Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення сином двадцяти трьох років. В обґрунтування позову зазначала, що з 06 червня 2003 року сторони перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2017 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають двох дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] сплачував аліменти на двох дітей, проте виплату аліментів на старшого сина припинив після досягненню ним повноліття. Їхній повнолітній син [PERSON] є студентом Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського", денної форми навчання. Відповідач матеріальної допомоги сину не надає, на неодноразові прохання щодо продовження сплати аліментів відповідач ніяк не відреагував, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, не заперечує щодо стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки його заробітку (доходу). Просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 06 червня 2003 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. 14 грудня 2017 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/6853/17 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття, та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які після розірвання сторонами шлюбу залишилися проживати разом із матір`ю. Згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2017 року у справі № 361/1933/17 із [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на двох їхніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 березня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [INFO] старший син сторін [PERSON] досяг повноліття. У ч. 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом положень ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. У п. 20 цієї ж постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ч. 1 ст. 182, ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів (частки від заробітку (доходу)) на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, суд враховує, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо їх утримання у такому випадку, розмір необхідної матеріальної допомоги від батьків, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, можливість надавати таку матеріальну допомогу. Із довідки № 843/4022 від 09 вересня 2022 року, виданої Інститутом телекомунікаційних систем Національного технічного університетом України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського", вбачається, що повнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , є студентом ІІ курсу денної форми навчання вказаного інституту, навчається за держзамовленням. Термін закінчення навчання - 30 червня 2024 року. Згідно із ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення на її користь із [PERSON] аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки його заробітку (доходу) ґрунтується на вимогах закону, проте стягненню підлягають аліменти щомісячно від дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання, тобто до 30 червня 2024 року, тому позов підлягає задоволенню частково. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial