Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

В лютому 2022 року Заступник керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Хмельницької обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Хмельницької міської ради, [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Державне підприємство «Проскурівське лісове господарство» про визнання недійсним рішення сесії сільської ради, скасування державної реєстрації. В обгрунтування своїх позовних вимог прокурор вказав, що рішенням сесії Масівецької сільської ради №23 від 27.07.2020 надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, У подальшому державним кадастровим реєстратором Міськрайонним управлінням у Жмитомирській області та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області 11.12.2020 до Державного земельного кадастру внесено відомості (відкрито поземельну книгу) про земельну ділянку кадастровий номер 6825084500:02:022:0002 площею 2,00 га для ведення, особистого селянського господарства розташованої на території Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області - на даний час Хмельницької міської територіальної громади. Водночас, формування та розпорядження вказаною земельною ділянкою площею 2 га з кадастровим номером 6825084500:02:022:0002 відбулось всупереч вимог Земельного та Лісового кодексів України, оскільки вона відноситься до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійнному користуванні ДП «Проскурівське лісове господарство» в межах Хмельницького лісництва ДП «Проскурівське лісове господарство». В силу положень ст. ст. 19, 55, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України спірна земельна ділянка відносилась до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувалась для ведення лісового господарства у порядку, визначеному Лісовим кодексом України. Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Факт віднесення спірної земельної ділянки, з кадастровим номером 6825084500:02:022:0002 площею 2,00 га до земель лісогосподарського призначення підтверджується Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Проскурівське лісове господарство», планово- картографічними матеріалами, а саме планами лісовпорядкування, картами- схемами розподілу території. Окрім того, згідно з інформацією №404 від 05.08.2021 та схемою розташування зазначеної земельної ділянки, наданих ВО «Укрдержліспроект», спірна земельна ділянка накладається на земельні ділянки лісового фонду в межах Хмельницького лісництва ДП ХОСЛАП «Хмельницькагроліс», правонаступником якого є ДП «Проскурівське лісове господарство» . Таким чином, земельна ділянка площею 2 га з кадастровим номером 6825084500:02:022:0002 належить до категорії земель лісогосподарського призначення, і після її незаконного надання у власність своє цільове призначення не змінила. Вилучення для нелісогосподарських потреб спірної земельної ділянки державної власності, що віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні ДП "Проскурівське лісове господарство», і передання у власність такої ділянки належало до повноважень Хмельницької ОДА. Таким чином, порушено інтереси держави у сфері регулювання земельних відносин, адже у приватну власність громадянину з порушенням установленої законом процедури передано земельну ділянку, яка не могла бути передана у власність для вищевказаних потреб. Цивільний оборот лісових земельних ділянок, є і був обмежений законодавчо з огляду зокрема на приписи статті 56, підпункту «ґ» частини 4 статті 84 ЗК України. Вказане стосується і земельних ділянок, знаходяться у користуванні спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств. У даному випадку, вірним способом захисту порушеного права є пред`явлення до суду негаторного позову в порядку, визначеному ст. 391 ЦК України з метою усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землями лісового фонду, а також визнання недійсним рішення сесії Масівецької сільської ради. З огляду на незаконність державної реєстрації спірної земельної ділянки за відповідачем та відсутність підстав для реєстрації таких прав за їх дійсним власником - позивачами, на підставі ч. 13 ст. 79-1 ЗК України, належним додатковим способом захисту інтересів держави є заявлення вимоги про визнання незаконною та скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6825084500:02:022:0002. З врахуванням наведеного прокурор просить: визнати недійсним рішення сесії Масівецької сільської ради №23 від 27.07.2020, яким надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області для ведення особистого селянського господарства площею 2 га.; визнати незаконною та скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером : 6825084500:02:022:0002, площею 2,00 га.; стягнути з відповідачів на користь Хмельницької обласної прокуратури 4962 грн. судового збору. В судовому засіданні прокурор позов підтримав, просив задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник Хмельницької обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, суду пояснив, що в даному випадку використали його документи, він заяви про надання йому у власність земельної ділянки не підписував і не подавав. Представник відповідача Хмельницької міської ради Сторчай Н.П. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, суду пояснила, що Хмельницька міська рада виступає відповідачем у справі, тому що відбулись зміни в адміністративному поділі. Також зазначила, що позивачем не доведено факт належності спірної земельної ділянки до земель лісів, а отже позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Представник третьої особи на стороні позивача ДП «Проскурівське лісове господарство» в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача Хмельницької міської ради, [PERSON] , дослідивши долучені матеріали, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням сорок третьої сесії сьомого скликання Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №23 від 27 липня 2020 року був наданий дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту на території Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. На підставі вказаного рішення сесії Масівецької сільської ради на замовлення [PERSON] ПП «Діорт- Плюс 1» була розроблена технічна документація щодо відведення у приватну власність земельної ділянки за межами населеного пункту на території Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області для ведення селянського господарства з кадастровим номером : 6825084500:02:022:0002. 11.12.2020р. Міськрайонним управлінням у Житомирській області та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Державного земельного кадастру внесено відомості (відкрито поземельну книгу) про земельну ділянку кадастровий номер 6825084500:02:022:0002 площею 2,00 га для ведення, особистого селянського господарства розташованої на території території Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області - на даний час Хмельницької міської територіальної громади. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №269193470 від 05.08.2021 року право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6825084500:02:022:0002 не зареєстровано. Також встановлено, що на праві постійного користування ДП «Проскурівське лісове господарство», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ДП «Хмельницьке обласне спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Хмельницькоблагроліс», відповідно до наказу Державного Агентства лісових ресурсів України № 346 від 15.08.2017р., перебувають землі лісогосподарського призначення (землі лісів), які знаходяться на території Масівецької сільської ради площею 64 га, в тому числі землі лісів. Згідно наданих Українським Державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням ВО "Укрдержліспроект" фрагментів з публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталів 44 та 67 Хмельницького лісництва ДП "ХОСЛАП "Хмельницькагроліс" і межами їх таксаційних виділів відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2015 року, вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 6825084500:02:022:0002 знаходиться в межах 67 кварталу Хмельницького лісництва ДП "ХОСЛАП "Хмельницькагроліс". Вищевказані обставини підтверджуються: рішенням сорок третьої сесії сьомого скликання Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №23 від 27 липня 2020 року; копією технічної документація щодо відведення у приватну власність земельної ділянки за межами населеного пункту на території Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області для ведення селянського господарства з кадастровим номером : 6825084500:02:022:0002, розробленою ПП «Діорт- Плюс 1»; копією поземельної книги на земельну ділянку кадастровий номер 6825084500:02:022:0002; інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №269193470 від 05.08.2021 року; наказом Державного Агентства лісових ресурсів України № 346 від 15.08.2017р.; листом ДП «Проскурівське лісове господарство» №54 від 24.06.2021р.; викопіюванням планово-картографічних матеріалів Ур "Чакалут"; актом прийму-передачі земель лісогосподарського призначення Хмельницького району від 20.04.2009 року, який складено на виконання розпорядження голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 24.12.2008 року №633/2008р «Про передачу в постійне користування земельних ділянок лісогосподарського призначення»; матеріалами оглядового плану лісовпорядкування 2002 року земельних ділянок лісогосподарського призначення площею 64,0 га, що розташовані на території Масівецької сільської ради, до яких входить в тому числі урочище «Чалакут». Згідно ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі ст.7 Лісового кодексу України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи. Статтею 8ЛК України визначено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону. Статтею 13ЗК України передбачено, що саме до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Статтею 17 ЗК України визначено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить зокрема розпорядження державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Відповідно до статті 84 ЗК України У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом (пункт «ґ» частини четвертої статті 84 ЗК України). Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств (стаття 56 ЗК України). Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства (стаття 57 ЗК України, частина перша статті 17 ЛК України). Пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України визначено, що до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. Згідно зі статтею 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09 квітня 1999 року № 586-XIV,статтею 31 ЛК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин належать, у тому числі, передача у власність, надання в постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території. Передача у власність, надання в постійне користування для не лісогосподарських потреб земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності, належать до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин (стаття 27 ЛК України(у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин)). Статтею 57 ЛК України передбачено, що зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України. Відповідно до частини дев`ятої статті 149 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (надання дозволу на розробку проекту та формування спірної земельної ділянки)) Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. Відповідно до п «б» ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Частиною 7 ст.118 ЗК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. З огляду на викладене слід дійти висновку, що спірна земельна ділянка, дозвіл на розроблення проекту землевідведення якої було надано рішенням Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №23 сорок третьої сесії сільської ради сьомого скликання від 27 липня 2020 року відноситься до земель лісів та перебуває у користуванні ДП «Проскурівське лісове господарство». Відповідними повноваженими органами рішень стосовно зміни цільового призначення земельної ділянки, її вилучення, розпорядження цієї земельною ділянкою (Кабінетом Міністрів, обласною державною адміністрацією) не приймалось. За таких обставин слід дійти висновку, що оспорюване рішення сільської ради ухвалено поза межами наданих повноважень. Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ч.ч. 5,6 ст.16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача зазначених в позовній заяві, та доказів досліджених в судовому засіданні. Окрім наведеного, відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що заяви про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до Масівецької сільської ради від 22.07.2020р. не писав та не підписував. Відповідно підстави для ухвалення рішення Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №23 сорок третьої сесії сільської ради сьомого скликання від 27 липня 2020 року, відсутні. Також відповідно є незаконним та підлягає скасуванню реєстрація у Державному земельному кадастрі спірною земельної ділянки з кадастровим номером 6825084500:02:022:0001 площею 2, 00 га. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заступника керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Хмельницької обласної державної адміністрації до Хмельницької міської ради, [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Державне підприємство «Проскурівське лісове господарство» про визнання недійсним рішення сесії сільської ради, скасування державної реєстрації, підлягають задовленню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь Хмельницької обласної прокуратури понесенні витрати по сплаті судового збору по 2481,00 гривень з кожного відповідно. На підставі викладеного, ст.ст. 78, 79, 79-1, 118, 121, 152 ЗК України, ст.ст. 7,8, 13, 17, 27,31,56, 57,84, п.5 Прикінцевих положень ЛК України, ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 81, 141, 223, 258-268 ЦПК України, суд -

Outcome: approved