Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

покликаючись на прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань, представник позивача адвокат Володимир Панас поданій 15 листопада 2021 року позовній заяві просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача 7 769 доларів США 44 центи, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача 7 769 доларів США 44 центи, стягнути з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3 039 грн. 47 коп. у рівних частинах з кожного. У поданій заяві вказаний представник позивача позов підтримує. Відповідачі до суду не з`явилися, передавши свої повноваження своєму представнику. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у поданому відзиві просить у позові відмовити, оскільки, враховуючи факт того, що позивачем судове рішення оскаржене не було, вбачається, що він обрав належним способом захисту своїх прав стягнення заборгованості в національній валюті. Учасників справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи. У поданій заяві вказаний представник позивача просить справу слухати у їх відсутність. Представник відповідачів адвокат Богдан Сулковський не заперечує проти розгляду справи у їх відсутність. Зважаючи на те, що їх явку не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою. Як встановлено судом, 04 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком "Укргазбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №43/08/К-МБ-04, за яким банк відкрив [PERSON] кредитну лінію з лімітом 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів на строк з 04 серпня 2008 року по 03 серпня 2028 року із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,5% річних. 04 серпня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору №43/08/К-МБ-04 від 04 серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №43/08/П1-МБ-04. 04 серпня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору №43/08/К-МБ-04 від 04 серпня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №43/08/П2-МБ-04. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору Публічне акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося до суду про стягнення заборгованості. Постановою Верховного суду від 14 липня 2021 року змінене заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 13 січня 2010 року та постанова Рівненського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року в частині способу стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" 718 152 (сімсот вісімнадцять тисяч сто п`ятдесят дві) грн. 19 коп., стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" 718 152 (сімсот вісімнадцять тисяч сто п`ятдесят дві) грн. 19 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" сплачені судові витрати у розмірі 1 820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн. 00 коп. у рівних частинах з кожного по 606 (шістсот шість) грн. 66 коп. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Згідно змісту ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні вимоги ставляться ч.1 ст.1049 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Факт укладення між позивачем та [PERSON] кредитного договору, факт отримання кредитних коштів, факт порушення умов кредитного договору встановлено Постановою Верховного суду від 14 липня 2021 року по справі № 2-701/2010, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 23 січня 2020 року у справі № 570/1738/16-ц набрало законної сили та перебуває на примусовому виконанні. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) зазначила, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Враховуючи, що рішення суду є обов"язковим, зокрема і для відповідачів, та з огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов"язання з виплати суми заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки просторочення виконання грошового зобов"язання. Відповідач не сплатив у повному обсязі заборгованість, чим порушив норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати стягнення з боржника 3 % відсотків річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань. Кредитор відповідне право вимоги реалізував шляхом пред`явлення до боржника позову і визначив борг на відповідну дату, визначивши заборгованість за період з 25 вересня 2018 року по 24 вересня 2021 року/ включно/ у сумі 7 769.44 доларів США. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Позивач надав до суду копії зазначених документів, розрахунок 3 % відсотків річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань, який являється допустимим доказом у справі, а відповідач не надав суду жодного належного доказу, що спростовує доводи позивача та не спростував подані позивачем розрахунки. Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а судом їх здобуто не було, що вказує на обґрунтованість позову. Отже, позов підставний і підлягає до задоволення по суті. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved