Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини його заробітку щомісячно, до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Позовні вимоги мотивувала тим, що 21.09.2002 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. На теперішній час шлюб розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 2-402/10 від 13.07.2010 з відповідача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] з 03.06.2010 і до повноліття дитини у розмірі 1\\4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. З 01.09.2021 дитина навчається на першому курсі денного відділення Запорізького національного університету. Стипендія сину не нараховується з січня 2022. Позивач не працює з 01.04.2022, втратила роботу внаслідок воєнного стану, заробітку не має. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає. Позивач не в змозі утримувати сина самостійно у зв`язку з тим, що необхідні кошти на обладнання для дистанційного навчання (принтер, камера, навушники), а також одяг, харчування, підручники тощо. Інші особи, щодо яких відповідач має аліментні зобов`язання відсутні. Ухвалою суду від 23.05.2021 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач заперечував проти стягнення з нього аліментів, вважає позов необґрунтований, на його думку позивач не довела та належних доказів не надала, що їх спільний син, який продовжує навчання потребує матеріальної допомоги. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 21.09.2022 уклали шлюб, який був зареєстрований Запорізьким міським ВРАГС Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 1138, про що свідчить свідоцтво про одруження [NUMBER] (а.с.8). 26.08.2010 шлюб між сторонами розірвано, згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2010 у справі № 2-3402/10 з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). [PERSON] у 2021 році вступив до Запорізького національного університету Міністерства освіти і науки України і навчається на 2 курсі денного відділення, про що зазначено у довідці від 31.08.2022 за № 2301-15/1310 Згідно з довідкою про доходи, виданою Запорізьким національним університетом 04.04.2022 № 17-61/41-3, [PERSON] з січня 2022 року дохід не отримує (а.с.12). [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , про що зазначено в акті підтвердження фактичного проживання (а.с.13). Відповідач офіційно працевлаштований, на утриманні не має інших дітей, що він підтвердив у судовому засіданні, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання не надає. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В силу ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч. 1ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч. 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до п. 20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду. З огляду на те, що [PERSON] , після досягнення повноліття продовжує навчання і не має самостійного заробітку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими. При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і потребує такої допомоги. Відповідач є працездатним, стан його здоров`я суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне не надано та до початку судового засідання таких не здобуто. З урахуванням вищевказаних обставин, а також приймаючи до уваги рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки та стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. За положеннями ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В силу вимог п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України рішення суду допускається до негайного виконання у межах суми розміру аліментів за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 992,40 грн. в дохід держави, так як позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved