Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

І. Виклад позиції заявника та заінтересованих осіб. Представник заявника Репало О.О. звернувся до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців з наступними заборонами: не наближатись на відстань менше 30 метрів до місця перебування [PERSON] , не вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є онукою [PERSON] , з яким вони проживають на одному подвір`ї, але в різних будинках. Зазначає, що на фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка [PERSON] ставала занадто агресивною, він почав погрожувати заявниці фізичною розправою, регулярно лаятися та постійно ображати правнучку. Спільне проживання стало нестерпним та небезпечним через постійні приниження, образи нецензурною лайкою, що зумовлює виникнення проблем зі здоров`ям у заявниці, яка живе у постійному страху. У зв`язку з цим [PERSON] неодноразово зверталася до Коломийського РВП, а [PERSON] притягувався Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області до відповідальності. Вказує на те, що протиправні дії [PERSON] неодноразово бачили свідки [PERSON] та [PERSON] , яких просить викликати та допитати в судовому засіданні. Вважає, що вищевказані обставини свідчать про наявність психологічного насильства, що чинить [PERSON] відносно [PERSON] , а також наміри останнього, що виражаються у погрозах вчинення фізичної розправи, дають підставу заявниці вважати себе жертвою такого насильства і у зв`язку з чим вона потребує захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересована особа [PERSON] правом подання відзиву на заяву не скористався, заяв та клопотань у зв?язку з розглядом справи не подавав. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.09.2022 року відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , а також задоволено клопотання про виклик для допиту свідків [PERSON] та [PERSON] . Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Суду пояснила, що [PERSON] та її сім?я проживають на одному подвір`ї, але в різних будинках. Останній постійно ініціює сварки, морально та фізично тисне на неї. Постійно свариться з її чоловіком, через що вони неодноразово викликали поліцію та ініціювали притягнення [PERSON] до відповідальності за факти домашнього насильства. Представник заявника Репало О.О . , в судовому засіданні заяву підтримав, просив суд її задовольнити, оскільки дії [PERSON] підпадають під ознаки домашнього насильства і останній фактично не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] . Заінтересована особа неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, проте вжиті заходи виявились не дієвими, оскільки саме з вини [PERSON] виникають сварки та конфлікти. Заінтересована особа [PERSON] заперечив проти фактів, викладених на обґрунтування заяви [PERSON] . Наполягав на тому, що саме заявниця постійно допускає факти фізичного насильства щодо нього, він зі свого боку спілкуватись з ними не бажає, проте провокують його саме [PERSON] зі своїм чоловіком. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Як слідує із копії паспорта громадянина України заявниця [PERSON] народилася [INFO] в с. Ковалівка Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] . Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду показання про те, що заявниця [PERSON] проживає на одному подвір`ї, але в різних будинках разом зі своїм дідом [PERSON] . Протягом тривалого часу на ґрунті особистих неприязних відносин між ними постійно відбуваються сварки та скандали, які провокує [PERSON] і в ході яких здійснює психологічний тиск на онуку. Крім того останній намагається впливати психологічно і на малолітніх дітей заявника. Наведене відбувається протягом тривалого часу, свариться [PERSON] і з сусідами. ІV. Оцінка суду. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII (далі по тексту - Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім?ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім?єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов?язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону). Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону). Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України встановлено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону зазначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 10 Закону уповноважені підрозділи органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству у разі виявлення насильства в сім?ї уповноважені винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника, взяти на профілактичний облік кривдника та провести з ним профілактичну роботу в порядку, визначеному законодавством. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема письмовими доказами. Дослідивши надані сторонами докази з урахуванням їх належності, допустимості, достатності та достовірності, суд констатує наявність тривалих неприязних стосунків між заявницею [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження наявність даних про те, що відносно [PERSON] зі сторони її діда [PERSON] вчинялось саме домашнє насильство. Суд звертає увагу на те, що домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов?язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Натомість конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить. Твердження заявниці про вчинення щодо неї домашнього насильства з боку її діда є недоведеним належним та достатнім об?ємом доказів, оскільки жодного факту його винної поведінки та притягнення до відповідальності матеріалами справи не підтверджено. Надана суду копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 17.02.2022 року не дає можливості ідентифікувати як таку, що стосується особи [PERSON] , хоча заявник у разі не можливості отримати докази самостійно, не була позбавлена відповідної можливості заявити клопотання про їх витребування. Суд вважає, що сам факт неодноразового звернення [PERSON] до правоохоронних органів, доказів чого суду також надано не було, з приводу конфліктів із [PERSON] , свідчить про наявність тривалого конфлікту між ними, але не підтверджує факт того, що останній вчинив або вчиняє щодо неї домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом. Враховуючи характер взаємних відносин між сторонами, суд позбавлений можливості оцінити і можливі ризики, визначені Законом, оскільки обидві сторони конфлікту не змогли надати чіткі та зрозумілі пояснення щодо наявних взаємовідносин, які б можна було оцінити в розумінні Закону. Крім того, заявляючи вимогу про заборону листування та ведення телефонних переговорів, заявник наявність вказаних фактів жодним чином не обґрунтувала, як і не довела їх існування. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства у розумінні Закону, а судом у свою чергу не встановлено випадків домашнього насильства відносно [PERSON] та її малолітніх дітей, а також ризиків настання насильства у майбутньому, а тому приходить до висновку, що між сторонами існує спір щодо користування спільним нерухомим майном, що регулюється, зокрема, нормами Цивільного кодексу України, а тому зазначений спір не може бути вирішений шляхом застосування зазначених заявником заходів обмежувального припису. Крім того, суд, враховуючи пояснення сторін наданих суду, а також покази свідків, приходить до висновку, що наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою не підтверджує, що саме [PERSON] вчиняє стосовно заявника домашнє насильство, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису відносно заінтересованої особи [PERSON] , а тому приходить до висновку про необхідність відмови у її задоволенні у повному обсязі. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов?язані з розглядом справи, необхідно віднести за рахунок держави. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: dismissed