Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Прокурор звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 24 947 грн 10 коп. В обґрунтування вимог вказав, що ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України на підставі ст. 47 КК України, у зв`язку з передачею її на поруки трудовому колективу Антонівського ДНЗ «Сонечко». Відповідно до вказаної ухвали суду, [PERSON] шляхом внесення завідомо недостовірних відомостей до декларацій про доходи та майновий стан 29 січня 2016 року, 05 липня 2016 року, 16 січня 2017 року, 11 липня 2017 року, 19 січня 2018 року, 16 жовтня 2018 року та 09 серпня 2019 року подала до Управління соціального захисту населення Новоушицької районної державної адміністрації (далі - Новоушицьке УСЗН)Нвласноручно заповнені заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг і власноручно заповнені декларації про доходи та майновий стан осіб, в яких умисно не зазначила, що має у власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6356 га, яку передала в оренду ФГ «Євроінвест», за що отримувала орендну плату. Таким чином, внаслідок внесення [PERSON] завідомо недостовірних відомостей до декларацій про доходи та майновий стан за період з січня 2016 року по січень 2020 року їй здійснено надмірну виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в сумі 24 947 грн 10 коп., якими вона заволоділа шляхом обману, чим завдала шкоди державі в особі Новоушицького УСЗН. Тому вважає, що [PERSON] має відшкодувати збитки, завдані державі, на підставі ст. ст. 1192, 1166 ЦК України. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив в якому проти позову заперечила та вважала його таким, що не підлягає задоволенню. Зокрема вказала, що Новоушицьке УСЗН не зверталося до неї з вимогою відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а тому прокурор при подачі позову унеможливив досудове врегулювання спору між нею та Новоушицьким УСЗН. Зазначає, що на разі такого органу державної влади як Новоушицька державна районна адміністрація та її структурного підрозділу УСЗН не існує, вказує на пропущення трьохрічного строку позовної давності та відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави. Прокурор направив до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що діє в інтересах держави відповідно до ст.131-1 Конституції України та ч.3 ст. 56 ЦПК України, оскільки Новоушицьке УСЗН звернулося до прокурора із проханням стягнення коштів із відповідачки з огляду на те, що під час розгляду справи в порядку кримінального судочинства управління не заявило цивільного позову, а наразі фактично завдана державі кримінальним правопорушенням економічна шкода не відшкодована. Спростовує доводи відповідача стосовно не існування органів державної влади як Новоушицька державна районна адміністрація та її структурного підрозділу УСЗН, вказуючи на те, що даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, підтверджується, що вказані органи не припинили свою діяльність. Також заперечує проти доводів відповідача стосовно пропущення строків позовної давності, оскільки початок перебігу позовної давності для потерпілого у кримінальному провадженні за вимогами про відшкодування шкоди збігається з моменту появи у кримінальному провадженні особи у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, тобто коли у потерпілого виникає право на пред`явлення позову до конкретної особи. Такий висновок узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 21 січня 2020 року у справі № 369/1850/18. Правом на подання заперечення відповідач не скористалась. Прокурор Мазур А.М. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Представник Управління соціального захисту населення Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просив позов задовольнити та проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із станом її здоров`я. Представник відповідача - адвокат Твердун М.М. також у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому зазначив, що відповідач за станом здоров`я не може з`явитись до суду, проте бажає особисто брати участь у розгляді справи, тому також просив відкласти розгляд справи на іншу дату. При вирішенні клопотання відповідача та її представника про відкладення розгляду справи, суд виходив з наступного. Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Праву особи на справедливий і публічний розгляд упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989). Суд зазначає, що провадження у даній справі відкрито 19 січня 2021 року. Судові засідання у справі п`ять разів були відкладені судом за клопотанням відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] . Згідно із ч.ч. 1,4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідач [PERSON] отримала судову повістку за допомогою засобів мобільного зв`язку на підставі письмової заяви (арк.спр. 101), тобто вона повідомлена про розгляд справи відповідно до ч. 12 ст. 128 ЦПК України, належним чином. В той же час неявка у судове засідання відповідача [PERSON] не свідчить про неможливість явки до суду її представника [PERSON] . Враховуючи, що відповідач та її представник повторно не з`явилися у судове засідання, а також ту обставину, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, відповідач висловила свою позицію по справі шляхом подання відзиву на позов, суд вважав, що відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача та її представника та наявні підстави для розгляду справи за відсутності останніх. Процесуальні дії у справі 25 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. 18 лютого 2021 року відмовлено у клопотанні відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, задоволено клопотання відповідача про надання додаткового строку для подання доказів, розгляд справи відкладено. 19 березня 2021 року розгляд справи відкладено на іншу дату у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання. 12 квітня 2021 розгляд справи не відбувся у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді. 14 травня 2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача. 08 червня 2021 року у судовому засіданні оголошено перерву за клопотанням представника відповідача. 25 червня 2021 року розгляд справи відкладено на іншу дату у зв`язку із неявкою відповідача. 30 липня 2021 року зупинено провадження у справі. 22 лютого 2022 року поновлено провадження у справі. 16 березня 2022 року відкладено розгляд справи на іншу дату у зв`язку із неявкою всіх учасників справи. 20 квітня 2022 року задоволено заяви прокурора про заміну учасників справи їх правонаступниками, розгляд справи відкладено. 19 травня 2022 року зупинено провадження у справі. 09 вересня 2022 року поновлено провадження у справі. Фактичні обставини справи, встановлені судом Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2020 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі ст.47 КК України, у зв`язку з передачею її на поруки трудовому колективу Антонівського ДНЗ «Сонечко», а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020240190000080 від 07 травня 2020 року закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Зазначена ухвала набрала законної сили 08 грудня 2020 року. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 10 серпня 2022 року ухвалу Новоушицького районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2021 року, якою у задоволенні заяви захисника Твердуна М.М., в інтересах [PERSON] , про перегляд ухвали Новоушицького районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2020 року за нововиявленими обставинами відмовлено, - залишено без змін. Відповідно до ухвали Новоушицького районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2020 року [PERSON] , перебуваючи на обліку в Новоушицькому УСЗН, як одержувач допомоги малозабезпеченим сім`ям, будучи під підпис попередженою про надання повних і достовірних відомостей про доходи, при заповненні Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, з метою незаконного отримання бюджетних коштів, шляхом обману, в порушення вимог статті 5 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», подала 29 січня 2016 року, 05 липня 2016 року, 16 січня 2017 року, 11 липня 2017 року, 19 січня 2018 року, 16 жовтня 2018 року та 09 серпня 2019 року до Новоушицького УСЗН власноручно заповнені заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій субсидій та пільг, крім того подала власноручно заповнені декларації від 29 січня 2016 року, 05 липня 2016 року, 16 січня 2017 року, 11 липня 2017 року, 19 січня 2018 року, 16 жовтня 2018 року та 09 серпня 2019 року про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги в яких умисно зазначила завідомо неправдиві відомості, а саме: в розділі V «Відомості про земельні ділянки, що перебувають у власності або володінні (користуванні) членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)», умисно вказала, що не має у власності земельних ділянок, хоча насправді має земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6356 га, яку з 31 грудня 2014 року передала в оренду ФГ «Євроінвест» та з 2015 року отримує орендну плату за користування земельною ділянкою, яку умисно не зазначила в розділі II «Доходи членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)». Таким чином, внаслідок внесення [PERSON] завідомо недостовірних відомостей до декларацій про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, за період часу з січня 2016 року по січень 2020 року безпідставно здійснено виплату державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в розмірі 24 947 грн 10 коп., якими вона заволоділа шляхом обману, чим завдала шкоди державі в особі Новоушицького УСЗН на вказану суму (арк.спр.15-19.). Згідно листа Новоушицького УСЗН станом на 29 грудня 2020 року [PERSON] не повернула до Державного бюджету через Управління надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги в сумі 24 947 грн 10 коп. (арк.спр.34). Мотиви з яких виходить суд та застосуванні норми права Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави Положеннями статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державних чи суспільних інтересах. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наведено такі правові висновки: "Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим". Звертаючись до суду із позовом в інтересах держави прокурор посилався на те, що Новоушицьке УСЗН, правонаступником якого є Управління соціального захисту населення Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області, надані йому повноваження щодо стягнення коштів не використало, як у порядку кримінального, так і в порядку цивільного судочинства, зверненню прокурора з даним позовом передувало відповідне листування, Управління повідомило, що не має можливості звернутися до суду із позовом, тому позов пред`являється прокурором. Таким чином наявні підстави для представництва інтересів держави у суді прокурором. При наданні правової оцінки доведеності заявлених прокурором позовних вимог, суд виходить з такого. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (далі - Закон), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України (ст. 3 Закону). До заяви про надання державної соціальної допомоги, крім інших документів додається декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї, довідка про наявність та розмір земельної частки (паю) (ст. 4 Закону). Якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення (ст. 7 Закону). Відповідно до 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 250 від 24 лютого 2003 року (далі - Порядок), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Водночас, загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені в статті 1166 ЦК України. Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, на підставі наявних у справ доказів, поданих сторонами, суд вважає доведеним факт, що відповідач [PERSON] подавши до Новоушицького УСЗН, правонаступником якого є Управління соціального захисту населення Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області,недостовірні дані про доходи та майновий стан її сім`ї, безпідставно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї в сумі 24947 грн 10 коп., в результаті чого заподіяла збитки державі, розмір яких доведений прокурором та не оспорюється відповідачем у справі. Між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною шкодою наявний причинний зв`язок. Відповідачем [PERSON] у ході розгляду даної справи вина у спричиненні шкоди не спростована. Також суд зазначає, що не подання позивачем цивільного позову в межах кримінального провадження, жодним чином не обмежує право особи на звернення із позовом в порядку цивільного судочинства, про що свідчать приписи частини сьомої статті 128 КПК України. Тому доводи відповідача [PERSON] в цій частині суд відхиляє. Посилання відповідача про те, що подання прокурором позову унеможливило досудове врегулювання спору між нею та Новоушицьким УСЗН, правонаступником якого є Управління соціального захисту населення Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області,суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке. Пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002 встановлено, що обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту. Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Доказів, які б свідчили про відшкодування відповідачем [PERSON] завданої Управлінню шкоди, на час розгляду справи, суду не надано. Щодо застосування строку позовної давності Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Про застосування наслідків спливу позовної давності відповідачем [PERSON] зроблено заяву у відзиві на позов. За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 697/2751/14-ц, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для вирішення питання про дотримання строку звернення до суду за захистом прав, суд має встановити, коли прокурор довідався чи міг довідатися про порушення інтересів держави. Вказаний висновок Велика Палата Верховного Суду конкретизувала у пункті 48 постанови від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 так: позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту таких інтересів. Водночас початок перебігу позовної давності для потерпілого у кримінальному провадженні за вимогами про відшкодування шкоди співпадає з моментом появи у кримінальному провадженні особи у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, тобто коли у потерпілого виникає право на пред`явлення позову до конкретної особи (постанова ВС по справі № 369/1850/18 від 21 січня 2020 року). З матеріалів справи вбачається, що відомості до ЄРДР за №12020240190000080 по факту вчинення шахрайських дій були внесенні лише 07 травня 2020 року , а 30 листопада 2020 року за результатом розгляду матеріалів кримінального провадження суд виніс ухвалу якою звільнив [PERSON] від кримінальної відповідальності. Зазначені обставини свідчать про те, що прокурор в межах строку позовної давності звернувся до суду із даним позовом. Таким чином заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню. З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість, підставність та доведеність позовних вимог, право позивача підлягає захисту у спосіб визначений у позовній заяві, тому позов необхідно задовольнити. Розподіл судових витрат Пунктом 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з-поміж іншого, позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Водночас пунктом 1 частини другої статті 4 цього Закону встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Враховуючи ціну позову, а також ту обставину, що позов прокурором поданий 30 грудня 2020 року, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 гривні.

Outcome: approved