Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

10.04.2019 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка є пенсіонеркою. Наразі проживає сама, єдиним доходом її є пенсія, якої на життя їй не вистачає, оскільки вона є особою похилого віку та має проблеми зі здоров`ям. У позивачки є повнолітній син - [PERSON] , який є громадянином російської федерації, зареєстрований та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вказані обставини, позивачка прийняла рішення звернутися до суду із позовною заявою про утримання із повнолітнього сина - [PERSON] на її утримання аліментів у розмірі ј від усього заробітку (доходу). Ухвалою суду від 23.04.2019 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням у відставку судді Кофанова А., головуючим суддею по зазначеній справі визначено суддю Мануйлову Н. Ю. Ухвалою суду від 05.01.2021 цивільна справа № 314/1596/19 прийнята до розгляду суддею Мануйловою Н. Ю., призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у заяві зазначила, що на позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити їх у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився. 30.10.2019 до Запорізького обласного управління юстиції були направлені доручення про вручення документів, доручення про здійснення окремих процесуальних дій по даній справі для подальшого направлення для розгляду за місцем проживання відповідача, а саме компетентному суду російської федерації. Станом на 05.03.2021 інформація стосовно виконання даного доручення від Головного управління Міністерства юстиції російської федерації по Санкт-Петербургу до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не надходило (лист від 05.03.2021 № 06-199-19). Станом на 19.08.2021 інформація про виконання зазначених доручень до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не надходила (лист № 06-199-19 від 19.08.2021). 14.07.2022 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов лист в.о. заступника начальника міжрегіонального управління у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 11.07.2022 № 06-199-19), відповідно до якого станом на 11.07.2022 інформація стосовно виконання зазначених вище доручень від Головного управління Міністерства юстиції російської федерації по Санкт-Петербургу не надходила. З урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, отримано рекомендації не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції росії і білорусі на підставі міжнародних договоір України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, та у галузі міжнародного приватного права, крім випадків передачі судами чи громадянам на території України документів, одержаних за результатами виконання запитів, доручень і клопотань. Мін`юстом розроблено пропозиції щодо припинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справа 1993 року та Протоколу до неї. Указом Президента України від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан та оголошена загальна мобілізація, дія якого продовжена і на даний час. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.04.1964, [PERSON] народився [INFO] в сел. Червоноармійськ Червоноармійського району Запорізької області. Батьком зазначеного [PERSON] , мати - [PERSON] . Судом також встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером (пенсійне посвідчення № [NUMBER] ) за віком, непрацездатною та потребує матеріальної допомоги, оскільки має проблеми зі здоров`ям, отримує лише державну допомогу, інших джерел доходу не має. Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно з ч. 1 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Повнолітні дочка, син зобов`язані надавати утримання батькам незалежно від власного статку. Обов`язок дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків. За визначенням, наведеним у ч. 3 ст. 75 СК України, непрацездатною вважається та особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, про що зазначено ч. 4 ст. 75 СК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідача від обов`язку утримувати своєї матері з підстав, викладених уст. 204 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України, при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Судом встановлено, що до суду звернулася позивачка, яка є матір`ю відповідача, з вимогою про стягнення з нього аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та довічно, з підстав того, що вона є непрацездатною, жодних доходів окрім пенсії не має, розмір її пенсії є недостатнім для забезпечення її мінімальних потреб з огляду на стан здоров`я, а відповідач ухиляється від покладеного обов`язку по утриманню непрацездатної матері, допомогу у добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість. Суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 10.04.2019. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 768,4 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів звільнена.

Outcome: approved