Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

22 червня 2022 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, відповідно до якої позивач просила суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 13\~765,82грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилалася на те, що 23 грудня 2020 року у м. Харкові, по вул. Полтавський шлях, 140 А/1 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «AUDI», державний номерний знак « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля «VOLKSWAGEN», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «VOLKSWAGEN», державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля- матеріального збитку. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2021 року вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак, водій пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN», державний номерний знак « [NUMBER] », [PERSON] - 04 січня 2021 року повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Згідно Висновка експерта № 13В автотоварознавчого дослідження від 16 березня 2021, Наказу № 3.1/1961 від 26 березня 2021, Довідки № 1 від 25 березня 2021 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «VOLKSWAGEN», державний номерний знак « [NUMBER] », склала: 12\~332, 87 грн. На підставі\~Наказу про\~відшкодування шкоди\~з фонду\~захисту потерпілих,\~МТСБУ здійснило\~регламентну виплату\~потерпілому в\~розмірі:\~12\~332,87\~грн., що підтверджується\~платіжним дорученням\~№ 942746\~від 29\~березня 2021\~року. Крім того,\~позивачем були\~понесені додаткові\~витрати на\~ послуги\~аварійного комісара\~в розмірі\~1\~432,95\~грн. що підтверджується платіжним дорученням № 989923 від 31 березня 2021 року. Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 червня 2022 року позовну заяву Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Моторно (транспорного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Призначено судове засідання. Представник позивача адвокат Сечко С.В. (свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю ЗП 002003 від 21 січня 2019 року) в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що 23 грудня 2020 року у м. Харкові, по вул. Полтавський шлях, 140 А/1 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «AUDI», державний номерний знак « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля «VOLKSWAGEN», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . (а.с. 2, 4). Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «VOLKSWAGEN», державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля- матеріального збитку (а.с. 12-23). Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2021 року по справі № 642/89/21 по адміністративній справі стосовно\~ [PERSON] за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 гривень. З тексту постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2021 року вбачається, що 23 грудня 2020 року у м. Харкові, по вул. Полтавський шлях, 140 А/1 [PERSON] рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «VOLKSWAGEN», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «VOLKSWAGEN», державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля- матеріального збитку. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Винність [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №272966 від 23 грудня 2020, складеного уповноваженою посадовою особою в установленому законом порядку, протоколом огляду місця пригоди і схемою місця ДПТ, яке мало місце 23 грудня 2020 року, якими зафіксовані розташування автомобілів і наявні на них пошкодження, що відповідає механізму ДТП та висновком експерта № 13В. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.5). Таким чином, водій пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN», державний номерний знак « [NUMBER] », [PERSON] - [INFO] повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди (а.с.7, 9). Разом з тим, згідно Висновка експерта № 13В автотоварознавчого дослідження від 16.03.2021, Наказу № 3.1/1961 від 26.03.2021, Довідки № 1 від 25 березня 2021 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «VOLKSWAGEN», державний номерний знак « [NUMBER] », склала: 12\~332, 87 грн. (а.с.12-23). На підставі\~Наказу про\~відшкодування шкоди\~з фонду\~захисту потерпілих,\~МТСБУ здійснило\~регламентну виплату\~потерпілому в\~розмірі:\~12\~332,87\~грн., що підтверджується\~платіжним дорученням\~№ 942746\~від 29\~березня 2021\~року. Крім того,\~позивачем були\~понесені додаткові\~витрати на\~ послуги\~аварійного комісара\~в розмірі\~1\~432,95\~грн. що підтверджується платіжним дорученням № 989923 від 31 березня 2021 року (а.с. 22, 24-25). Представник позивача вказує, що відповідач [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, у зв`язку з чим МТСБУ має право на відшкодування понесених витрат в порядку регресу. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України\~та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України\~зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Зі статті 5 зазначеного Закону вбачається, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією i здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу), до винної особи у розмірі визначеного відшкодування. Згідно ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відтак, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що [PERSON] є винним у скоєнні ДТП, між його діями та шкодою, завданою власнику автомобіля «VOLKSWAGEN», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] є безпосередній зв`язок, така шкода була відшкодована МТСБУ, а тому з [PERSON] підлягає стягненню в порядку регресу сума страхового відшкодування, виплачена, як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність та витрати на проведення незалежної оцінки загальному розмірі 13 765,82 грн. Виходячи з викладеного, враховуючи надані позивачем докази і ненадання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями та доказами на їх підтвердження, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Окрім того, на підставі вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення № 894584 від 11 лютого 2022 року у сумі 2 481,00 грн. (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved