Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти у розмірі 84 440,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у травні 2020 року [PERSON] знайшов у мережі інтернет сайт міжнародного шлюбного агентства « [INFO] », із офісом у м. Одесі та вирішив скористатись послугами пошуку нареченої в Україні. За допомогою контактів, які розміщені на сайті вказаного шлюбного шлюбне агентства ( [INFO] [PERSON] зв`язався із жінкою, як представилась [PERSON] та повідомила, що для пошуку нареченої потрібно оплатити вартість послуг шлюбного агентства у розмірі 3000 доларів США та укласти договір послуг, текст якого надіслано на електронну пошту [PERSON] . 19.06.2020 року [PERSON] перерахував відповідачці 3 000 доларів США, однак послуги із пошуку нареченої йому надані не були. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.25). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином (а.с.39,40), відзив на позов не подавала. Відповідачка неодноразово зверталася до суду з заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням на території України воєнного стану. Однак, вказані заяви не приймаються судом до уваги, оскільки відповідачка протягом тривалого часу не цікавиться станом провадження по даній справі, не з`являється в судові засідання, не враховуюче те, що відповідно до розпорядження в.о. голови суду, Суворовський районний суд м. Одеси продовжує здійснювати правосуддя в умовах воєнного стану з посиланням на можливий альтернативний спосіб розгляду справи, зокрема за заявою позивача, в режимі відеоконференції, тощо. Суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача. Рішення ухвалено за відсутності учасників справи Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є громадянином Франції (а.с.6). У травні 2020 року [PERSON] знайшов у мережі інтернет сайт міжнародного шлюбного агентства «Адам і Єва», із офісом у м. Одесі та вирішив скористатись послугами пошуку нареченої в Україні. [INFO] [PERSON] перерахував відповідачці [PERSON] 3 000 доларів США, за послуги із пошуку нареченої, які в подальшому йому надані не були (а.с.8,33). Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 14.04.2020р. по справі495/2442/16-ц, від 10 вересня 2018 року у справі №638/11807/15-ц, від 12 вересня 2018 року у справі №154/948/16, від 12 грудня 2018 року у справі №205/3330/14-ц. При таких обставинах, суд доходить висновку про те, що спірні грошові кошти у розмірі 84 440,40 грн. набуті відповідачкою, з якою позивач не пов`язаний жодними договірними правовідносинами щодо такого майна без правової підстави на те, тому у відповідачки виникло зобов`язання перед позивачем повернути отримане майно, яке є безпідставно набутим. Відтак, з відповідачки на користь позивача слід стягнути грошові кошти набуті без достатніх правових підстав в розмірі 84 400,40 грн. Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже підлягають стягненню із відповідачки судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved