Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує наступним. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та у них є спільні діти: дві дочки та син. Діти проживають з позивачкою. З 2016 року відповідач не цікавиться життям, здоров`ям розвитком та вихованням дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання та протягом усього часу не спілкується з ними. Оскільки відповідач свідомо не виконує своїх батьківських обов`язків та з метою захисту інтересів дітей позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Позивач в судове засідання не прибула, однак надала суду заяву у якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, в судове засідання повторно не прибув та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового розгляду справи. Заяви про розгляд справи у його відсутності суду не поступало. Представник третьої особи відділу опіки та піклування Белзької міської ради Львівської області в судове засідання не прибув. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин, та зі згоди позивача судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який надалі розірвано та від якого у них є спільні діти: дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою, що стверджується свідоцтвами про народження, довідкою від 21.09.2021р. Із розрахунку заборгованості по аліментах наданого Сокальським РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) встановлено, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого Сокальським районним судом 17.10.2018р. про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON]. аліментів на неповнолітніх дочок [PERSON] та [PERSON] і сина [PERSON] в розмірі 3000грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з цим, відповідно до ст. 45 ЦПК України малолітня особа має певні процесуальні права. Суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.4 та ч.5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно п. п. 73,74 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року за № 866 Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини такий висновок щодо позбавлення батьківських прав, надає орган опіки та піклування за місцем проживання дитини. Комісією з питань захисту прав дитини Белзької міської ради Львівської області не надано висновок про доцільність або не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітніх дітей: дочок [PERSON] , [PERSON] та сина [PERSON] , хоча судом вжито належних процесуальних заходів з метою надання такого висновку та забезпечення участі представника третьої особи у судовому засіданні (ухвали від 20.01.2022р. та 04.08.2022р.) Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав це крайній захід вплинути на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування суд вирішує лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, матеріально дітей не забезпечує, що стверджується розрахунком заборгованості наданого Сокальським РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Крім того, судом встановлено, що обов`язок по утриманню та вихованню двох дочок і сина взяла на себе мати, з якою діти постійно проживають. Таким чином, при розгляді даної справи судом було встановлено, що неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачкою в [ADDRESS] . Тривалий час батько ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, на зв`язок із дітьми не виходить, не цікавиться їх життям та розвитком. Враховуючи таку поведінку батька та беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей - дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, слід зазначити, що згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.4 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Рішенням Сокальського районного суду від 14.11.2016р. стягуються аліменти, однак згодом змінено розмір стягнення аліментів, та надалі з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дочок [PERSON] , [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 3000грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення старшою дитиною повноліття. У зв`язку з наведеним суд дійшов до висновку, що з [PERSON] не потрібно стягувати аліменти на утримання дочок [PERSON] , [PERSON] та сина [PERSON] , оскільки такі вже стягуються на підставі рішення Сокальського районного суду 14.11.2016 року. Разом з цим, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з тим, що відповідач не надав суду заяву про визнання позову, тому з нього слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved