Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

В січні 2022 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі - АТ «Перший Український Міжнародний Банк») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 246719,15 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3700,79 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 23 грудня 2020 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1001772965502 , за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 200001,00 грн. Відповідач не виконав належним чином умови договору, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 14 грудня 2021 року становить 246719,15 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 січня 2022 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено справу до підготовчого розгляду на 28 лютого 2022 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 06 вересня 2022 року. Представник позивача в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. 17 серпня 2022 року представник АТ «ПУМБ» - Кущ Я.В. надав до суду клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить проводити розгляд справи без їх участі. Відповідач та його представник в судове засідання не з?явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. 21 червня 2022 року представник відповідача - адвокат Ковбаса О.С. надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та проводити розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ «Перший Український Міжнародний Банк» підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23 грудня 2020 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1001772965502, за умовами останній отримав кредит у розмірі 200001,00 грн. Відповідно до умов Договору, позичальник зобов`язався в порядку та в строки визначені договором, своєчасно повернути кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитом, комісію та збитки. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача Кредитним договором № 1001772965502 від 23 грудня 2020 року становить 246719,15 грн., з яких: 91662,18 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 18,10 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 43780, 22 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 108338,82 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 1,31 грн. - строкова заборгованість за відсотками; 2918, 52 грн. - строкова заборгованість за комісією. (а.с. 16-17). Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на стягнення усієї заборгованості за Кредитним договором № 1001772965502 від 23 грудня 2020 року шляхом пред`явлення позову до суду. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 1001772965502 від 23 грудня 2020 року, яка становить 246719,15 грн. та складається з наступного: 91662,18 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 18,10 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 43780, 22 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 108338,82 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 1,31 грн. - строкова заборгованість за відсотками; 2918, 52 грн. - строкова заборгованість за комісією. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3700,79 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved