Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовну заяву мотивував тим, що 27.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. винесено виконавчий напис № 28851, яким звернуто стягнення заборгованості у безспірному порядку у сумі 14103,85 гривень з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ "Фінансова компанія "ПАРІС". По виконавчому напису нотаріуса, 17.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63070372. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису, адже право вимоги не підтверджене належними доказами, а тому просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 16.02.2022 року відкрито провадження в справі та призначено справу до підготовчого судового засідання, витребувано докази. Ухвалою від 18.05.2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьову Т.В. та витребувано докази. 13.06.2022 року від приватного виконавця надійшли витребувані документи Ухвалою від 05.07.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, 29.03.2022 року подано заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС»в судове засідання не з`явився, по невідомим суду причинам, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа на електронну пошту (а.с.78-79). Відзив до суду не подано. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В. у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа на електронну пошту (а.с. 76-77). Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено під час розгляду справи, 09.10.2019 року між АТ "РВС БАНК" та [PERSON] було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом прийняття (акцепту) ним Публічної пропозиції (оферти) Банку, та підписання ним Заяви-Договору № 6024715, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 10256,41 грн., шляхом перерахунку грошових коштів на Картковий рахунок позичальника (а.с. 13-14). ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС», на підставі Договору відступлення прав вимоги №05/03/202/-1 від 05.03.2020 року за кредитними договорами, є правонаступником АТ «РВС БАНК» (а.с.15). 27.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у Реєстрі за № 28851, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС»заборгованості за кредитним договором № 6024715 від 09.10.2019 року, укладеним між [PERSON] та АТ «РВС БАНК», за період з 11.11.2019 року по 05.03.2020 року у розмірі 13653,85 грн., а також 450,00 грн. за вчинення виконавчого напису, разом в сумі 14103,85 грн. (а.с.15). 17.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. відкрито виконавче провадження №63070372 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №28851 від 27.08.2020 року щодо стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС»заборгованості у розмірі 14103,85 грн. (а.с.16). Крім того, 17.09.2020 року було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 500 грн. (а.с. 66), постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 1410,38 грн. (а.с. 64). [PERSON] вважає виконавчий напис приватного нотаріуса Хари Н.С. від 27.08.2020 року № 28851 таким, що вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і не підлягає виконанню. Так, відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Згідно п. 3.1 та п. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1)якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинноюПостанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Установлені судом обставини по справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.08.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку, в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису, «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що кредитний договір № 6024715 від 09.10.2019 року, укладений між [PERSON] та АТ «РВС БАНК», який став підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, був нотаріально посвідчений, оскільки з поданої позивачем копії кредитного договору від 09.10.2019 року, вбачається що останній нотаріусом не посвідчувався, а має просту форму укладення (а.с.13-14), а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. Згідно правового висновку ВСУ, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 року по справі №569/8884/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій і процентів, зазначені у написі, є безспірними. Крім того, в порушення п. 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» не було надано приватному нотаріусу та суду доказів отримання позичальником [PERSON] письмової вимоги (повідомлення) про усунення порушень за кредитним договором та необхідність негайного погашення заборгованості, що свідчить про відсутність обізнаності боржника про наявність заборгованості та її розміру, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості вчасно виконати заявлені вимоги чи оскаржити їх в судовому порядку. Викладене свідчить, що на момент вчинення виконавчого напису від 27.08.2020 року існували підстави, які викликають сумніви щодо існування та безспірності розміру заборгованості боржника [PERSON] перед стягувачем ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» за кредитним договором № 6024715 від 09.10.2019 року. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, оскільки відповідачем не надано суду жодних аргументів на спростування тверджень позивача та на підтвердження безспірності розміру заборгованості за кредитним договором, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору, тому суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. за № 28851 від 27.08.2020 року повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. На підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. за подання позовної заяви.

Outcome: approved