Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] що зареєстрований 21 вересня 2017 року Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 169. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на даний час вони із відповідачем перебувають у зазначеному шлюбі. Однак, на даний час подружні відносини між ними розірвані, спільне господарство не ведуть. Причиною такого є різні погляди на життя та різні характери. За таких обставин на розірванні шлюбу наполягає та примирення не бажає. Позивач, як і відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. До суду від [PERSON] надійшла заява, де остання, підтримуючи позовні вимоги, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідно частини 4 статті 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає його розгляду. Оскільки відповідач неодноразово належним чином повідомлявся про час і місце проведення судового засідання, будь-яких заяв, клопотань не надав, поважних причин неявки не повідомив, суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за його відсутності. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 21 вересня 2017 року Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гловного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 169. При цьому, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] » (а.с. 16). Спільних неповнолітніх дітей не мають. На даний час, через різні характери та погляди на життя подружжя не підтримує відносини, спільне господарство не ведуть. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, відповідач до суду не з`явився, заперечень, щодо позовних вимог не подав, з огляду на відносини, що склались між сторонами, суд вважає що подальше їх спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. При цьому позивач, яка змінила своє прізвище, у зв`язку із реєстрацією шлюбу, не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved