Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

08.09.2022 року заявниця, як внутрішньо переміщена особа з місцем реєстрації на території с. Олексіївка Лозівського району Первомайський Харківської області, що територіально підсудне Первомайському міськрайонному суду Харківської області, звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт смерті її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який мав місце 03.03.2022 року на території м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, оскільки вказана територія є тимчасово окупованою територією України та на ній органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Встановлення вказаного факту заявниці потрібно для юридичного оформлення факту смерті її чоловіка, тому що вона позбавлена можливості зробити в інший спосіб. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що її чоловік загинув 03.03.2022 року від осколкового поранення волосяної частини голови при мінновибуховому ураженні під час обстрілу м. Ізюм Ізюмського району Харківської області. Позивачка 30.07.2022 року отримала лікарське свідоцтво про смерть №298, видане Ізюмською центральною районною лікарнею, та довідку про причину смерті №298 від 30.07.2022 року, видане також ізюмською центральною районною лікарнею, однак видані вказані медичні документи були органами, діяльність яких не визнається на території України, а тому отримати відповідне свідоцтво про смерть чоловіка вона на контрольованій владою території України не має можливості. Ухвалою судді від 08 вересня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 12.09.2022 року з метою належного повідомлення заінтересованої особи та отримання від неї відповідного повідомлення (а.с.20). Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином засобами телефонного зв`язку, надала після подання відповідної заяви до суду через канцелярію суду заяву від 08.09.2022 року, в якій просила розглянути справу без її участі, на задоволенні вимог своєї заяви наполягала (а.с.18). Також після подання заяви надала суду заяву, в якій просила повернути їй сплачений помилково при зверненні до суду судовий збір у розмірі 496,20 грн. на відповідні реквізити, оскільки вона є особою, яка звільняється від сплати судового збору в даній категорії справ (а.с.19). Первомайський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у судове засідання представника не направив, надавши заяву від 08.09.2022 року за підписом начальника вказаного відділу, в якій просив слухати справу без участі представника відділу та вирішити справу згідно чинного законодавства (а.с.23). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до копії медичного свідоцтва про смерть №298 від 30.07.2022 року та копії довідки про причину смерті №298 від 30.07.2022 року, виданих Ізюмською центральною районною лікарнею [INFO] помер від осколкових поранень волосистої частини голови [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Вказані документи видані на тимчасово окупованій території України та не визнаються як відповідні документи, що породжують правові наслідки, на території України, де органи державної влади здійснюють свої повноваження без жодних обмежень. Заявниця по справі [PERSON] , [INFO] , є дружиною померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ізюмського міського управління юстиції 28.02.2003 року (актовий запис №46)(а.с.10). Заявниця [PERSON] має статус внутрішньо переміщеної особи із реєстрацію по [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки від 31.08.2022 року №6321-7001475461 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області (а.с.8). Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положеннями ч.2 ст. 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Відповідно до абзацу другого ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно з приписами ст.17 вказаного Закону державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. Згідно з частинами 2 та 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до п.2 розділу VII «Харківська область» наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022 (з подальшими змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.04.2022 року за №453/37789 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 14 липня 2022 року» Ізюмська міська територіальна громада Ізюмського району Харківської області, де помер [PERSON] , є тимчасово окупованою територією, на якій не діють органи державної влади та місцевого самоврядування України. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2, 4 ст.10 ЦПК України визначено, що\~\~суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.\~\~Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявниці, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній в даній справі Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. На підтвердження факту смерті чоловіка [PERSON] надано лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] від 30.07.2022 року та довідку про причину смерті [PERSON] від 30.07.2022 року, складеного на російській мові медичним закладом правомочність якого не визнається на території України. В той же час вказане медичне свідоцтво є єдиним належним доказом того, що чоловік заявниці помер [INFO] від осколкового поранення волосистої частини голови, інших належних документів на підтвердження вказаного факту у заявниці немає, а встановлення відповідного факту заявниці потрібно для проведення державної реєстрації смерті. Повідомлені заявницею обставини смерті свого чоловіка разом із її поясненнями у позовній заяві та наданими доказами є, на думку суду, достатніми для встановлення відповідного факту, оскільки інших шляхів для вирішення вказаного питання заявниця на даний час не має, а тому вимоги [PERSON] слід задовольнити. Згідно з ч.4 та ч.5 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню; рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання; копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Відповідно до ч.2 ст.319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Щодо заяви Сапєти про повернення судового збору, помилково сплаченого нею при зверненні до суду, суд зазначає наступне. Згідно з п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються заявники у справах за заявами про встановлення факту народження або смерті, поданих у зв`язку із воєнним станом, надзвичайним станом, збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру. Тобто заявниця відноситься до тієї категорії осіб, які не повинні сплачувати судовий збір за подання відповідної заяви. В цій категорії справ судові витрати компенсуються за рахунок державного бюджету. Прямого обов`язку суду повертати сплачений судовий збір діюче законодавство не передбачає, оскільки у ст.7 Закону України «Про судовий збір» не мається норми, яка б передбачала повернення сплаченого судового збору заявниці за підстав, нею зазначених. В той\~же час\~суд,\~враховуючи стан\~заявниці як\~внутрішньо переміщеної\~особи,\~яка покинула\~свій дім\~та втратила\~чоловіка,\~

Outcome: approved