Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позиція сторін у справі Представник позивачки [PERSON] - адвокат Лабик Р.Р. звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] моральної шкоди заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки у розмірі 150000 грн. Позовні вимоги обгрунтувано тим, що моральна шкода заподіяна внаслідок спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Так, 01 січня 2021 року о 19 годині 30 хвилин [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21013, номерний знак [NUMBER] рухався по вулиці Білоцерківській у смт Рокитне Київської області в напрямку села Синява Білоцерківського району Київської області. Не доїжджаючи до АЗС «МОТТО» по вул. Білоцерківська в смт Рокитне Білоцерківського району Київської області, водій [PERSON] в порушення вимог Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та виявивши велосипедиста [PERSON] , яка рухалася в попутному з ним напрямку по правому краю проїзної частини автодороги відносно зустрічної смуги руху на велосипеді «AIST City Comfort» коричневого кольору, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості чи об`їзду велосипедиста та здійснив наїзд на останню. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Згідно з висновком експерта № 230/д від 23.03.2021, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи: виявлені в [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої плечової кістки, травматичного невриту середнього та ліктьового нервів за ступенем тяжкості відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яке спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 день. Порушення водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо- транспортною пригодою та наслідками, що настали. Внаслідок отриманих травм [PERSON] перенесла значний фізичний біль та страждання, витратила багато часу та зусиль на відновлення попереднього стану, який не можу бути відновлений, перенесла сильний емоційних стрес через отримані травми та було порушено її звичний ритм життя, значно погіршився її психологічний та фізичний стан, що додає моральних страждань. З огляду на викладене представник позивачки звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача, завданої його діями потерпілій моральної шкоди у сумі 150000 гривень. Крім того у позові заявлена вимога про відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30000 грн. Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався. Однак у судовому засіданні заявлений до нього позов про стягнення завданої його діями моральної шкоди визнав частково в сумі 30 000 грн, та частково визнав витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн.. Процесуальні дії та рішення у справі. 11.02.2022 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Чорненькій О.І. 15.04.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд (судове засідання) в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Разом з позовною заявою представник позивачки подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та у відсутності його довірительки, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду у прибула судове засідання, заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити заявлений позов. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, прибув у судове засідання, заявлені до нього позовні вимоги визнав частково. На підставі частини 1 статті 247 ЦПК України здійснювалось повне фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу. Фактичні обставини справи. Під час судового розгляду справи судом встановлено наступне. 01 січня 2021 року о 19 годині 30 хвилин [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21013, номерний знак [NUMBER] рухався по вулиці Білоцерківській у смт Рокитне Київської області в напрямку села Синява Білоцерківського району Київської області. Не доїжджаючи до АЗС «МОТТО» по вул. Білоцерківська в смт Рокитне Білоцерківського району Київської області, водій [PERSON] в порушення вимог Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та виявивши велосипедиста [PERSON] , яка рухалася в попутному з ним напрямку по правому краю проїзної частини автодороги відносно зустрічної смуги руху на велосипеді «AIST City Comfort» коричневого кольору, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості чи об`їзду велосипедиста та здійснив наїзд на останню. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Згідно з висновком експерта № 230/д від 23.03.2021, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи: виявлені в [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої плечової кістки, травматичного невриту середнього та ліктьового нервів за ступенем тяжкості відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яке спричинило тривалий розлад здоров`я понад 21 день. Порушення водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали. Внаслідок отриманих травм [PERSON] перенесла значний фізичний біль та страждання, витратила багато часу та зусиль на відновлення попереднього стану, який не може бути відновлений, перенесла сильний емоційних стрес через отримані травми та було порушено її звичний ритм життя, значно погіршився її психологічний та фізичний стан, що додає моральних страждань. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 01 червня 2021 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 286 КК України, у зв`язку з передачею на поруки колективу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РКДЗ», якщо він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Кримінальне провадження №12021110250000001, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2021 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, закрито. Допитана у судовому засіданні позивачка [PERSON] показала, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01 січня 2021 року з вини водія [PERSON] , вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Однак, отримані нею тілесні ушкодження у подальшому призвели до часткової втрати працездатності та встановлення третьої групи інвалідності. Одержана травма спричинила втрату рухливості травмованої руки, що у свою чергу спричинило втрату нею можливості самообслуговування та обмеження життєдіяльності. Так, вона без сторонної допомоги не може одягнутись, прибрати у будинку та на подвір`ї, приготувати собі їжу тобто вона фактивно втратила здатність до самообслуговування. Це у свою чергу спричинило втрату нею роботи, оскільки вона фізично не може виконувати покладені на неї роботодавцем обов`язки. Через звільнення з роботи значно погіршився її матеріальний стан, що також приносить їй моральні страждання. Крім того, вона перенесла два хіріргічні втручання, що спричили їй значний фізичний біль. У зв`язку з одержаними травмами та тривалим, але безрезультатним лікуванням, було порушено звичний ритм її життя, що спричинило сильний емоційний стрес. З огляду на викладене їй доводиться докладати надзвичайних зусиль для організації свого життя. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що проживає по сусідству з позивачкою [PERSON] та підтримує з нею добросусідські відносини. По суті позову показала, що після травми стан [PERSON] сильно змінився, вона постійно відчуває сильний біль у травмованій руці, у зв`язку з чим витрачає значні кошти на ліки, мазі, масажі. У зв`язку з травмою змінився і її спосіб життя, вона не спроможна обійти себе: не може самостійно одягнутися, приготувати їсти, виконувати роботу по госодарству. Також змінився її емоційний стан - вона постійно плаче та страждає від своєї безпомічності та сильних болей в руці. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона разом з [PERSON] ходила і ходить до церкви. Але після травмування [PERSON] дуже змінилась сама та змінився спосіб її життя. Так у неї постійно болить рука і вона постійно вживає знеболюючі, які дають побічну дію на інші органи. Крім того із-за стану руки [PERSON] не може обійти себе: не може попрати одяг, почистити картоплі, нарубати дров щоб отопити будинок. Свідок разом зі своїм чоловіком часто приїздять до [PERSON] щоб забрати її до церкви, а потім привезти додому. Вана допомагає [PERSON] одягатись. Також змінився її спосіб життя, так як із-за травми [PERSON] втратила роботу, оскільки не могла працювати через свій фізичний стан, а тому її матеріальний стан значно погіршився, а витрати на лікування збільшилися. [PERSON] сильно переживає із-за свого стану після аварії і не знає як довго буде перебувати у такому стані та чи зможе з часом налагототи свій побут, який змінився через травму. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона тривалий час є подругою [PERSON] . Після травми [PERSON] дуже змінилась, так як отримала тяжку травму. Дуже боляче дивитись які вона переживає болі. Ліки та знеболюючі, які вживає [PERSON] впливають на підшлункову, печінку, шлунок. З роботи [PERSON] звільнилась так як стала інвалідом і не могла виконувати свої обов`язки. Змінився також спосіб життя та стан [PERSON] . До аварії вона була рухлива, жвава, а зараз у неї реакція стала запізніла, вона не може приготувати собі їжу, попрати, навідь зістригла своє довге волосся бо не могла приводити його до ладу. Допитаний у судовому засіданні відповідач [PERSON] показав, що визнає свою вину у вчиненні аварії, у результаті якої [PERSON] отримала травми. Однак просить суд задовольнити не всю суму позову, оскільки він витратив дуже багати коштів на лікування та операції позивачки. Також просить задовольнити меншу суму витрат на правову допомогу. Позиція суду та оцінка аргументів сторін При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до пунктів 4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обгрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач зазначила, що внаслідок отримання травми в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вона довго лікувалась, перенесла два хірургічні втручання та як наслідок втратила працездатність. Їй встанолено третю групу інвалідності, в зв`язку з чим позивачка зазнала моральних втрат, які виразилися у постійних сильних болях, які вона переносить з моменту дорожно-транспортної аварії і до цього часу, хвилюваннях та втраті заробітку внаслідок встановлення їй групи інвалідності та звільнення її з роботи в зв`язку з втратою працездатності. З моменту пригоди вона перебуває в стресовому стані, має душевні страждання та пригнічений настрій через свій фізичний стан та неможливість до самообслуговування. Вона змушена витрачати час на моральні зусилля, спрямовані на захист порушеного права та лікування. Внаслідок цього змінився звичайний спосіб її життя. Суд приймає доводи позивача про те, що через травмування у неї змінився звичайний ритм життя, оскільки вона вимушена докладати значних зусиль для організації свого життя. Відповідачем не спростовані факти наявності нематеріальних втрат, наведені позивачем. При цьому, суд вважає, що завдана позивачеві моральна шкода у контексті обставин, встановлених під час розгляду справи, не може бути компенсована лише відшкодуванням матеріальних втрат на лікування. За таких обставин суд вважає обґрунтованою позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди, яку суд оцінює в 150000 грн. Вказаний розмір моральної шкоди на думку суду є співрозмірним завданій позивачці шкоді та буде відповідати принципам розумності та справедливості, встановленим в статті 23 Цивільного кодексу України. Висновки суду Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини спричення позивачу моральної шкоди внаслідок ДТП, винуватцем якої є відповідач, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 150000 грн. підлягають задоволення, оскільки позивач довела обґрунтованість вказаних заявлених позовних вимог. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Щодо судових витрат Згідно з положеннями статті 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 5 Заколну України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач від сплати судового збору, відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про судовий збір" не звільнений. Відповідно до вимог підпункту 5 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2022 року становить 2481 гривня. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481 гривня. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відповідно до висновку зазначеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23.01.2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18. Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії наступних документів: 1) договору про надання професійної правоничої допомоги № 28.10.2021-Ц від 28.10.2021 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «АВТОПОМІЧ» та [PERSON] . Відповідно до зазначеного договору визначено що вартість однієї нормо години послуг Адвокатського об`єднання по наданню правничої допомоги за цим договором встановлено у розмірі 3000 гривень; 2) замовлення на надання професійної правчої допомоги №1 від 28 жовтня 2021 року, відповідно до якого Адвокатське об`єднання «АВТОПОМІЧ» на виконання договору про надання професійної правоничої допомоги № 28.10.2021-Ц від 28.10.2021 року виконує такі роботи (надає послуги): готує та подає у страхову компанію документи на виплату страхового відшкодування; готує та подає до суду позов до водія транспортного засобу про відшкодування заподіяної шкоди; супроводжує розгляд судо справи за позовом про відшкодування заподіяної шкоди. Вартість правничої допомоги Адвокатського об`єднання, вказаної у замовленні, вартість однієї нормо-години Адвокатського об`єднання по наданню правничої допомоги за цим договором встановлено у розмірі 3000 гривень. 3) Детального опису робіт (надання послуг) від 17 січня 2022 року, відповідно до якого консультації клієнта щодо порядку, строків та можливих наслідків подання позовної заяви тривали 1 (одну) годину; підготовчі дії, спрямовані на подання позовної заяви в суд, які включали в себе з`ясування чи мали місце зазначений клієнтом факт, визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, визначення правової норми, яка підлягає застосуванню, аналіз судової практики з цього питання, збір необхідних доказів та подання адвокатських запитів тривали 4 (чотири) години; підготовка та подання позовної заяви в суд, яка включала у себе визначення підсудності справи та складу учасників, розрахунок ціни позову та судових витрат, написання самої позовної заяви та копіювання її і додатків до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх сторін тривала 5 (п`ять) годин. Загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги клієнту становить 10 годин та відповідно при вартості однієї нормо години, вартість наданих послуг становить 30000 (тридцять тисяч) годин. 4) довідки 31 від 12.09.2019, відповідно до якої Лабик Р.Р. працює адвокатом Адвокатського об`єднання «АВТОПОМІЧ». 5) виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої Адвокатське об`єднання «АВТОПОМІЧ» є юридичною особою. 6) нотаріально посвідченої довіреності наданої [PERSON] , якою остання уповноважила [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Лабика Р.Р. представляти її інтереси по факту ДТП, яка мала місце 01.01.2021, у результаті якої вона отримала тілесні ушкодження. 5) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Лабик Руслана Романовича серії КС № 7310/10 від 01.03.2019 року; 6) ордер серії АІ № 1192027 від 04.01.2022 року про надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Лабик Р.Р., виданий Адвокатським об`єднанням «АВТОПОМІЧ»; З наданих документів вбачається, що загальний час, витрачений адвокатом на надання позивачу послуг становить 10 годин, загальна вартість наданих послуг становить 30 000 грн., в тому числі: консультація [PERSON] (1 год.) - 3 000 грн. підготовчі дії, спрямовані на подання позовної заяви в суд (4 год.) - 12000 грн., та безпосередньо підготовка і подання позовної заяви до суду (5 год.) - 15 000 грн. При вирішенні питання про судові витрати, зокрема про відшкодування витрат на правничу допомогу суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є стягнення заподіяної внаслідок травмування при дорожньо-транспортній пригоді моральної шкоди. При цьому, зі змісту позовної заяви встановлено, що її складання не потребувало від фахівця у галузі права, будь-яких надмірних додаткових зусиль та знань, як наслідок, вартість підготовчих дій, спрямованих на подання позовної заяви в суд та безпосередньо сама підготовка і подання позовної заяви до суду, які дублюються, у розмірі 27000 (12000+15000=27000) гривень є значно завищеним, оскільки зміст позовної заяви здебільшого зводиться до цитування норм матеріального закону, використання яких є виключно типовим для даного виду цивільно-правових спорів, та загальновідомої судової практики із спірного питання, застосування яких не потребує додаткового та надмірного інтелектуального навантаження. Такої ж позиції суд притримується щодо часу, витраченого на складання документів процесуального характеру, зокрема, заяв та клопотань, доданих до позовної заяви. Також з огляду на предмет та підстави позову, обсяг матеріалів справи, суд вважає надмірним та завищеним витрати по часу на вивчення нормативно - правового регулювання спірних правовідносин, консультування замовника щодо правових наслідків подання позовної заяви щодо неї та узгодження правової позиції. Час на надання послуги щодо направлення адвокатських запитів з метою збирання необхідних у справі доказів не може бути враховано судом у час надання правової допомоги, оскільки такі запити взагалі не робились. Також судом не враховується час на визначення правової норми, яка підлягає застосуванню та аналізу судової практики, оскільки, як зазначалась раніше, позовна заява є типовою для даного виду цивільно-правових спорів. У зв`язку із чим, суд доходить висновку, що позивачем не обґрунтовано розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, сума таких витрат є неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги. Таким чином, проаналізувавши подані стороною позивача документи при поданні позову та під час розгляду справи, суд вважає, що стороною позивача частково доведено склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, що входить до предмету доказування в справі, а саме: зустріч, визначення правовідносин сторін, складання позовної заяви та направлення її до суду (у тому числі виготовлення копій). Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача про стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в сумі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Outcome: approved