Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11 червня 2006 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2019 року було розірвано. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Відповідно до договору, який був укладений між ними 07 лютого 2020 року, які [PERSON] має сплачувати на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1200 грн. на кожну дитину. На даний момент розмір витрат на дітей та їх потреби значно зросли, як і розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З огляду на вказане, встановлений в добровільному порядку розмір аліментів не забезпечує достатній рівень проживання дітей. Відповідач проживає окремо, сплачувати аліменти в більшому розмірі відмовляється. Враховуючи наведене, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 3500 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Ухвалою суду від 04 липня 2022 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. В письмовому відзиві від 09 вересня 2022 року відповідач заперечує проти задоволення позову. Вказує, що хворіє на цукровий діабет, має діагноз згущення жовчі та кісти лівої нирки, внаслідок чого витрачає значні кошти на лікування. Проживає з матір`ю пенсійного віку, яка також перебуває на його утриманні. Офіційного стабільного доходу немає. Відтак, він погоджується платити встановлену між ними згідно нотаріально посвідченого договору суму та просить відмовити у задоволені вимог позивача, що призведе до фактичного збільшення розміру суми аліментів. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, надав пояснення аналогічні викладеному у письмовому відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2006 року, який було розірвано який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2019 року, що набрало законної сили (а.с.16-17). Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.14,15). Діти проживають разом з матір`ю, відповідач проживає окремо, що не заперечується сторонами. Відповідно до нотаріально посвідченого договору від 07 лютого 2020 року відповідач зобов`язався сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1200 грн. щомісячно на кожну дитину (а.с.18-20). Відповідно до п 6.6. вказаного договору всі спори щодо його виконання вирішуються у судовому порядку згідно чинного законодавства України. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з збільшенням потреб та розвитку дітей, підвищенням рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився. Діти мають потребу в соціальному розвитку та навчанні, а також у профілактичних заходах покращення стану здоров`я, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити їх в повній мірі. З огляду на вказане, розмір аліментів, що стягуються з відповідача у добровільному порядку, не відповідає звичайним потребам неповнолітніх дітей, а тому позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів (по відношенню до їх розміру визначеному сторонами в добровільному порядку) є обґрунтованими. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує погіршений стан здоров`я відповідача, відсутність у нього стабільного офіційного доходу та факт перебування на його утриманні особи пенсійного віку. З огляду на наведене, зважаючи на пріоритетність інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, а також визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання кожної дитини в розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення ними повноліття. Визначений розмір аліментів є, на думку суду, достатнім та справедливим. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial