Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши у позові, що 6.11.2010 року сторони уклали між собою шлюб. Від зареєстрованого шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 9.12.2014 року шлюб між сторонами було розірвано і стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 600 грн. щомісяця з 6.10.2014 року і до її повноліття. Однак відповідач не завжди вчасно виконує вказане рішення суду, не сплачує кошти на утримання дитини. Крім того, на сьогоднішній день значно збільшився мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивачка щомісяця витрачає на дитину значні суми коштів, так як доньці виповнилось 11 років. Тому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються на утримання доньки сторін з 600 грн. щомісяця до 4 000 грн. щомісяця, так як відповідач не має хронічних захворювань, має можливість працювати та утримувати власну дитину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що він не працює, має мінливий нерегулярний щомісячний дохід, на його утриманні перебуває матір [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом 2 групи захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Тому згоден на збільшення щомісячної суми до 1 200 грн. на утримання дитини. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, 6.11.2010 року сторони уклали між собою шлюб. Від зареєстрованого шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.8), яка проживає разом з матір`ю (а.с.11; 16). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 9.12.2014 року шлюб між сторонами було розірвано і стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 600 грн. щомісяця з 6.10.2014 року і до її повноліття. (а.с.10). Весь час донька сторін проживає разом з матір`ю, яка утримує і забезпечує її фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток. Вказані обставини не заперечувались будь-якими доказами, тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. За змістом ч.4-5, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, вказаним вище судовим рішенням суду першої інстанції було встановлено обов`язок батька, відповідача по справі, утримувати свою малолітню дитину: доньку [PERSON] з визначенням розміру аліментів щомісяця. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2022 рік" - установити у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Як вбачається із зазначених норм Законів України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" та „Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку з дня винесення судового рішення від 9.12.2014 року і на день винесення даного рішення збільшився з 1032 грн. до 2 744 грн., а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на день розгляду справи не може бути меншим, ніж 1 372 грн. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Як наголошує ч.1, ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, а також диспозицію ст.192 СК України, суд вважає, що оскільки прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку з дня винесення рішення Дарницького районного суду м. Києва від 9.12.2014 року і на день винесення даного рішення збільшився з 1032 грн. до 2 744 грн., а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на день розгляду справи не може бути меншим, ніж 1 372 грн., а також з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, матеріального і сімейного стану позивача, віку та стану здоров`я дитини, тому необхідно збільшити розмір призначених аліментів на утримання дитини з 600 грн. щомісяця до 3700 грн. щомісяця, який забезпечить необхідний рівень для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а в задоволенні решти суми необхідно відмовити. Суд не може покласти в основу рішення показання відповідача про те, що він не працює і має на своєму утриманні матір [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом 2 групи захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки вони суперечать його ж ствердженням в суді, що мати отримує пенсію як інвалід 2 групи, крім нього у матері є ще старший за нього син, тобто рідний брат відповідача, який зобов`язаний у випадку необхідності утримувати їх спільну матір, при цьому згідно наданих доказів [PERSON] не потребує стороннього догляду за станом її здоров`я. Згідно ст.133; 141 ЦПК України задовольняючи частково позовні вимоги, з відповідача на користь держави необхідно стягнути 992 грн. 40 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial