Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

20 грудня 2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком. \~ \~ \~ \~Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 10 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні. \~ \~ \~ \~Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, з визначенням дати судового засідання. Розгляд справи відбувся 14 вересня 2022 року. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті мами. \~ \~ \~ \~Відповідач зареєстрований в даному будинку з 1981 року. На час реєстрації його в будинку, цей будинок належав її матері [PERSON] . Відповідач зловживав спиртними напоями, влаштовував вдома сварки, дебоші. З грудня 2015 року він забрав всі належні йому речі і виїхав в невідомому напрямку, не повідомивши її про місце його проживання. Він ніколи не зв`язувався з позивачкою, не приїжджав в село та не давав про себе чути. Більше шести років відповідач не проживає в її будинку, та до теперішнього часу не знявся з реєстрації. Зазначила, що вона є пенсіонеркою і їй матеріально важко сплачувати всі комунальні платежі в повному об`ємі, так як оформити субсидію по оплаті комунальних платежів їй відмовляють. Позивач сама утримує свій будинок, робить поточні ремонти, сплачує всі необхідні платежі по утриманню житла. \~ \~ \~ \~Внаслідок зазначених обставин, позивач зазначає, що вищевказані факти порушують її права, як власника житлового будинку, та просить суд задовільнити її позовні вимоги. До початку судового засідання позивач [PERSON] подала заяву (вх.№4347 від 14 вересня 2022 року) про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив і заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Відзиву на позовну заяву відповідачем у запропоновані судом строки та порядку подано не було. \~ \~ \~ \~У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Суд у відповідності до вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача та прийняти рішення на підставі наявних у матеріалах справи документів та доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно норм ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 05 серпня 2014 року державним нотаріусом Батлюк В.І., спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна гр. [PERSON] , 1928 року народження, яка померла [INFO] , є її дочка гр. [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з житлового будинку з трьох житлових кімнат, розміром житлової площі 51,0 кв.м. та однієї кухні, загальною площею 90,4 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено та стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого 05 серпня 2014 року Стрийською державною нотаріальною конторою за №38049836, позивачка [PERSON] являється власницею нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно будинкової книги, в даному будинку, зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про склад сім`ї №1049, виданої 10 грудня 2021 року Сколівської міською радою Львівської області, вбачається, що окрім позивача, в житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований брат - [PERSON] , однак в даному будинку не проживає. Згідно актів обстеження, складених 22 травня 2018 року, 09 березня 2022 року та 29 червня 2022 року комісією в складі старостою сіл Труханів, та Побук, Стрийського району Львівської області Попович Д., сусідів [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає з 2018 року, місце перебування його невідомо. \~ \~ \~ \~Згідно з\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 386 ЦК України\~встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, дійшов висновку про те, що за порівняльним аналізом статей\~383,\~391,\~405 ЦК України\~та статей\~150,\~156\~у поєднанні зі\~ст. 64 ЖК України, положення статей\~383,\~391 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. Частиною першою\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК Української РСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою\~ст. 156 ЖК Української РСР\~передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч.4\~ст. 156 ЖК Української РСР\~до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2\~ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин\~з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають, окрім дружини власника, дітей і батьків також інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом, передбачені частиною другою\~ст. 405 ЦК України, згідно з якою\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Інших підстав для втрати членом сім`ї власника житла права користування житлом\~ЦК України\~не визначає. У постанові Верховного суду від 20 грудня 2018 року по справі № 501/957/15-ц, провадження № 61-34021св18 зазначено, що під час вирішення питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін відсутності та поважність причин такої відсутності. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. За положеннями\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається і право користування жилим приміщенням у членів його\~\~сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не\~\~є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (постанова ВС від 25 липня 2018 року №638/13030/13-ц). Частиною другою\~ст. 405 ЦК України визначено, що\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved