Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] , яка на час смерті постійно проживала у Вереміївському будинку-інтернаті для громадян похилого віку та інвалідів. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,1293 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Антонінської селищної ради Хмельницької області. Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , проте у видачі їй свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у зв`язку з пропуском позивачем встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Возною В.Б. додатково повідомлено, що наданих [PERSON] документів недостатньо для встановлення факту родинних відносин між нею та спадкодавицею [PERSON] , оскільки відсутнє свідоцтво про народження [PERSON] , а також, у записі акта про народження №51 від 14 листопада 1937 року про народження позивача вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Стверджує, що у встановлений законом строк не встигла подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у зв`язку із сімейними обставинами та хворобою, а тому встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] був пропущений нею з поважних причин. За цих обставин позивач не може оформити спадщину після смерті [PERSON] , а тому вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Відзив на позов відповідач до суду не подав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з викладених у позові підстав. Представник відповідача Антонінської селищної ради Хмельницької області у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду. Заслухавши представника позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 1ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У справі встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом на майно померлої, однак, не може оформити право на спадщину в тому числі через неможливість встановити родинні відносини між нею та її покійною сестрою [PERSON] . Відповідно до п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Пунктом 7 вищезгаданої постанови встановлено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.2\~Постанови Пленуму Верховного суду України від\~30.05.2008\~N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду. Документально підтвердити свої родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] позивач не має можливості, оскільки у неї відсутнє свідоцтво про народження сестри [PERSON] , а також у зв`язку з невідповідністю в зазначені імені позивача у актовому записі №51 про її народження, де замість вірного « [PERSON] » помилково вказано « [PERSON] ». Враховуючи неможливість довести родинні стосунки позивача з її рідною сестрою в позасудовому порядку, а також те, що встановлення факту родинних відносин, відповідатиме інтересам позивача, забезпечить реалізацію її законних прав, суд дійшов до переконання, що заяву слід задовольнити. Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами: актовим записом про народження [PERSON] № 41 від 14 листопада 1937 року; витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвище заявниці: №00031229724 від 15 червня 2021 року; державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ №110133 від 27 квітня 2006 року; листом Державного архіву Хмельницької області № О-734/01.01-14/2021 від 17 травня 2021 року; довідкою Вереміївського будинку-інтернату для громадян похилого віку та інвалідів №110 від 04 березня 2021 року; випискою з по господарського обліку щодо складу сім`ї № 772 від 03 грудня 2021 року виданою Кременчуківським старостинським округом Антонінської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області; довідкою №771 від 03 грудня 2021 року Кременчуківського старостинського округу Антонінської селищної ради Хмельницького району, показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили факт того, що заявниця та померла [PERSON] були рідними сестрами, мали одних батьків [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] проживала одиноко, своєї сім`ї не мала, після інсульту потребувала стороннього догляду, який здійснювала її сестра [PERSON] , постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 30 листопада 2021 року, відомостями з витягу державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] від 30.11.2021 № 00033935569, який було подано для вчинення нотаріальної дії. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність достатніх правових підстав вважати, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] є доведеним, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо. Встановлення факту родинних відносин для заявника має юридичне значення, оскільки необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, тому враховуючи вищевикладене позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Позивач, як спадкоємиця за законом, згідно вимог ст.\~1269, 1270 ЦК України, повинна була подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті спадкодавиці проте, такої у передбачений законом строк не подала. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Судом встановлено, що [PERSON] вчасно не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із сімейними обставинами та хворобою, яка потребувала лікування, що підтверджується довідкою КНП «Красилівська БЛ» № 7 від 20 січня 2022 року. Крім того, як зазначили свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] протягом п`яти років здійснювала догляд за хворим чоловіком, який потребував стороннього догляду, після смерті якого вже її сестра [PERSON] також мала інсульт, після якого також потребувала стороннього догляду, який здійснювала [PERSON] , яка і сама вже захворіла і перебувала в лікарні внаслідок перенесеного інсульту, тому [PERSON] і була поміщена в інтернат для громадян похилого віку, де і померла. Таким чином, [PERSON] , маючи важкий стан здоров`я, була позбавлена вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, зазначені обставини, на думку суду, були об`єктивними перешкодами для прийняття спадщини та визнаються поважними у розумінні ст. 1272 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов в цій частині також підлягає задоволенню. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача на даний момент не вбачається. На підставі викладеного та

Outcome: approved