Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом, який уточнили та яким просили визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . А також, просили визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на земельну ділянку площею 3,46 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 478554 від 27.08.2002 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавців на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 0527-01 [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 09.11.2021 року за № 1253. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.01.1988 року, виданого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] , згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 69454662 від 13.07.2022 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Статтею 529ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що при спадкоємствi за законом спадкоємцями першої черги є, в рiвних частках, дiти (у тому числi усиновленi), дружина i батьки (усиновителi) померлого. До числа спадкоємцiв першої черги належить також дитина померлого, яка народилася пiсля його смертi. Онуки i правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час вiдкриття спадщини немає в живих того з їх батькiв, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порiвну в тiй частцi, яка належала б при спадкоємствi за законом їх померлому родителю. Спадкоємицями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті[PERSON] є: - дружина [PERSON] ; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.12.1963 року, виданого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.06.1986 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.05.1972 року, виданого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Так, [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 09.11.2021 року за № 1254, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). В свою чергу, [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою, що фактично не прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.04.2002 року, виданого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: - 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , яку вона фактично прийняла після смерті чоловіка [PERSON] , але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав; - земельна ділянка площею 3,46 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного на право приватної власності на землю серії Р1 № 478554 від 27.08.2002 р., виданого на підставі рішення 16 сесії ХХІІІ скликання Кислицької сільської ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області від 22 березня 2000 року за № 164, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 10-08-273. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові догори) за № 69267550 від 22.06.2022 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Спадкоємицями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті[PERSON] є: - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.12.1963 року, виданого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21.06.1986 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.05.1972 року, виданого виконавчим комітетом Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Позивач [PERSON] 19.09.2002 року звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 19.09.2002 року за № 5356, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). В свою чергу, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) Як було з`ясовано в судому засіданні між позивачами було досягнуто згоди щодо перерозподілу спадкового майна, згідно якої [PERSON] не заперечує щодо визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] права власності на земельну ділянку площею 3,46 га, яка розташована на території Кислицької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного на право приватної власності на землю серії Р1 № 478554 від 27.08.2002 р. В свою чергу, [PERSON] не заперечує щодо визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved