Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила продовжити строк дії рішення Ємільчинського районного суду від 14.09.2020 року про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною, мотивуючи тим, що остання з народження страждає на легку розумову відсталість в ступені помірної дебільності, у зв`язку з чим не може розуміти свої дії та керувати ними. Рішенням Ємільчинського районного суду від 14.09.2020 року [PERSON] було визнано недієздатною. На даний час [PERSON] продовжує страждати стійким хронічним психічним розладом, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому виникла необхідність у продовженні строку дії рішення суду про визнання [PERSON] недієздатною. В судове засідання заявниця не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила продовжити строк дії рішення Ємільчинського районного суду від 14.09.2020 року про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною, справу розглянути у її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за наявними матеріалами справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 14 вересня 2020 року [PERSON] , [INFO] , жительку с. Підлуби, Ємільчинського району Житомирської області визнано недієздатною та призначено її опікуном [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку судово-психіатричного експерта №273-2022 від 06.09.2022 року [PERSON] , 1984 р. н., з народження страждає на стійкий, хронічний психічний розлад - легку розумову відсталість в ступені вираженої дебільності, ступінь наявної у неї розумової відсталості на даний час настільки виражена, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними. Відповідно до ст.39 ч.1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч. 2, 7 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб міститься у ч. 2 ст. 293 ЦПК України, зокрема визнання особи недієздатною. За змістом ст. 300 ЦПК України, у рішенні суду про визнання особи недієздатною, слід визначити строк його дії, який не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку який не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Рішенням Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30 серпня 2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що «відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними» (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки). Зважаючи на те, що суд не зміг розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії, приходить до висновку про визнання [PERSON] , 1984 р. н., недієздатною. На підставі викладеного та

Outcome: partial