Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб між сторонами та встановити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що сторони з 13 липня 2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося через непорозуміння, різні погляди на інститут сім`ї та ролі кожного із подружжя у сім`ї. Позивач зазначала, що відповідач психологічно тиснув на неї, принижував та ображав. Внаслідок цього шлюбні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Крім того, позивач просила визначити місце проживання дитини разом із нею. Ухвалою суду від 3 травня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації та зобов`язано Службу надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. 28 червня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти розірвання шлюбу та пояснив, що створення сім`ї з позивачем було їхнім спільним бажанням, він підтримував позивача психологічно та допомагав у побуті, з роботою, забезпечував комфорті умови проживання і матеріального забезпечення, підтримував світоглядні і релігійні погляди позивача, давав повну свободу спілкування з її батьками, знайомими, максимально долучався до виховання і догляду за дитиною. Вказував, що навіть за умови роздільного проживання з позивачем він продовжує добровільно матеріально забезпечувати сім`ю, прагне брати участь у вихованні доньки та усвідомив цінність стосунків з позивачем. Вважає, що примирення між сторонами можливе та є перспектива збереження шлюбу. Відповідач також заперечив посилання позивача у позовній заяві на обставини психологічного, економічного та фізичного тиску. Стосовно вимог про визначення місця проживання дитини, відповідач зазначив, що не заперечує щодо проживання дитини разом з позивачем та хоче виконувати свій обов`язок щодо її матеріального забезпечення та брати участь у її вихованні. Підсумовуючи, відповідач просить у позові про розірвання шлюбу відмовити надати сторонам строк на примирення у шість місяців. 12 липня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач заперечила твердження відповідача щодо обставин їх сімейного життя, підтримала позовні вимоги та зазначила, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та дружини і ніхто не може бути примушений перебувати у шлюбі. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без участі представника Служби. Також до суду третьою особою направлено висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини від 18 липня 2022 року № 101-4542/02. 2 серпня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 1 вересня 2022 року. 1 вересня 2022 року розгляд справи відкладено на 9 вересня 2022 року. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без участі представника Служби. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 липня 2019 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1169. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яка міститься в матеріалах справи. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що між подружжям виникали непорозуміння та спільне життя в них не склалось через різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. За правилами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до статей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення учасників справи та оцінивши їх доводи, викладені у заявах по суті спору, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини між ними та ведення спільного господарства припинені і на цей час шлюб існує лише формально, а тому перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. За таких обставин, суд вважає обґрунтованою вимогу позивач про розірвання шлюбу, а тому задовольняє позов в цій частині. При цьому з огляду на час, який минув від звернення позивача із вказаним позовом до суду до дати розгляду справи і який становить більше шести місяців, суд не вважає за потрібне надавати сторонам строк для примирення, оскільки за цей час позиція позивача щодо розірвання шлюбу з відповідачем не змінилася та вона наполягає на його розірванні. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно з висновком Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 18 липня 2022 року № 101-4542/02, Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація вважає за доцільне визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю, [PERSON] . З акту обстеження умов проживання від 7 липня 2022 року за адресою: [ADDRESS] , де позивач проживає разом з донькою [PERSON] , вбачається, що у малолітньої дитини в квартирі створені необхідні умови для проживання, навчання та розвитку. Суд враховує вказаний висновок, вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини, а також узгоджується з іншими доказами по справі. Обставин, які б свідчили про неналежну поведінку матері по відношенню до дитини, що може зашкодити розвиткові дитини, судом не встановлено. Зважаючи на те, що відповідач в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю проти позову не заперечував, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині.

Outcome: approved