Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, який продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що повнолітній син [PERSON] , [INFO] , є студентом Полтавського політехнічного фахового коледжу денної форми навчання. Повнолітній син проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно відмовляється сплачувати аліменти на утримання сина до закінчення його навчання, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку на період навчання сина. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася , надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності в заочному порядку, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, у установленому законом порядку шляхом надіслання смс-повідомлення на мобільний телефон та телефонограмою особисто. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Надержинською сільською радою Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 3 (а.с. 7). Згідно довідки № 85 від 18.04.2022 року, [PERSON] , [INFO] , є студентом 25 групи 2 курсу денного відділення Відокремленого структурного підрозділу «Полтавський політехнічний фаховий коледж» Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (а.с.10). Згідно додаткової угоди №1 до Договору №_/121/21-к про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 09.08.2021 року від 10 червня 2022 року, укладеного між Відокремленим структурним підрозділом «Полтавський політехнічний фаховий коледж» Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» в особі директора коледжу Пітякова Олександра Сергійовича та замовником [PERSON] для здобувача фахової перед вищої освіти [PERSON] , загальна вартість навчання складає 38 080 грн. [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні матері, яка є позивачем по справі. Відповідач [PERSON] не приймає участі в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 23.01.2019 (справа № 346/103/17) вказав наступне. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що [PERSON] працездатний, має на утриманні одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , на яку сплачує аліменти на користь позивачки, інших утриманців не має. Враховуючи, що син відповідача, [PERSON] , є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, суд вважає, що аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та відповідатимуть реаліям сьогодення. Відповідач [PERSON] в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав доказів, які б підтверджували неможливість сплачувати аліменти на період навчання сина у розмірі ј частинизаробітку (доходу) відповідача щомісячно. Встановивши вказані обставини та врахувавши, що відповідач як батьком дитини, що продовжує навчання, має змогу надавати матеріальну допомогу, якої потребує позивач, суд прийшов до висновку, що в силу зазначених положень СК України останній зобов`язаний утримувати дитину до досягнення ним двадцяти трьох років. З огляду на те, що [PERSON] , [INFO] , після досягнення повноліття продовжує навчання і не має самостійного заробітку, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими. На підставі наведеного, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , як 1/4 частину до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 996 (дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 40 копійокпідлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved