Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Заявник звернулася до суду із вказаною заявою, яку підтримала у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . 15.06.2022 року [PERSON] звернулася до Сумської міської державної нотаріальної контори Сумської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, на що їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю підтвердженого факту прийняття спадщини шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; із заявою про прийняття спадщини [PERSON] до нотаріальної контори не зверталася. Разом з тим, заявник стверджує, що вона хоч і була зареєстрована за іншою адресою: [ADDRESS] , проте постійно проживала разом з матір`ю [PERSON] , чоловіком [PERSON] , синами [PERSON] і [PERSON] , у період часу з 2018 року по 22.04.2021 року і надалі в квартирі [ADDRESS] . Тому просить суд встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. Ухвалою суду від 11.07.2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання з викликом сторін. Представник Сумської міської ради у судове засідання не з`явився, надав письмовий відзив на заяву, в якому просив справу розглянути без його участі та зауважив про необхідність врахування судової практики в категорії цивільних справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Представник Сумської міської державної нотаріальної контори, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, до суду не прибув, про причини неявки не сповістив, будь-яких пояснень з приводу заявлених вимог не надав, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . 15.06.2022 року [PERSON] звернулася до Сумської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна матері, померлої [INFO] [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори Калініченко Є.Ю. від 15.06.2022 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки спадкодавець на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (у період з 07.02.1990 року по 25.05.2021 року). При цьому, [PERSON] , як донька та спадкоємиця першої черги, на час відкриття спадщини не була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою (а.с.11). Заявник [PERSON] стверджує, що хоча вона і була зареєстрована на день смерті матері за іншою адресою: [ADDRESS] , проте постійно проживала разом з нею у період часу з 2018 року по 22.04.2021 року і надалі в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, крім іншого, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 23 постанови №\~7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, за правилом ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). За правилом ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2019 року по справі №\~484/747/17 (провадження №\~61-44149св18), відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, такі дані встановлюються письмовими доказами і показаннями свідків. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживала по сусідству у квартирі [ADDRESS] з [PERSON] , яка померла [INFO] , по [ADDRESS] . Разом з [PERSON] постійно мешкала її донька [PERSON] , яка доглядала за нею, займалася лікуванням матері та організацією похорон після смерті останньої. Про реєстрацію місця проживання [PERSON] в іншому місті свідку нічого не було відомо. Свідок [PERSON] у суді беззаперечно підтвердив факт проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] ), починаючи з 2011 року, з часу його вселення в даний будинок. Таким чином, зважаючи на викладене та беручи до уваги покази свідків, суд приходить до висновку про наявність ствердних і достеменних підстав для встановлення факту постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , станом на час відкриття спадщини, оскільки підтвердження даного факту поза судовим шляхом неможливо, а від його встановлення залежить можливість реалізації заявником спадкових прав після смерті матері, у зв`язку з чим заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved