Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до Ватутінського міського суду Черкаської області з даним цивільним позовом за змістом якого просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 59. Позовні вимоги мотивовані тим, що не зважаючи на довготривале сумісне життя та наявність спільних неповнолітніх дітей, сторонам не вдалося налагодити нормальні взаємостосунки, як наслідок, останнім часом сімейне життя проходить у постійних суперечках по причині різного розуміння вирішення життєвих проблем. Жодних перспектив на відновлення сімейних стосунків не має, оскільки спільне подружнє проживання фактично припинено з червня 2022 року. Додатково вказано, що позивач категорично не згідна на примирення з відповідачем, оскільки вказане суперечить її інтересам, а після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище. Ухвалою від 16.08.2022 року відкрито провадження в даній справі, а сторони повідомлено, що її розгляд здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.\~178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи у судове засідання не з`явились. Позивач надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд даної справи за її відсутності, оскільки на примирення не згідна. Відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд даної справи за його відсутності, оскільки на примирення не згідний. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що з 18.07.2015 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 59, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . За час перебування в шлюбі в сторін народились спільні діти 25.09.2013\~року [PERSON] та [INFO] [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 26.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, та серії [NUMBER] , виданим 27.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, відповідно. Сторони категорично налаштовані на припинення шлюбних відносин та не бажають вживати заходів до примирення з метою збереження сім`ї. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Положеннями ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. За змістом ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Приписами ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Положеннями ч. 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що сторони категорично налаштовані на припинення даних шлюбних відносин, оскільки не бажають вживати заходів до збереження шлюбу. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] до [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. З урахуванням позиції позивача суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд вважає, що оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем відповідно до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» відділення «Черкаське № 33» від 09.08.2022 року № 0.0.2634793832.1, оригінал якої зберігається в матеріалах справи № 690/357/22, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20\~коп., підлягають поверненню їй з державного бюджету, а інші 50 відсотків стягненню з відповідача на її користь, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved