Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що 07.07.2007 року Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві між сторонами зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Однак сімейне життя з відповідачем у подальшому не склалось через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивач та відповідач зрозуміли, що вони зовсім різні люди, і не тільки за характерами, але й за інтересами та поглядами на життя, практично не розуміють один одного, з 2019 року сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають окремий бюджет. Позивач вважає спільне сімейне життя з відповідачем неможливим, що є підставою звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 07 липня 2022 року представником позивача [PERSON] до суду подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивачем збільшено позовні вимоги, та позивач просить суд розірвати між сторонами шлюб, в порядку поділу майна подружжя визнати за позивачем право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; визнати за відповідачем право власності на автомобіль «Додж» 2017 року випуску, номерний знак [NUMBER] . (а.с. 28-34) Позивач мотивує свої уточнені позовні вимоги тим, що за час перебування у шлюбі позивачем було придбано наступне майно: трикімнатна квартира загальною площею 71,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , вартістю 998 800,00 грн.; автомобіль «Додж» 2017 року випуску, номерний знак [NUMBER] , вартістю 13 000,00 доларів США. Разом з тим, ѕ частини спірної квартири позивач вважає своєю особистою власністю, оскільки 752 560,00 грн. 30.10.2013 року дідом позивача, [PERSON] , за наслідками продажу своєї квартири було перераховано позивачу, що підтверджено платіжним дорученням від 30.10.2013 року. Внаслідок перерахування коштів дідом позивача, остання змогла 03.04.2014 року придбати спірну квартиру. Таким чином, спільним майном подружжя є: ј частина квартири за адресою: [ADDRESS] та автомобіль «Додж» 2017 року випуску, номерний знак [NUMBER] , придбаний сторонами у 2020 році. Разом з тим, позивач просить відступити від рівності часток при поділі майна подружжя, визнавши за позивачем право власності на спірну квартиру, а за відповідачем право власності на автомобіль. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 липня 2022 року прийнято заяву представника позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог, заявлену в межах цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Змінено порядок розгляду справи та продовжено розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого засідання. (а.с. 81-82) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті вимог. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року позовну заяву в частині вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя - залишено без розгляду. Позивач [PERSON] надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника, просить задовольнити вимоги про розірвання шлюбу. Представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 07 липня 2007 року зареєстрували шлюб у Дарницькому районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що підтверджено свідоцтвом про шлюб виданим Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 17 січня 2017 року, актовий запис № 562. (а.с. 37) Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 07 квітня 2017 року, актовий запис № 950. (а.с. 38). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Судом достовірно встановлено, що сторони від шлюбу мають спільну малолітню дитину, сімейне життя позивача та відповідача не склалось у зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, протягом тривалого часу не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, шлюб між позивачем та відповідачем носить лише формальний характер, за даних обставин поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачем та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно змісту позовної заяви, позивач займає категоричну позицію щодо розірвання шлюбу, заперечує будь-яку можливість для примирення з відповідачем. Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сторони проживають окремо за обопільною згодою, що не пов`язана з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми чи інших поважних причин. При таких обставинах сім`я фактично розпалась і поновити сімейні відносини неможливо. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, фактично живуть окремим один від одного життям, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved