Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

7 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до\~Жовтневого районного\~суду м.\~Запоріжжя з\~позовом до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Запорізького МНО Коновалова Л.С., за результатами розгляду якого просить : - встановити факт не проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини ; - визнати [PERSON] такою, що не прийняла спадщину після померлого [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкове майно складається з: -1/3 частина квартири [ADDRESS] ; - грошові заощадження; - земельна ділянка [ADDRESS] ; - автомобіль DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] . На момент відкриття спадщини разом з ним, за адресою: [ADDRESS] , були прописані: дружина [PERSON] і його дві доньки: вона та [PERSON] . Дружина відмовилася від прийняття спадщини, шляхом подачі заяви нотаріусу. Позивачка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріуса. Друга донька - [PERSON] не відмовилася від спадщини, але разом із батьком не проживала. На цей час місце мешкання сестри їй не відомо і є ймовірність, що вона переїхала на тимчасово окуповану територію АР Крим або до РФ. Але за приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину через те, що вона була зареєстрована за місцем реєстрації спадкодавця. На підставі цього постановою нотаріуса ЗМНО [PERSON] відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва на право на спадщину на все майно батька. Ухвалою судді від 26 квітня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду\~та відкрито провадження по зазначеній справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче судове засідання. Зобов`язано приватного нотаріуса ЗМНО Коновалову Л.С. направити на адресу суду належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 45-46). Ухвалою суду від 16 червня 2022 року продовжено строк проведення підготовчого провадження (а.с. 97-98). Ухвалою суду від 26 липня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с 109-110). 04.08.2022 р. від приватного нотаріуса ЗМНО Коновалової Л.С. надійшла копія спадкової справи № 29/2020, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 119-177) Ухвалою суду від 26 серпня 2022 року зобов`язано Державну прикордонну\~службу України надіслати суду інформацію про перетин державного кордону України громадянкою України, [PERSON] , [INFO] , у період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2020 року включно (а.с. 179-180). 07.09.2022 року від Державної прикордонної\~служби України надійшла інформація про перетин державного кордону України громадянкою України, [PERSON] , [INFO] , у період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2020 року включно (а.с. 191-192). У судовому засіданні позивачка та її представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час день та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчить наявні в матеріалах справи поштові відправлення та оголошення про виклик на вебсайті Судової влади України. Причину неявки суду не повідомила. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надала. Відповідно до ч.1\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач [PERSON] повідомлені про час та місце слухання справи за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилися у судове засідання без поважних причин. Третя особа приватний нотаріус ЗМНО Коновалова Л.С. в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі та зазначила, що проти задоволення позову не заперечує (а.с. 189). Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення позивачки, свідків [PERSON] , [PERSON] приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Олександрівським районним у місті Запоріжжі ВДРАЦС Південно-східного межрегіонального управління МЮ (м. Дніпро) 27.10.2020 р. серія [NUMBER] (а.с. 11). Позивачка [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Орджонікідзевським відділом РАГС 04.04.1979 р., актовий запис № 544, серія [NUMBER] та свідоцтвом про одруження, яке видане Запорізьким міським відділом РАГС Запорізького обласного УЮ України 16.08.2003 р., актовий запис № 884, серія 1-ЖС № 104945 (а.с. 13-14). Спадкове майно складається з: -1/3 частина квартири [ADDRESS] ; - грошові заощадження; - земельна ділянка [ADDRESS] ; - автомобіль DAEWOO, модель LANOS, 2005 року випуску, державний номер [NUMBER] (а.с. 15,21-23, 27-28). На момент відкриття спадщина спадкодавець [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно з інформацією Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 04-07/3/21482 від 24.12.2020 р. разом з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 151). Спадкоємці першої черги є: -дружина [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини шляхом подачі заяви № 78 від 30.10.2020 р. приватному нотаріусу ЗМНО Коноваловій Л.С. (а.с. 121,128-131); -донька [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви № 79 від 30.10.2020 р. приватному нотаріусу ЗМНО Коноваловій Л.С. (а.с. 13,14, 132,134-137); -донька [PERSON] , яка прийняла спадщину в розумінні ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак фактично [PERSON] довгий проміжок часу не проживала спільно з [PERSON] (а.с. 18-19). 05.06.2021 р. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки спадкового майна після смерті [PERSON] , у тому числі з урахуванням 1/3 частки, від якої відмовилася дружина померлого [PERSON] (а.с 173) 26.01.2022 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріусу ЗМНО Коновалової Л.C., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману 1/3 (одну третю) частку спадкового майна, яке залишилося після смерті померлого батька [PERSON] (а.с. 176) 27.01.2022 р. приватний нотаріус ЗМНО Коновалова Л.C. відмовила у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на момент смерті разом із померлим також була зареєстрована [PERSON] 1968 р.н., яка є спадкоємцем, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то вважається такою, що прийняла спадщину і на прийняту [PERSON] 1/3 частку спадщини після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] - вона права не має (а.с. 177). Судом встановлено, що відповідно до акту б/№ від 26.11.2015 року, який складено головою ОСББ, [PERSON] 1968 р.н., за адресою [ADDRESS] - не проживає (а.с. 18). Згідно з актом № 445 від 04.12.2015 року, який складено сусідами спадкодавця, [PERSON] 1968 р.н., за адресою [ADDRESS] - не проживає (а.с. 17). Факт того, що [PERSON] 1968 р.н., не проживала за адресою [ADDRESS] , також підтверджується поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , які повідомили, що [PERSON] є старшою донькою, у 1990-х роках переїхала мешкати до АР Криму, вийшла заміж. Після розлучення поверталася до м. Запоріжжя, а у 2010 році знову виїхала та не поверталася. Разом з батьками вона не мешкала та не приїжджала навіть на поховання батька. Встановлення факту перебування особи на утриманні має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідно для реалізації заявником своїх прав на оформлення спадщини. Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Статтею 29 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (в редакції положень Закону, що діяли на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією (254к/96-ВР), законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно із статтями 12, 81 ЦГ1К України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У визначений законом строк [PERSON] 1968 р.н. не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, що підтверджується спадковою справою (а.с. 119-177). Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) а також у Постанові від 28.04.2021 № 204/2707/19. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. В листі від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Верховний суд України зазначив: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св 19) зробив наступний висновок: якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Проаналізувавши усі наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги покази свідків, суд вважає позов обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved