Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

[PERSON] (далі\~за текстом-позивач)\~звернувся до\~суду з\~позовом \~до Комунального\~некомерційного підприємства\~Харківської обласної\~ради «Обласна\~клінічна лікарня»\~(далі\~за текстом-відповідач),\~в яком\~після уточнення\~просив: поновити його на роботі у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» на посаду заступника медичного директора з поліклінічної розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності та стягнути з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 квітня 2022 року до дня поновлення на роботі, який на день подання позову складає 18353,88 коп. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що працює у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня». 15.04.2022 року його було звільнено з посади заступника медичного директора з поліклінічної розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності за прогули без поважних причин, вчинені 01.03.2022, 02.03.2022, 03.03.2022, 04.03.2022, 07.03.2022, 09.03.2022, 10.03.2022, 11.03.2022, 14.03.2022, 15.03.2022, 16.03.2022, 17.03.2022, 18.03.2022, 21.03.2022, 22.03.2022, 23.03.2022, 24.03.2022, 25.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022, 30.03.2022, 31.03.2022 згідно п.4 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає своє звільнення незаконним та зазначає, що відповідно до ст.149 КЗпП України перед звільнення працівника за прогул або іншого дисциплінарного стягнення роботодавець повинен отримати від працівника письмові пояснення та провести оцінку поважності причин неприбуття на роботу. Крім того, відповідач мав забезпечити безпечні умови праці позивачу в умовах постійних бомбардувань та нападу російських військ. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2022 відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачем надано відповідь на відзив, в якій він заперечує проти позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначає, що позивач був відсутній на робочому місці протягом всіх робочих днів у березні 2022 року. Перед тим як позивач приступив до виконання своїх службових обов`язків 01.04.2022 року заступником генерального директора з питань кадрової роботи, документообігу та звернення громадян [PERSON] йому було запропоновано написати на ім`я керівника лікарні пояснення про причини своєї відсутності на робочому місці протягом березня на що позивач погодився. Проте ні 01.04.2022 року та протягом наступних робочих днів пояснень не надав. 14.04.2022 року в зв`язку з відсутністю пояснень позивача комісія в складі працівників лікарні з`явилась до кабінету заступника медичного директора з поліклінічної розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності та виявили, що він відсутній на робочому місці про що складено відповідний акт. Враховуючи те, що позивач приступив до виконання свої обов`язків, проте так і не надав свої пояснень щодо відсутності на робочому місці протягом березня 2022 року, а також був відсутній на робочому місці 14.04.2022 року протягом трьох годин керівництво відповідача відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України звільнило позивача за прогул. Також відповідачем зазначено, що позивач працював на момент звільнення в КНП «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. Мещанінова» за сумісництвом на 0,5 ставки лікарем-хірургом та весь час коли був відсутній на робочому місці у відповідача протягом березня та квітня 2022 року він знаходився на робочому місці де був оформлений сумісником. Відповідач вважає, що позивачем не надано обґрунтованих пояснень своєї відсутності на робочому місці протягом березня 2022 року, оскільки він працював в іншому закладі охорони здоров`я незважаючи, що на місто Харків здійснювався напад російських військ. До суду позивачем надано відповідь на відзив, в які позивач наполягав на задоволенні позовних вимог. Представником відповідача до суду надано заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просить у позові відмовити. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що [PERSON] працював у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» на посаді заступника медичного директора з поліклінічної розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності. Відповідно до наказу №71К від 15.04.2022 року позивача було звільнено з посади заступника медичного директора з поліклінічної розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності за прогули без поважних причин вчинені 01.03.2022, 02.03.2022, 03.03.2022, 04.03.2022, 07.03.2022, 09.03.2022, 10.03.2022, 11.03.2022, 14.03.2022, 15.03.2022, 16.03.2022, 17.03.2022, 18.03.2022, 21.03.2022, 22.03.2022, 23.03.2022, 24.03.2022, 25.03.2022, 28.03.2022, 29.03.2022, 30.03.2022, 31.03.2022, згідно п.4 ст.40 КЗпП України. Згідно з наказом №118-К від 16.06.2022 року з метою виправлення технічної помилки в наказі від 15.04.2022 року №71-к "Про звільнення [PERSON] " доповнено п.1 наказу датою 14.04.2022 року. Доповнено підстави пунктом «4.Акт про відсутність працівника на робочому місці від 14.04.2022 року.» Відповідно до витягу з наказу начальника 12 Регіональної військово-лікарської комісії (по стройовій частині) від 11.05.2022 року №32 молодшого лейтенанта медичної служби [PERSON] призначено до 12 Регіональної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України старшим лікарем-спеціалістом відділення експертизи, ВОС 9013003, шпк «майор медичної служби». Частина шоста\~статті 43 Конституції України\~гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Відповідно до пункту 4\~статті 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно або в цілому). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4\~статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4\~статті 40 КЗпП України\~є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі. \~ \~ \~ \~Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не існує, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин. \~ \~ \~ \~Відповідно до сталої судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4\~статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати всі надані сторонами докази. \~ \~ \~ \~Відсутність позивача на роботі в березні 2022 року та в квітні була зумовлена тим, що місто Харків перебував під постійними артилерійськими, авіаційними, ракетними та авіаційними обстрілами. На місто Харків здійснювались напади російських військ, не працював громадський транспорт, в місці була гостра нестача пального. \~ \~ \~ \~При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача як на підтвердження неповажності відсутності позивача на роботі його роботу за сумісництвом в КНП «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. Мещанінова», оскільки вказані лікарні територіально знаходяться віддалено одна від одної, а пересування по місту Харкову протягом березня 2022 та у квітні 2022 року було пов`язано з ризиком для життя. Також суд вважає неправомірним прийняття відповідачем наказу №118-К від 16.06.2022 року, яким внесене зміни в наказі від 15.04.2022 року №71-к «Про звільнення [PERSON] та доповнено п.1 наказу датою 14.04.2022 року, тобто датою, коли позивач був відсутній на роботі та доповнено підстави звільнення, оскільки такі зміни були внесені після фактичного звільнення позивача та звернення його до суду за захистом прав. \~ \~ \~ \~Враховуючи вказані обставити, суд дійшов висновку, що причини відсутності [PERSON] на роботі у Комунальному некомерційному\~підприємстві Харківської\~обласної ради\~«Обласна клінічна\~лікарня» є поважними, тому звільнення позивача на підставі наказу №71К від 15.04.2022 року з посади заступника медичного директора з поліклінічної розділу роботи та експертизи тимчасової непрацездатності за прогули є неправомірним, а позовні вимоги про поновлення на роботі [PERSON] підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.3 ст.119 КЗпП за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Комунального некомерційного\~підприємства Харківської\~обласної ради\~«Обласна клінічна\~лікарня» на користь [PERSON] середнього заробітку в у сумі 18353 грн. 88 коп. підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, ст.ст. 141-142, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд-

Outcome: approved