Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті до 01.05.2018р. послуги з централізованого опалення в розмірі 9,00 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018р. послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 2 877,83 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018р. послуги з централізованого опалення в розмірі 9 106,94 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018р. послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 42 046,15 грн., а також судовий збір у сумі 2 270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до 01.05.2018 року послуги з надання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснювало ПАТ «Київенерго», яке на підставі договору №602-18 від 11.10.2018 року про відступлення права вимоги (цесії) передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого та гарячого водопостачання. Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідача по заборгованості за спожиті послуги до 01.05.2018 року в розмірі 2 877,83 грн. та прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює позивач , яким було підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті "Хрещатик" від 28 березня 2018 року №34 (5085). Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про виконання послуг позивачем. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому законом порядку не відмовлявся. Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Він своєчасно не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.07.2021 року суддею Слободянюк А.В. відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розпорядженням керівника апарату суду від 21.04.2022р. №198 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» справу №752/18320/21 передано на повторний автоматизований розподіл у зв`язку з тим, що суддя Слободянюк А.В. тимчасово переведена шляхом відрядження на роботу на посаду судді Дніпровського районного суду міста Києва. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2022р. вказана справа передана на розгляд судді Ольшевській І.О. Відповідач надав до матеріалів справи відзив на позовну заяву, за яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та застосувати до вимог щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 9,00 грн. та послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 2 877,83 грн., спожиті до 01.05.2018р., строки позовної давності. Зазначає, що між сторонами дійсно існують договірні відносини, за якими позивач зобов`язаний своєчасно надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а відповідач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги. При цьому, як вказує позивач, вартість послуг з централізованого опалення, спожитих з 01.05.2018р., у повному обсязі ним сплачена і заборгованість із вказаних послуг відсутня. Стосовно заборгованості за послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 42 046,15 грн., спожиті з 01.05.2018р., то вказує, що в нього у квартирі встановлений лічильник води АЛЗА. 407223.001 ПС, номер у державному реєстрі України У 1632-02. Лічильник не проходив періодичну повірку відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт» з вини позивача, однак при цьому позивач розраховував заборгованість за ЦПГВ. У той же час, позивачем не було надано жодних доказів того, що сума, яку відповідач мав сплатити за ЦПГВ, відповідає положенням Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Щодо заборгованості за спожиті послуги до 01.05.2018р., то відповідач просить застосувати до цих вимог строки позовної давності. Позивач подав відповідь на відзив, за якою просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому зазначає, що заборгованість за надані послуги з централізованого опалення була повністю сплачена відповідачем у липні 2021р. Щодо заборгованості з централізованого опалення за період до 01.05.2018р., то зазначає, що в позовній заяві міститься описка і заборгованість за період надання послуг з централізованого опалення до 01.05.2018р. складає 0,00 грн. Стосовно застосування строків позовної давності, то позивач з посиланням на п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України вказує, що такі строки продовжились на строк дії карантину, а тому позовні вимоги за період до 01.05.2018р. підлягають задоволенню. Крім того звертає увагу суду на те, що споживачі самі в кінці місяця передають показники лічильників, в іншому випадку нарахування здійснюється по нормі як для квартир, які не мають таких лічильників. За місяць до настання терміну періодичної повірки КК «ЦКС» за наявності даних про електронну адресу або контактний номер телефону за допомогою додатків або на електронну адресу споживача інформує про необхідність повірки лічильника. Окрім того, на рахунках-повідомленнях, що надсилаються кожного місяця споживачам, на зворотній стороні міститься нагадування про необхідність періодичної повірки лічильника. А також у рахунках-повідомленнях у разі спливу періоду періодичної повірки лічильника зазначається інформація про те, що лічильник закритий та нарахування здійснюється за нормами. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. На підставі договору №602-18 від 11.10.2018 року про відступлення права вимоги (цесії) ПАТ «Київенерго» передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «Київенерго» за період з 01.08.2018 року до дати укладання цього договору - Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго". За вказаним договором позивач прийняв право вимоги за боргом по квартирі [ADDRESS] за спожиті послуги до 01.05.2018 року з централізованого гарячого водопостачання в розмірі 2 877,83 грн. (споживач [PERSON] ) та прийняв право вимоги будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Надання послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року (4511). Встановлено, що з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Позивачем підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085). Квартира за адресою [ADDRESS] , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання. Згідно інформації, наданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (лист від 30.08.2022р. №0621/14-7444 (И-2022), за даними реєстрових книг кватира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована. Разом з тим, відповідач у відзиві не заперечує, що він є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за вказаною адресою. Відповідач, як споживач послуг, не сплачує в повному обсязі за фактичне щомісячне споживання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частиною 1 ст. 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 7, 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановленні відповідними договорами (пункт 1 та пункт 5 частина 2 статті 7 Закону), а обов`язком виконавця забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов їх виконання згідно типовим договором ( п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону). Згідно з правовою позицією, яка викладена в постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі №6-1192ц15 та справі №6-1706ц15, відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового ввода споживача. Підведення централізованого опалення до точки розподілу свідчить про виконання послуг постачальником. При самовільному відключенні від центрального теплопостачання, споживач не звільняється від оплати центрального теплопостачання в повному розмірі. Матеріали справи не містять доказів ненадання позивачем послуг відповідачу, так само як і звернень останнього з приводу відмови від отримання таких послуг. Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за спожиті послуги складає: за спожиті до 01.05.2018р. послуги з централізованого постачання гарячої води - 2 877,83 грн., за спожиті з 01.05.2018р. послуги централізованого постання гарячої води - 42 046,15 грн. Твердження відповідача про те, що ним були сплачені послуги з централізованого опалення в розмірі 9 106,94 грн., які отримані з 01.05.2018р., позивачем підтверджені у відповіді на відзив із наданням відповідного розрахунку, тому суд відмічає, що заборгованість за вказані послуг та період у відповідача перед позивачем відсутня. Іншу частину заборгованості відповідачем не сплачено та не надано відповідних доказів цього. Доводи відповідача про те, що його лічильник не проходив повірку з вини відповідача відхиляються судом, оскільки відповідне інформування про необхідність повірки лічильника здійснюється, в тому числі, на рахунках-повідомленнях, які надсилаються кожного місяця споживачам. Щодо застосування строків позовної давності до заявленої вимоги про стягнення боргу за послуги, спожиті до 01.05.2018р., то слід зазначити наступне. У відповідності до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Слід вімітити, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц; від 31 жовтня 2018 року у справі №367/6105/16-ц; від 7 листопада 2018 року у справі №575/476/16-ц; від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 ; від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц; від 5 грудня 2018 року у справах №522/2202/15-ц ; №522/2201/15-ц та №522/2110/15-ц; від 7 серпня 2019 року у справі №2004/1979/12; від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 ; від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц Пунктом 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 13.02.2020р. Враховуючи наведені норми, судом встановлено, що позивач з вимогами про стягнення боргу за надані послуги звернувся до суду в межах строку позовної давності. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково з урахуванням погашення відповідачем заборгованості в сумі 9 106,94 грн. Також суд враховує вказане позивачем про описку в зазначенні боргу за спожиті до 01.05.2018р. послуги з централізованого опалення в розмірі, де було вказано борг 9 грн. замість 0 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 884,10 грн. судового збору.

Outcome: partial