Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника. Заявниця просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , в період з 1991 року і до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування зазначає, що 14.11.1990 шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, проте з того часу і до моменту його смерті вони продовжували проживати спільно як чоловік і дружина, вели спільне господарство, мали один перед одним взаємні права та обов`язки. Весь цей час і по момент смерті [PERSON] та [PERSON] проживали у своїй квартирі [ADDRESS] . По смерті чоловіка заявниця здійснила його поховання за власні кошти, упорядкувала могилу, і надалі продовжує проживати за вказаною вище адресою. Після смерті колишнього чоловіка заявниці відкрилася спадщина, яка складається із 47,4/100 частини квартири [ADDRESS] . [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Шмиги Маріанни Вікторівни та була заведена спадкова справа № 7/2022. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкоємцем підтверджується рішенням суду. Оскільки встановлення факту спільного проживання заявниці з її колишнім чоловіком впливає на виникнення у неї спадкових прав, можливість реалізації права на спадщину, отже такий факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту, тому змушена звернутись до суду. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Всі учасники про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.21, 22). В судовому засіданні представник заявника адвокат Бондарчук В.Ю.заявлені вимоги підтримала, просила заяву задовольнити. Від заінтересованої особи надійшла заява, згідно якої справу просять розглянути у відсутність їхнього представника, не заперечують щодо задоволення заяви (а.с.23). Допитаний в засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , показав, що [PERSON] та Синиця проживали разом сімейним життям, сусіди навіть до останнього не знали, що вони розлучені. Свідок [PERSON] , [INFO] , показав, що [PERSON] живе в квартирі, де проживала разом з покійним чоловіком [PERSON] . Він, як сусід, ніколи не чув сварок, жили вони сімейним життям, всі господарчі питання вирішували спільно, вели спільний бюджет, вона його і поховала. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 жовтня 2022 року (а.с.9), колишній чоловік заявниці [PERSON] , шлюб між ними було розірвано 14.11.1990 про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.07.1996 (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] проживали спільно у квартирі [ADDRESS] , яка належить їм згідно свідоцтв про право власності: 47,4/100 [PERSON] та 52,6/100 [PERSON] (а.с.10, 11, 14). IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Положеннями ст. 1264 ЦК України регламентовано, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справу про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК(2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази, суд робить висновок, що заяву необхідно задовольнити. Судом встановлено та підтверджено показами свідків, що [PERSON] та [PERSON] постійно спільно проживали та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] з 1991 року по день смерті [PERSON] , тобто до [INFO] . Заявником доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, заявниця спільно проживала з померлим не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини, їхнім взаєминам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами, тому суд робить висновок про законність та обґрунтованість заявлених вимог.

Outcome: approved