Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що АТ «Хмельницькгаз» є оператором газорозподільної системи (Оператор ГРМ), що здійснює розподіл (транспортування) природного газу споживачам усіх категорій на території Хмельницької області. Відповідач зареєстрований споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , за якою здійснювалося фактичне споживання природного газу. Облік газу в будинку відповідача здійснюється на підставі показників лічильника газу GMBP VIZAR G4. Оскільки [PERSON] своєчасно не здійснює повну оплату за розподіл природного газу, за період з 01.01.2020 по 30.06.2022 утворилась заборгованість в сумі 6579,33 грн., яку відповідач добровільно не сплачує. Тому просив стягнути з відповідача на користь АТ «Хмельницькгаз» заборгованість за послуги з розподілу природного газу в розмірі 6579,33 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що між ним та позивачем не було укладено договір, а тому у нього відсутній обов`язок оплачувати послуги, надані АТ «Хмельницькгаз». Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Згідно пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ: - договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; - оператор газотранспортної системи суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); - споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Пунктами 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 року затверджено Типовий договір розподілу природного газу. Пунктом 1.3 Типового договору визначено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2(для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційними листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно пункту 2.1 Типового договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Згідно пункту 6.6 Типового договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 Цивільного кодексу України). Частинами 2, 3 статті 642 Цивільного кодексу України визначено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що АТ «Хмельницькгаз» є оператором газорозподільної системи, має відповідну ліцензію на здійснення послуг з розподілу природного газу в м.Городку, що підтверджується копією постанови НКРЕКП № 857 від 29.06.2017. [PERSON] є споживачем природного газу\~у\~будинку\~ [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , що підтверджується довідкою АТ «Хмельницькгаз». В судовому засіданні відповідач підтвердив, що у спірний період споживав природний газ та отримував послуги з розподілу природного газу. Вказані обставини свідчать про приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу. З\~01 січня\~2020 року АТ «Хмельницькгаз» почало нараховувати [PERSON] плату за розподіл природного газу, яка останнім не сплачувалась. Станом на 30.06.2022 заборгованість\~\~відповідача за послуги з розподілу природного газу складала 6579,33 грн., що підтверджується довідками АТ «Хмельницькгаз» про фінансовий стан споживача (особовий рахунок № [NUMBER] ) від 13.07.2022, про загальний обсяг споживання природного газу за адресою [ADDRESS] за періоди з 01.10.2018 по 30.09.2019, з 01.10.2019 по 30.09.2020, з 01.10.2020 по 30.09.2021, розрахунком заборгованості від 13.07.2022. На спростування такого розміру заборгованості відповідачем будь-яких доказів не надано. Враховуючи, що у справі встановлено наявність у відповідача [PERSON] фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, а також враховуючи те, що споживачем заява про припинення користування природним газом не подавалась, суд вважає, що у відповідача наявний обов`язок оплати вартості послуг з розподілу природного газу відповідно до чинного договору. Суд не може визнати підставними доводи відповідача про те, що оскільки не підписував з позивачем договір з надання послуг з розподілу природного газу, він не зобов`язаний сплачувати будь-які кошти позивачу. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, навіть при відсутності підписаного договору про надання таких послуг неодноразово висловлювався Верховний Суд, зокрема у постанові від 26.04.2016 у справі № 6-2951цс15, у постанові від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, у постанові від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду 07.07.2020 у справі № 712/8916/17. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved