноруючи вимоги п. 1.5, 1.10 (в частині визначення терміну безпечна дистанція), 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, та не дотримався безпечної дистанції до попутного автомобіля, водій якого розпочав зупинку перед нерегульованим пішохідним переходом для надання переваги руху пішоходам. Як наслідок, порушивши вказані вище пункти Правил дорожнього руху, водій [PERSON] поставив себе в такі умови, за яких, уникаючи зіткнення із попутним автомобілем, застосував екстрене гальмування та змінив траєкторію керованого ним транспортного засобу праворуч, виїхавши на праву смугу руху цього ж напрямку, де, рухаючись в стані заблокованих коліс, виїхав на зазначений вище пішохідний перехід та допустив наїзд передньою частиною автомобіля «марки «Тоуota» моделі «Согоllа», державний номерний знак [NUMBER] , на пішохода [PERSON] , яка рухалась в межах пішохідного переходу зліва направо відносно руху автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала відкриту черепно-мозкову травму у вигляді перелому потиличної кістки з крововиливом під тверду мозкову оболонку тім`яної та потиличної часток правої півкулі головного мозку, що супроводжувалась забиттям головного мозку, закриті компресійні переломи тіл 4-го, 8-9-го та 11-го грудних хребців без порушення функції спинного мозку, закриту травму грудної клітки із забиттям легень, закритий перелом великого горбика правої плечової кістки, травму лівої верхньої кінцівки у вигляді переломів дистального метаепіфізу променевої та шилоподібного відростка ліктьової кісток і дистальних кінців 3-5-ї п`ясткових кісток, які належать до тяжких тілесних ушкоджень. Указаним вироком суду від 08.07.2020 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Відповідно до ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено один рік іспитового строку. Даний вирок суду 10.08.2020 набрав законної сили. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3189099 автомобіль марки «Тоуota» моделі «Согоllа», державний номерний знак [NUMBER] , застрахований ТДВ «СК «Гардіан». Строк дії страхового поліса з 16.03.2019 до 15.03.2020 включно. Страхова сума на одного потерпілого, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200000 грн (т. 2 а.с. 4). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 33.1 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема , невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Так, на виконання вимог ст. 33 Закону [PERSON] як особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, 21.01.2020 подав до ТДВ «СК «Гардіан» письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (т. 2 а.с. 2-3). Аналогічне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду 21.04.2020 було подано до ТДВ «СК «Гардіан» представником потерпілої [PERSON] - [PERSON] (т. 2 а.с. 10). Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно з п. 24.1 ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Суд встановив, що у зв`язку з отриманими [PERSON] тілесними ушкодженнями внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач у період з 17.01.2020 до 02.03.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги». Указане підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 419 (т. 1 а.с. 71-72). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з її лікуванням, становить 126038 грн, що підтверджується відповідними товарними та фіскальними чеками, які долучені до матеріалів позовної заяви (т. 1 а.с. 38-70). При цьому згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц, відповідно до яких з урахуванням п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Разом з тим заявлений позивачем розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з її лікуванням, не у повній мірі підтверджений належними доказами. Так, суд не приймає як належні докази два фіскальні чеки на суму 950 грн кожен (т. 1 а.с. 58), оскільки з їх змісту неможливо беззаперечно встановити дату проведення фінансової операції, а також назву послуги чи товару, які були придбані. Також суд не приймає до уваги чек № 21935 від 04.03.2020 на суму 136,50 грн (т. 1 а.с. 58), оскільки такий чек датований уже після виписки [PERSON] з медичного закладу. При цьому лікувальні рекомендації, які зазначені у виписці з медичної картки стаціонарного хворого № 419 (т. 1 а.с. 71-72), не містять інформації про необхідність застосування позивачем «Кетонал крему», який був придбаний згідно з вказаним чеком. Крім цього, суд не приймає до уваги фіскальні чеки № 213010 від 01.02.2020 на суму 235,50 грн та № 229013 від 17.02.2020 на суму 190 грн (т. 1 а.с. 60), оскільки з їх змісту неможливо встановити, які саме «таблетки» та «предмети догляду» були придбані та чи призначені [PERSON] такі медичні препарати у листках лікарських призначень. Так само суд відхиляє чотири фіскальні чеки від 20.01.2022 на загальну суму 3200 грн (а.с. 65), оскільки з їх змісту вбачається, що це оплата послуг за проведення магнітно-резонансної томографії, однак матеріали справи не містять відомостей про те, що така процедура була призначена та проведена [PERSON] лікарем, який здійснював її лікування. Також суд не приймає до уваги фіскальні чеки № 21607 від 31.01.2020 на суму 1483,30 грн, № 20386 від 20.01.2020 на суму 405,70 грн, № 23604 від 20.02.2020 на суму 500,18 грн, № 21801 від 03.02.2020 на суму 15,50 грн, № 7907 від 05.02.2020 на суму 1846 грн (т. 1 а.с. 63), оскільки такі фіскальні чеки є аналогічними з фіскальними чеками, що знаходяться у 1 томі на 62 аркуші справи. Крім цього, суд не приймає до уваги квитанції № 0.0.1619227848.1 від 17.02.2020 на суму 300 грн, № 0.0.1601422229.1 від 31.01.2020 на суму 900 грн (т. 1 а.с. 64) та № 0.0.1593136609.1 від 23.01.2020 на суму 3200 грн (т. 1 а.с. 65), оскільки вказані квитанції містять інформацію про те, що призначенням таких платежів є благодійні внески на користь Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги. Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» благодійна діяльність - добровільна особиста та/або майнова допомога для досягнення визначених цим Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара. Відтак внесена потерпілою сума благодійних коштів не відноситься до процесуальних витрат та не є шкодою, пов`язаною з її лікуванням, а тому не підлягає до стягнення. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01.11.2018 у справі № 403/329/17. Крім цього, зі змісту квитанції № 0.0.1605781295.1 від 05.02.2020 на суму 79800 грн (т. 1 а.с. 68) вбачається, що платником вказаного платежу був [PERSON] , який є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. Вказане свідчить про те, що зазначена сума фактично вже була виплачена позивачеві [PERSON] , а тому не підлягає відшкодуванню. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що сума коштів, яка була витрачена [PERSON] у зв`язку з її лікуванням, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та яка документально підтверджена позивачем та відповідним закладом охорони здоров`я, становить 35578,30 грн. Разом з тим суд також встановив, що [PERSON] , який є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, частково здійснив відшкодування [PERSON] коштів на лікування у медичному закладі. Так, з розписок [PERSON] від 18.01.2020, 21.01.2020, 22.01.2020 та 23.01.2020 (т. 2 а.с. 80, 81, 82, 83) вбачається, що остання отримала від [PERSON] кошти на загальну суму 15110 грн та 100 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 18.01.2020 становить 2409,23 грн. Відтак загальна сума, отримана [PERSON] від [PERSON] на лікування, становить 17519,23 грн, а тому суд доходить висновку, що вказана сума коштів, витрачена на лікування потерпілої, не має відшкодуватись страховою компанією. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілої, яке ТДВ «СК «Гардіан» зобов`язане відшкодувати на користь [PERSON] , становить 18059,07 грн (35578,30 грн - 17519,23 грн = 18059,07 грн). Крім цього, відповідно до ст. 25 Закону у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються неотримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням (далі за текстом - Порядок). Відповідно до п. 3 Порядку середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування, на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати. Згідно з п. 6 Порядку у разі коли страхові виплати призначаються виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати (доходу), середньомісячна заробітна плата (дохід) обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати (доходу) за один календарний день на середньомісячну кількість календарних днів (30, 44). Так, з довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді від 30.04.2020 (т. 1 а.с. 78) вбачається, що [PERSON] у період з 17.01.2020 до 02.03.2020 перебувала на лікуванні у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» у зв`язку з травмою, яку отримала 17.01.2020. З наданого позивачем розрахунку страхового відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності, вбачається, що при розрахунку розміру страхового відшкодування [PERSON] виходила з мінімального місячного розміру заробітної плати, який станом на 2020 рік становив 4723 грн. Відтак, враховуючи кількість днів тимчасової непрацездатності, яка становила 47 днів, позивач визначила, що розмір страхового відшкодування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності становить 7399,36 грн (47 х 157,43 грн (4723 грн х 1 /30) = 7399,36 грн). Разом з тим з виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 419 (т. 1 а.с. 71-72) та виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого № 419 (т. 2 а.с. 64) вбачається, що у графі місце роботи та рід занять зазначено, що [PERSON] працевлаштована у ФОП [PERSON] . Вказані обставини дають суду підстави вважати, що у період з 17.01.2020 до 02.03.2020 [PERSON] була працевлаштована. Доказів, які б підтверджували зворотне, зокрема, виписки з трудової книжки або відомостей з Державної фіскальної служби, суду не надано. Так само позивачем не долучено доказів, які б підтверджували розмір доходів [PERSON] у випадку її працевлаштування. З урахуванням викладених обставин суд позбавлений можливості встановити, на підставі якого пункту ст. 25 Закону необхідно здійснювати розрахунок страхового відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності потерпілою [PERSON] , а тому доходить висновку, що позовні вимоги у цій частині позивачем не доведені та задоволенню не підлягають. Також згідно зі ст. 26 Закону шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Судом встановлено, що медико-соціальною експертною комісією [PERSON] вставлена ІІІ група інвалідності. Указане підтверджується довідкою до акту медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 204304 та індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 316, які видані Тернопільський обласним центром медико-соціальної експертизи (т. 1 а.с. 31, 32-35). З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що [PERSON] має право на отримання страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності. Так, відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 4723 грн. Відтак страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, яке підлягає виплаті позивачеві, становить 56676 грн (4723 грн х 12 = 56676 грн). Разом з тим суд встановив, що 21.04.2020 представник [PERSON] звертався до ТДВ «СК «Гардіан» з заявами про виплату страхового відшкодування (т. 1 а.с. 27, 28, 29, 30). За наслідками розгляду таких заяв ТДВ «СК «Гардіан» виданий страховий акт № G-705-1 від 12.08.2021 (т. 2 а.с. 88), зі змісту якого вбачається, що страховою компанією прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 59509,80 грн, у тому числі 2833,80 грн компенсації за спричинену моральну шкоду. Факт перерахування представнику позивача [PERSON] коштів у сумі 59509,80 грн підтверджується платіжним дорученням № 19429 від 12.08.2021 (т. 2 а.с. 89). Вказані обставини свідчать про те, що ТДВ «СК «Гардіан» виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 56676 грн (59509,80 грн - 2833,80 грн компенсації за спричинену моральну шкоду = 56676 грн). За таких обставин суд доходить висновку, що ТДВ «СК «Гардіан» у повному обсязі виплатило [PERSON] страхове вдшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності. Крім цього, згідно зі ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. З урахуванням встановленим судом обставин, загальна сума страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю [PERSON] , право на отримання якої має позивач, становить 74735,07 грн (18059,07 грн шкода, пов`язана з лікуванням потерпілої + 56676 грн шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності = 74735,07 грн). Так, суд приймає до уваги, що ТДВ «СК «Гардіан» на користь [PERSON] перерахувало кошти у сумі 2833,80 грн за спричинену їй моральну шкоду, а тому приходить до висновку, що стягненню підлягає компенсація за спричинену моральну шкоду у сумі 902,95 грн (74735,07 грн х 5 % - 2833,80 грн = 902,95 грн). За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілої, у сумі 18059,07 грн та страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілій, у сумі 902,95 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Так, виходячи з ціни позову, яка становить 137133,73 грн за розгляд даної справи необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1371,33 грн. Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 18962,02 грн, що становить 13,83 % від заявленої суми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 13,83 % судового збору у сумі 189,65 грн, а 86,17 % судового збору у сумі 1181,68 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, з копії договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 14.04.2020 вбачається, що [PERSON] уклала договір про надання правничої допомоги з Адвокатським об`єднанням «Автомоміч», учасником якого є і адвокат Найда К.В. (т. 1 а.с. 97-99). Також надання позивачу адвокатом Найдою К.В. професійної правничої допомоги у суді під час розгляду цієї справи підтверджується копією договору № 29/03-22 від 29.03.2022 про залучення адвоката до надання правової допомоги, копією ордеру серії ВС № 1139619 від 21.04.2022 (т. 1 а.с. 103-105, 107). Відповідно до п. 4.1. договору вартість послуг Адвокатського об`єднання та порядок їх сплати передбачений в додатку до цього договору. Згідно з Додатком № 1 договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 14.04.2020 вартість послуг Адвокатського об`єднання за цим Договором становить суму, що дорівнює 30 % від суми отриманих виплат. У додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 зроблено висновок, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». З урахуванням того, що суд дійшов висновку, що обґрунтований розмір шкоди, який підлягає стягненню з відповідача, становить 18962,02 грн, а враховуючи також те, що вартість гонорару за надання професійної правничої (правової) допомоги дорівнює 30 % від суми отриманих виплат, сума гонорару за надання професійної правничої (правової) допомоги становить 5688,60 грн. При цьому відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13,83 % витрат на професійну правничу допомогу у сумі 786,73 грн (5688,60 грн х 13,83 % = 786,73 грн), а 86,17 % витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4901,87 грн необхідно покласти на позивача.

Outcome: partial