Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 16 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції в Київській області, актовий запис № 103. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що від даного шлюбу вони з відповідачем мають малолітнього сина, однак спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, між ними стали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до того, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, припинили шлюбно-сімейні стосунки і майже три роки проживають окремо один від одного. Примирення з відповідачем неможливе, тому їхній шлюб існує лише формально та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Позивачка [PERSON] в своїй заяві просить розглянути справу без її участі та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON] . Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов про розірвання шлюбу визнає. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції в Київській області, актовий запис № 103, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини проживаючи окремо один від одного, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, примирення між ними стало неможливим, що видно із їхніх заяв, які вони подали до суду. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до статті 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved