Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся у суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою [PERSON] . В обґрунтування вимог зазначає, що між ним та відповідачкою шлюб було зареєстровано 27 вересня 2013 року. Від шлюбу є син [PERSON] , [INFO] . Ознаки притаманні сім`ї між ним та відповідачкою відсутні. Під час спільного проживання виявилось, що у них різні характери, не співпадають погляди на життя. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося. Він та син проживають окремо від відповідачки. Примирення між ними за обставин, що склалися, вважає неможливим. Питання про поділ майна, що є їхньою спільною сумісною власністю, на даний час не піднімається. Позивач [PERSON] подав заяву, із змісту якої вбачається, що він просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка [PERSON] подала заяву, із змісту якої вбачається, що вона не заперечує проти розірвання шлюбу, просить справу розглянути у її відсутності. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) з 27 вересня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 16 серпня 2022 року Камінь-Каширським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 75 (а.с. 5). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Як вбачається із змісту позовної заяви, сторони проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка проти розірвання шлюбу не заперечила, про що подала особисто до суду письмову заяву. Таким чином, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що мають істотне значення, у зв`язку з чим позовні вимоги належить задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачка визнала позов про розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 496 грн. 20 коп., а інших 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 496 грн. 20 коп., належить стягнути на користь позивача з відповідачки.

Outcome: approved