Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з усього майна, що належить [PERSON] , [INFO] , який було накладено постановою районного відділу ДВС Оболонського району м. Києва від 17.10.2005 року №1190/16 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 22.06.2021 року позивач через канцелярію суду подав уточнену позовну заяву, у якій просить замінити відповідача з Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві на Комунальне підприємство «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського районну у м. Києві. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.10.2005 року постановою №1190/16 районного ВДВС Оболонського району було накладено арешт на все майно [PERSON] із забороню його відчуження. Підставою відкриття виконавчого провадження було рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2003 року по справі №2-4432/2004 року згідно до якого було вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та з [PERSON] на користь Комунального Підприємства «УЖГ» борг за комунальні послуги. 02 вересня 2005 року КП УЖГ було реорганізоване в Комунальне Підприємство «Служба замовника Житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м. Києві. Борг за комунальні послуги, який вказаний в рішенні Оболонського районного суду міста Києва від 03.11.2003 року по справі №2-4432/2004 був спаленний добровільно [PERSON] , що підтверджується відміткою банка про сплату, на зворотній стороні рахунку комунальних послуг від жовтня 2005 року. В січні 2020 року, [PERSON] з метою зняття арешту зі свого майна, подав позов до Оболонського районного суду м. Києва. Під час розгляду справи №756/789/20 КП «Служба замовника Житлово- комунальних послуг» Оболонського району у м. Києві (раніше назва КП «УЖГ») надало відзив на позовну заяву, в якому було зазначено, що [PERSON] не має жодного боргу перед ними за комунальні послуги. 30.06.2020 \~ \~ \~ \~ року до винесення судом рішення по суті [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть видане Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №10935 після чого провадження по справі №756/789/20 було закрите. Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Після смерті [PERSON] його син [PERSON] не може отримати спадщину оскільки арешт з його майна так і не був знятий. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомили. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд встановив наступне. 17.10.2005 року постановою №1190/16 районного ВДВС Оболонського району було накладено арешт на все майно [PERSON] із забороню його відчуження. Із відповіді Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 26.06.2019 \~ \~ \~ \~року за № 31637/15 вбачається, що надати інформацію по постанові від 17.10.2005 року №1190/16 районного ВДВС Оболонського району не є можливим, оскільки виконавче провадження знищено Судом встановлено, що підставою відкриття виконавчого провадження було рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2003 року по справі №2-4432/2004 р. згідно до якого було вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та з [PERSON] на користь Комунального Підприємства «УЖГ» борг за комунальні послуги. 02 вересня 2005 року КП УЖГ було реорганізоване в Комунальне Підприємство «Служба замовника Житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м. Києві. Борг за комунальні послуги, який вказаний в рішенні Оболонського районного суду міста Києва від 03.11.2003 року по справі №2-4432/2004 був спаленний добровільно [PERSON] , що підтверджується відміткою банка про сплату, на зворотній стороні рахунку комунальних послуг від жовтня 2005 року. В січні 2020 року, [PERSON] з метою зняття арешту зі свого майна, подав позов до Оболонського районного суду м. Києва. Під час розгляду справи №756/789/20 КП «Служба замовника Житлово-комунальних послуг» Оболонського району у м. Києві (раніше назва КП «УЖГ») надало відзив на позовну заяву, в якому було зазначено, що [PERSON] не має жодного боргу перед ними за комунальні послуги. 30.06.2020 \~ \~ \~ \~ року до винесення судом рішення по суті [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть видане Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №10935 після чого провадження по справі №756/789/20 було закрите. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, після завершення виконавчого провадження державний виконавець повинен скасовувати вжиті ним заходи примусового виконання рішення, в тому числі зняти арешт накладений на майно боржника. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України встановлює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності охороняється законом та його порушення з боку будь-якого державного органу, установи, особи не припустимо. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник відповідача у судове засідання для спростування твердження позивача щодо відсутності у померлого [PERSON] заборгованості за рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 03.11.2003 року по справі №2-4432/2004 не з`явився. Таким чином у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування обмеження які накладені у зв`язку із виконанням рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03.11.2003 року по справі №2-4432/2004. На підставі викладеного,

Outcome: approved