Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 03 грудня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № 03/21-102, за яким відповідач взяв на себе обов`язок поставити позивачу товар в асортименті та кількості визначеній Рахунком Фактурою, а позивач зобов`язувався оплатити за такий товар кошти у розмірі 22400 (доларів) (п.1.1., 1.3.договору поставки № 03/21-102 від 03.12.2021 р.). Згідно п. 1.2. договору поставки № 03/21-102 під товаром розуміється обладнання на СЕС: інвертор, сонячні панелі, конструкція кріплення сонячних панелей, електропровідникова продукція. Згідно п. 3.2. договору поставки № 03/21-102 від 03 грудня 2021 року, позивач повинен оплатити завдаток у розмірі 5500 доларів протягом 5 банківських днів з моменту укладення договору, а решту оплати (16900,00 доларів) позивач повинен був оплатити по факту поставки Товару. 03 грудня 2021 року Позивачем було здійснено в касу Відповідача оплату завдатку у розмірі 149490 (сто сорок дев`ять тисяч чотириста дев`яносто) гривень 00 копійок, що було еквівалентним на час здійснення оплати 5500,00 доларів США, про що відповідачем було видано квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 03 грудня 2021 року, а на самій квитанції відповідачем було здійснено рукописний напис про сплату 5500,00 доларів США. Згідно п. 2.3. договору поставки № 03/21-102 від 03.12.2021 року, відповідач повинен був відвантажити товар позивачу не пізніше 14 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на рахунок або в касу Відповідача відповідно до п. 3.2. договору поставки. Відповідно до ч. 1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Отже, відповідач повинен був поставити товар позивачу до 18 грудня 2021 року. В зазначений строк відповідач товару не поставив, мотивуючи це тимчасовими затримками. В подальшому, відповідач зобов`язав позивача провести додаткову оплату в розмірі двісті сімдесят вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок. 08 лютого 2021 року позивачем було сплачено 278 500,00 грн., про і що відповідачем було видано квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 8 лютого 2021 року. Загалом, за період з 03 грудня 2021 року по 09 лютого 2022 року Позивачем було сплачено до каси відповідача за договором поставки товару 427 990,00 гривень, з яких 149 490,00 грн. - завдатку та 278 500,00 грн. оплати за товар. Враховуючи пункти 2.5., 2.6., З.2., 4.1., 4.2.2. договору поставки № 03/21-102 від 03 грудня 2021 року (укладеного між позивачем та відповідачем), після внесення завдатку позивачем, відповідач зобов`язувався доставити товар позивачу та передати його за видатковою накладною протягом 14 календарних днів (до 18 грудня 2021 року), а позивач у свою чергу повинен був під час отримання товару здійснити доплату різниці від загальної вартості товару та внесеного завдатку і авансу. Однак, товар не був доставлений покупцю (позивачу) не те, що у визначені договором поставки терміни, а взагалі поданий час не поставлений, тому слід констатувати істотне про порушення відповідачем умов договору поставки. Пунктом 5.3. Договору поставки, укладеного між позивачем та відповідачем, передбачено заборону односторонньої відмови і зміни умов договору, тому, позивач не в змозі скористатись приписами ч. 1 ст. 665 ЦК України. При цьому, у зв`язку із грубим (істотним) порушенням зі сторони відповідача умов договору поставки, позивач позбавлений з 18 грудня 2021 року по даний час права розпорядження, володіння та користування своїм майном (грошовими коштами), що завдає останньому несення збитків. Позивач з зазначеного часу, а саме з 18.12.2021 року не отримавши товар не зміг скористатись його властивостями (користуватись товаром). У разі не поставлення вчасно товару, враховуючи приписи цивільного законодавства (справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), відповідач повинен був в даному випадку повернути позивачу кошти, а позивач, в свою чергу зміг би замовити товар у іншого, більш надійного постачальника (продавця). Вважає, що у зв`язку із грубим порушенням умов договору зі сторони відповідача, такий договір поставки не має реальних юридичних підстав для подальшого існування (подальшої дії), а тому такий договір слід припинити шляхом його розірвання в судовому порядку. Розірвання такого договору поставки буде відповідати вимогам пунктів 5, 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України та захистить порушене право позивача. Позивачем зазначається, що обов`язок відповідача поставити позивачу товар протягом 14 календарних днів від часу внесення позивачем завдатку передбачено договором поставки № 03/21-102, однак, відповідач не виконав свій обов`язок, що у свою чергу слід розцінити як порушення відповідачем договірних зобов`язань. На виконання пункту 3.2. договору поставки товару № 03/21-102 від 03.12.2021 року, позивачем було сплачено 03.12.2021 року відповідачу завдаток у гривнях у розмірі еквівалентному 5500, доларів США. Відповідач не виконав зобов`язання по договору поставки та не передав позивачеві товар, а тому в силу вимог абзацу 2 ч. 1 ст. 571 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути позивачу завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку - у розмірі 149 490,00 гривень. Крім цього відповідач зобов`язаний повернути позивачу суму коштів у розмірі двісті сімдесят вісім тисяч п`ятсот гривень 00 коп., оплачені позивачем в якості предоплати. Слід звернути увагу на те, що кошти у розмірі 278 500,00 грн. були сплачені позивачем на користь відповідача до отримання позивачем товару (на прохання відповідача здійснити додаткову часткову попередню оплату), а тому такі кошти у розумінні ч. 2 ст. 693 ЦК України підлягають поверненню. Позивачем також зазначається, що три відсотки річних слід застосувати з моменту пред`явлення позову і до часу фактичного повернення відповідачем позивачу боргу. Крім цього, слід застосувати ч.2 ст.625 ЦК України в частині індексу інфляції, адже з моменту проведення оплати по день звернення позивачем до суду індекс інфляції зріс на 118% - що є істотним знеціненням грошової одиниці - гривня. Розрахунок знецінення завдатку (в період з 03.12.2021 - 01.04.2022) - 149490,00 х 1,082 = 161748,18 грн. (де 1,082 - індекс інфляції за грудень 2021 - березень 2022 року включно; 149 490,00 грн. - завдаток по договору). 161 748,18 - 149 490,00 = 12258,18 грн. - сума нарахований інфляційних на суму завдатку за період грудень 2021 року - березень 2022 року включно. Розрахунок знецінення попередньої оплати у розмірі 278 500,00 грн. за лютий березень місяць 2022 року - 278 500,00 х 101,6 % (індекс інфляції за лютий 2022) х 104,5 % (індекс інфляції за березень 2022р.) = 295 689,02 грн. 295 689,02 - 278 500,00 =17 189,02 - сума нарахованих інфляційних на суму завдатку за період лютий 2022 року - березень 2022 року включно. Разом сумарний розмір інфляційних становить - 12 258,18 + 17 189,02 = 29 447,20 грн. Згідно п. 5.1. договору поставки № 03/21-102 від 03.12.2021р., у разі прострочення термінів поставки Товару обумовлених у Договорі, «Постачальник» сплачує штрафну неустойку в розмірі 1% недопоставленого товару за кожен день прострочення. Крім того позивачем зазначається, що відповідач повинен був передати позивачу товар до 18.12.2021 року, а отже 1% від суми недопоставленого товару повинен обчислюватись з 18.12.2021 року по день звернення позивача з позовом до суду. Розрахунок кількості днів, за які нараховується неустойка у розмірі 1% за кожен день прострочення: Грудень 2021 року - 14 днів; Січень 2022 року - 31 день; Лютий 2022 року - 28 днів; Березень 2022 року - 31 день; Квітень 2022 року - 30 днів. Всього: 14 + 31 + 28 + 31 + 30 = 134 дні. Кількість та вартість товару, який відповідач повинен був відвантажити позивачу до 18.12.2021 року передбачена п. 4.1.2. договору поставки та рахунком № 83 від 22.12.2021 року. Вартість товару, становить 22 400 доларів США. Отже пеню згідно п. 5.1. договору поставки слід розраховувати з 18.12.2021 року по 01.05.2022 рік з суми еквівалентної грошовій одиниці гривня до 22 400 доларів США. Станом на 01.05.202 рік курс долара США до гривні встановлено НБУ на рівні 1 долар США = 29,25 грн. Розрахунок пені згідно п. 5.1. договору поставки. 22 400 х 29,25 х 134% =877 968,00 грн. Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню у розмірі 877 968,00 грн. Передбачаючи на перед право відповідача (боржника) клопотати перед судом про зменшення розміру пені та враховуючи право суду на зменшення пені, вважає, що розмір пені який повинен бути стягнутий з відповідача повинен становити 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок. Таким чином, позивач зменшив розмір пені на 777 968,00 грн. Загальний розмір коштів, які відповідач повинен повернути позивачу становить 706 927 (сімсот шість тисяч дев`ятсот двадцять сім) грн. 00 коп., з яких: 278 500,00 грн. - сума коштів попередньої оплати сплаченої позивачем відповідачу 08.02.2022 року; 149 490,00 грн. завдатку, що сплачений позивачем відповідачу 03.12.2021 року; 149490,00 грн. грошових коштів у відповідності до абзацу 2 ч. 1 ст. 571 ЦК України; 29 447,20 грн. - інфляційні; 100 000,00 грн. - пеня згідно п. 5.1. договору поставки. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надійшло. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 03 грудня 2021 року між ФОП [PERSON] (постачальник) та [PERSON] (покупцем) було укладено договір поставки № 03/21-102. Згідно п.1.1 договору поставки № 03/21-102 від 03.12.2021 року «постачальник» поставляє товар «покупцеві», а «покупець» зобов`язується своєчасно оплатити товар на умовах даного Договору. Під товаром у цьому Договорі розуміються обладнання на СЕС: інвертор, сонячні панелі, конструкція кріплення сонячних панелей, електропровідникова продукція, згідно додатку до договору (п.1.2). Як вбачається з п.1.3 договору поставки № 03/21-102 від 03.12.2021 року асортимент, кількість і ціна товару вказується в рахунку фактурі №83 від 02.12.2021 року на суму 22 400,00 дол., що є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п. 2.1 Договору поставки №03/21-102 від 03.12.2021 року основою для поставки товару є оплачений «Покупцем» рахунок, виставлений «постачальником» у відповідності зі рахунком фактурою №83 від 02.12.21 року та умовами цього Договору. Як вбачається з п.2.2 Договору поставки №03/21-102 від 03.12.2021 року оплата завдатку «покупцем» підтверджує його згоду на поставку товару за ціною і в кількості, зазначеній у сплаченому рахунку. Пунктом 2.3. договору поставки № 03/21-102 від 03.12.2021 року, передбачено, що постачальник повинен відвантажити товар покупцеві не пізніше 14 календарних днів з моменту надходження грошових коштів на рахунок або в касу «постачальника» відповідно до п.3.2 даного договору. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної. Згідно п.3.1 договору поставки № 03/21-102 від 03.12.2021 року загальна вартість Договору з урахуванням поставки товару вказується в додатках. Так, як вбачається з п. 3.2. договору поставки № 03/21-102 від 03 грудня 2021 року, «покупець» оплачує «постачальнику» завдаток у розмірі 5 500 доларів протягом 5 банківських днів з моменту укладення договору, а решту оплати проводить по факту поставки товару. Оплата здійснюється в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок «постачальника», або внесення готівки в касу постачальника. Згідно п. 5.1. договору поставки № 03/21-102 від 03.12.2021р., у разі прострочення термінів поставки Товару обумовлених у Договорі, «Постачальник» сплачує штрафну неустойку в розмірі 1% недопоставленого товару за кожен день прострочення. Як вбачається з п.5.2 Договору поставки №03/21-102 від 03.12.2021 року сторони погодили, що за несвоєчасну оплату за цим Договором «покупець» виплачує «постачальнику» пеню від суми заборгованості в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на цей період, за кожен день прострочення. З копії рахунку фактури №83 від 2 грудня 2021 року вбачається, що вартість товару замовленого [PERSON] у ФОП [PERSON] становить 22 400,00 Доларів США. 03.12.2021 року ФОП [PERSON] прийняв від [PERSON] грошові кошти в розмірі сто сорок дев`ять тисяч чотириста дев`яносто гривень 00 копійок, на підставі Договору поставки, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №б/н від 03.12.2021 року. В подальшому 08.02.2022 року ФОП [PERSON] прийняв від [PERSON] грошові кошти в розмірі 278 500 гривень 00 копійок, на підставі Договору поставки, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №б/н від 08.02.2022 року. Як зазначає позивач у позовній заяві він оплатив завдаток відповідачу у розмірі 149 490 гривень 00 копійок, що було еквівалентним на час здійснення оплати - 5500,00 доларів США, та на квитанції від 03.12.2021 року відповідачем було здійснено рукописний напис про сплату 5500,00 доларів США. Окрім того, позивачем зазначається, що він провів додаткову оплату в розмірі 278 500 гривень 00 копійок, що було еквівалентним на час здійснення оплати - 10 000,00 доларів США, та на квитанції від 08.02.2022 року відповідачем було здійснено рукописний напис про сплату 10 000,00 доларів США. В той же час, як зазначено у позовній заяві, постачальником ФОП [PERSON] у порушення умов Договору, товар згідно рахунку-фактури №83 від 02.12.2021 року покупцю не відвантажено до цього часу. В позовній заяві позивач зазначив, що відповідач не виконує своїх зобов`язань. Посилаючись на те, що вказане свідчить про істотне порушення відповідачем умов Договору, позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання договору та стягнення коштів. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (статті 526 ЦК України). Згідно із статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар ісплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносинсторін. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу однасторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар)у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст.662 та ч. 1 ст.663 ЦК України встановлює обов`язок продавця передати покупцеві визначений договором купівлі-продажу товар у строк, встановлений цим договором. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Підстави для зміни і розірвання договору врегульовано ст.651 ЦК України, відповідно до якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Великою палатою Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 № 910/2861/18 висловлено позицію, що однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторонни неможливість досягнення нею цілей договору. Відповідно до ч.5 ст.653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. У позовній заяві позивач посилається на те, що у зв`язку із грубим (істотним) порушенням зі сторони відповідача умов договору поставки, він позбавлений з 18 грудня 2021 року по даний час права розпорядження, володіння та користування своїм майном (грошовими коштами), що завдає останньому несення збитків. Позивач з зазначеного часу, а саме з 18.12.2021 року не отримавши товар не зміг скористатись його властивостями (користуватись товаром). З наведених обставин, вбачається істотне порушення відповідачем умов договору, адже, незважаючи на фактичне перевиконання позивачем своїх зобов`язань (оплата окрім завдатку (5 500 доларів США) ще й 10 000 доларів США решти суми вартості товару), відповідач так і не поставив товар, прострочивши своє зобов`язання, наслідком чого є право Позивача розірвати такий договір у судовому порядку. За приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, у разі якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Підставами позовних вимог [PERSON] зазначено те, що ФОП [PERSON] не виконано умов Договору поставки № 03/21-102 від 03.12.2021 року, оскільки станом на час звернення до суду не поставлено товар покупцю [PERSON] (Позивачу). Доказів, які б спростовували вищевикладені твердження позивача, відповідачем суду не надано, і судом таких обставин не встановлено. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт істотного порушення відповідачем умов Договору (повне невиконання його умов), у зв`язку з чим існують передбачені ст.651 ЦК України підстави для розірвання Договору поставки № 03/21-102 від 03.12.2021 року за вимогою позивача, як однієї із його сторін, яка виконала взяті за договором зобов`язання. Частиною 1 ст. 570 ЦК України передбачено, що завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості (абзац 2 ч. 1 ст. 571 ЦК України). Оскільки в матеріалах справи містяться підтвердження того, що на виконання обов`язків за Договором поставки № 03/21-102 від 03.12.2021 року покупець [PERSON] (пункт 3.2.) сплатив 03.12.2021 року ФОП [PERSON] завдаток у розмірі 149 490 грн., а також 278 500,00 грн. дані кошти, у зв`язку з розірванням договору з підстави його істотного невиконання постачальником, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, оскільки відповідач не виконав зобов`язання по договору поставки та не передав позивачу товар, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 1 ст. 571 ЦК України відповідач зобов`язаний додатково сплатити суму у розмірі завдатку - 149 490,00 грн. Частиною 1 статті 624 ЦК України визначено, що якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до п. 5.1 Договору у випадку прострочення термінів поставки товару, постачальник сплачує штрафну неустойку в розмірі 1% недопоставленого товару за кожен день прострочення. Позивачем проведено розрахунок розміру неустойки, яку повинен виплатити відповідач за період з 18.12.2021 року по 01.05.2022 року, за 134 дні (грудень 2021 року 14 днів; Січень 2022 року - 31 день; Лютий 2022 року - 28 днів; Березень 2022 року - 31 день; Квітень 2022 року - 30 днів. Всього: 14 + 31 + 28 + 31 + 30 = 134 дні), з суми еквівалентної грошовій одиниці гривня до 22 400 доларів США. Станом на 01.05.2022 рік курс долара США до гривні встановлено НБУ на рівні 1 долар США = 29,25 грн. Розрахунок неустойки згідно п.5.1 договору поставки 22 400,00 х 29,25 х 134% =877 968,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка в розмірі 877 968,00 грн. Доказів, які б спростовували обґрунтованість вимоги про сплату неустойки у визначених п. 5.1 Договору розмірі та порядку, відповідачем не наведено, а судом таких обставин не встановлено. Однак, позивачем у позовній заяві зазначається, що він зменшує розмір неустойки на 777 968,00 грн. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума неустойки в межах заявлених позовних вимог в розмірі 100 000 гривень 00 копійок. Крім того, позивачем заявлені вимоги відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України в частині індексу інфляції в розмірі 29 447,20 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З аналізу наведеної норми слідує, що така передбачає можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов`язання суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції якщо інше не встановлено договором. Оскільки п. 5.1. договору поставки № 03/21-102 від 03.12.2021р. передбачена штрафна неустойка в розмірі 1% недопоставленого товару за кожен день прострочення, суд вважає, що вимоги відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України в частині індексу інфляції в розмірі 29 447,20 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 7767 ,20 грн. На підставі викладеного та відповідно до ст. ст. 509, 526, 625, 629, 651, 653 ЦК України,

Outcome: partial