Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Приватного акціонерного товариства «Страхова група Ю.БІ.АЙ-КООП», [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодипосилаючись на те, що 23 вересня 2021 року [PERSON] по вулиці Героїв Майдану, 59, м. Чернівці, керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz» державний номерний знак [NUMBER] , зіштовхнувся з його транспортним засобом «Mercedes Benz», номерний знак [NUMBER] . Внаслідок зіткнення, автомобіль, власником якого він є, отримав значні технічні несправності. Також від зіткнення в ДТП технічні несправності отримав автомобіль марки «Volkswagen», з номерними знаками [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Дії [PERSON] правоохоронними органами кваліфіковані, як порушення п.п.12.1., 13.1 Правил дорожнього руху. За результатами огляду та дослідження місця аварії поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №224967 від 23.09.2021 року. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 жовтня 2021 року по справі №727/9466/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. на користь держави. 25.09.2021 року він повідомив про дорожньо-транспортну пригоду за участі [PERSON] та його автомобіля, страхову винуватця ДТП- Приватне акціонерне товариство «Страхова група Ю.БІ.АЙ-КООП». До повідомлення долучив фото ДТП, свій паспорт, копію адміністративного протоколу, витяг з реєстру щодо полісу винуватця ДТП, пояснення зі схемою ДТП, копію Договору про надання правової допомоги, що укладений між ним та адвокатом, ордер, посвідчення водія. Через деякий час він додатково відправив на адресу страхової фірми свій поліс страхування ризиків та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Протягом встановлених чинним законодавством 10 днів від дня отримання повідомлення про ДТП страхова компанія так і не направила уповноважену особу для огляду пошкодженого його автомобіля. Про причини неприбуття експерта страхової фірми для огляду пошкодженої автівки, він або його представник не були повідомлені жодним засобом зв`язку. 12 жовтня 2021 року для встановлення вартості ремонтних робіт технічно несправного автомобіля, він за власний кошт замовив проведення експертного оцінювання, що здійснювалось судовим експертом Павлишиним Я.Д. Ні [PERSON] , ні представник страхової не прибули на місце проведення експертного дослідження, хоча належним чином були повідомлені про час та місце його проведення. Експертним діагностуванням та обстеженням виявлено, що внаслідок ДТП у автомобіля Mercedes Benz ML300CDI пошкоджені наступні деталі: передній номерний знак, планка переднього номерного знаку, кріплення номерного знака, облицювання переднього бампера, внутрішня частина переднього бампера, буфер передній, облицювання нижнього заднього бампера, внутрішня частина заднього бампера, задній номерний знак, панель заднього номерного знаку, двері задка, накладка ручки задньої двері, задній правий світловідбивач, ущільнювач заднього правого ліхтаря, система безпеки лівого переднього сидіння, система безпеки правого переднього сидіння, облицювання задніх дверей , захист вантажного борту, облицювання правого D-стояка, датчик температури відпрацьованих газів задніх, заднє праве крило, задній правий глушник. Усі частини автівки деформовані та пошкоджені й потребували заміни або ремонту. Додатково транспортний засіб потребує відновлення геометричних параметрів задньої частини кузову та підвісок ходової частини, пофарбування складових ТЗ в місцях контактування під час ДТП та виконання ремонтних дій і замінних складових. Проведене дослідження оформлене висновком №78-1-21 авто-товарознавчої експертизи про вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes Benz», номерний знак [NUMBER] , що станом на дату виконання експертизи з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 153 397,82 грн., а без урахування коефіцієнту фізичного зносу - 351 299,65 грн. Різниця між вартістю відновлювального ремонту з та без урахування фізичного зносу складає 351 299 грн - 153 397 грн..= 197 902 грн. 19.11.2021 року він з представником направили заяву про страхове відшкодування ПАТ «Страхова група Ю.БІ.АЙ-КООП», проте лист повернувся до відділення відправлення без вручення з причин закінчення терміну зберігання, після повторного надсилання - лист повернувся з причин того, що адресат не з`явився на пошту. А тому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13.06.2022 року просив, стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група Ю.БІ АЙ-КООП» на його користь страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн., стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду у розмірі 70 000 грн. та витрати на авто-товарознавчу експертизу про вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes Benz ML300CDI, номерний знак [NUMBER] без врахування та з врахуванням фізичного зносу в сумі 5300 грн. та стягнути солідарно з приватного акціонерного товариства «Страхова група Ю.БІ.АЙ-КООП» та [PERSON] на його користь судові витрати. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 березня 2022 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. В останнє судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав на електронну адресу суду заяву, в якій провести судове засідання без участі позивача та його представника. Щодо винесення рішення по суті справи - не заперечують. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Ю.БІ.АЙ-КООП» у встановлений судом строк на адресу суду заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву не подавав, в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме 23000 грн. - майнової шкоди, непокритої страховою сумою, яку має сплатити ПАТ «Страхова компанія «Ю.БІ.АЙ-КООП», 2650 грн. витрат на авто-товарознавчу експертизу про вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes Benz ML300CDI, номерний знак [NUMBER] без врахування та з врахуванням фізичного зносу та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1026,50 грн. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що 23.09.2021 року о 18.20 год. відповідач [PERSON] керував транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. [NUMBER] по вулиці Героїв Майдану, 59 м. Чернівці, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та з транспортним засобом марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , які зупинились попереду, чим порушив п.п.12.1., 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі №727/9644/21, провадження 3/727/4550/21 від 22 жовтня 2021 року (а.с.19) яка набрала законної сили 02.11.2021 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн. Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою суду від 22 жовтня 2021 року, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 25.05.2021 року (а.с.17). Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР4846486 від 23.09.2021 року цивільно-правова відповідальністьтранспортного засобу д.н.з. [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] на час ДТП, тобто 23.09.2021 року застрахована в АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» (а.с. 20, 155). Про факт настання даної дорожньо-транспортної пригоди АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» була повідомлена позивачем [PERSON] у визначений законом 3-денний строк, а саме 25.09.2021 року, що підтверджується повідомленням від потерпілої особи (а.с. 21) та квитанцією з Укрпошти з описом вкладень (а.с. 22). Відповідно до даних з сайту Укрпошта «Трекінг відправлень» кореспонденція, направлена АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» за адресою просп. Перемоги, 41 А, м. Київ з описом вкладень до цінного листа була отримана за довіреністю 05.10.2021 року (а.с. 26). Як встановлено судом, у зв`язку з ненаправленням страховиком (відповідачем АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП») протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про настання ДТП, що мало місце 25.09.2021 року, свого уповноваженого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) до місцезнаходження пошкодженого автомобіля позивача для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, як це передбачено п.34.2 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач [PERSON] , через свого представника [PERSON] звернувся до судового експерта Павлишина Я.Д. для огляду його пошкодженого автомобіля, проведення авто-товарознавчої експертизи (в порядку ст.ст. 102, 106, 107 ЦПК України) та надання висновку про вартість матеріального збитку та відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого при ДТП 25.09.2021 року. Відповідно до висновку експерта №78-10-21 від 27 жовтня 2021 року авто-товарознавчої експертизи, проведеної судовим експертом Павлишин Я.Д. (а.с.27-68), вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 23.09.2021 року без врахування коефіцієнту фізичного зносу станом на дату виконння експертизи складає 351 299,65 грн., з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 153 397,82 грн. Висновок експерта підготовлений для подання до суду. Про дату і час огляду пошкодженого автомобіля позивача судовим експертом повідомлялося страховика АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП»та [PERSON] , що підтверджується повідомленнями судового експерта від 05.10.2021 року (а.с. 62-65), проте вони на огляд не з`явились та своїх представників не направили. За проведення вищезазначеної авто-товарознавчої експертизи №78-10-21 від 27 жовтня 2021 року позивачем сплачено кошти в сумі 5300 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера (а.с.69). Надаючи оцінку поданому позивачем висновку експертизи №78-10-21 від 27 жовтня 2021 р., суд вважає такий належним, допустимим та достовірним доказом, що має взаємний зв`язок з іншими доказами у їх сукупності. Адже висновок експертизи виконаний саме для подання до суду, і експерт [PERSON] був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо застосування законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема у постановах: від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17. від 04 липня 2018 року у справі № 755/1 8006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, від II грудня 2019 року у справі № 465/4287/15. Відповідно до п.1.6 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно п.1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Таким чином, як в розумінні КУпАП, так і в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач [PERSON] є потерпілим, а тому має право вимагати відшкодування шкоди, завданої автомобілю марки «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками в свою чергу є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Аналізуючи вищевказані норми матеріального права, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на відшкодування шкоди, пов`язаної з відновленням належного йому пошкодженого транспортного засобу, що являє собою витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (у розумінні ст.22 ЦК України), або являє собою збитки, що підлягають відшкодуванню потерпілому, у зв`язку із виконанням робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (у розумінні ст.1192 ЦК України), або являє собою вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу КТЗ (у розумінні п.2.3 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів») на день розгляду справи. Визначення поняття «фізичний знос» наведено в пункті 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, відповідно до якої це втрата вартості колісного транспортного засобу (тобто автомобіля), його складників, яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей колісних транспортних засобів, його складників, порівняно з вартістю нового подібного колісного транспортного засобу або його складників. Сфера обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачає необхідність застосування коефіцієнта фізичного зносу (ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно з висновком експерта №78-10-21 від 27 жовтня 2021 року авто-товарознавчої експертизи, проведеної судовим експертом Павлишиним Я.Д. (а.с.27-68), вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes Benz», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 23.09.2021 року без врахування коефіцієнту фізичного зносу станом на дату виконння експертизи складає 351 299,65 грн., з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 153397,82 грн. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 дійшов висновку, вказавши, що системний аналіз п. 32.7 ч.1. ст.32 закону №1961-IV, ст. 22, абз. 3 п.3 ч.1 ст. 988, ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, пп. 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Крім цього, згідно п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Згідно з п.1 Розпорядженням від 09.07.2010 року №566 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції від 21.09.2019 року Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України постановила: Установити розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130 000 гривень на одного потерпілого. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 130 000 грн., яка останнім не відшкодована, вимоги позивача про стягнення з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн. підлягають до задоволення. Що стосується стягнення з відповідача [PERSON] майнової шкоди, непокритої страховою сумою, котру має сплатити АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» слід зазначити наступне. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, то із відповідача [PERSON] як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Суд враховує те, що позивачу завдано матеріальної шкоди на суму 351 299 грн. (без урахування коефіцієнту фізичного зносу), з страховика АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» підлягає стягненню сума невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн., яка є недостатньою для повного відшкодування завданої шкоди. Тому в межах уточнених позовних вимог з відповідача [PERSON] повинно бути стягнуто різницю в розмірі 70 000 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору становлять 2053 грн., що підтверджується квитанцією ID 2256-75516291-6902 від 24.02.2022 року (а.с.11), а тому з кожного відповідача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до заявлених та задоволених позовних вимог, виходячи із ціни позову у такому співвідношенні, а саме: позивач зазначив ціну позову 205 300 грн., позов до відповідача АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» задоволено на суму 130 000 грн., позов до відповідача [PERSON] задоволено на суму 70 000 грн. Таким чином, з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1299,96 грн. (130 000 х 100% / 205 300 = 63,32% судових витрат, що становить 2053 х 63,32 / 100), з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 700,07 грн. (70 000 х 100% / 205 300 = 34,10% судових витрат, що становить 2053 х 34,10 / 100). Відповідно до ст. 139 ЦПК України, витрати, пов`язані із залученням і викликом свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, проведенням експертиз суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Позивач поніс витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 5300 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №78-10-21 від 27 жовтня 2021 року (а.с.69). Однак, позивач в уточнених позовних вимогах від 13.06.2022 року просить стягнути суму витрат на автотоварознавчу експертизу лише з відповідача [PERSON] , суд вважає, що витрати на проведення експертизи повинні бути відшкодовані пропорційно до заявлених та задоволених позовних вимог, виходячи з ціни позову, а саме з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1807,30 грн. (70 000 х 100% / 205 300 = 34,10% судових витрат, що становить 5300 х 34,10 / 100). Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, 24.09.2021 року між адвокатом Спіжавкою Т.Г. та позивачем [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги та додаткову угоду (а.с.157-158). Згідно з актом виконаних робіт від 24.08.2022 року адвокат надав, а клієнт прийняв послуги з правової допомоги по справі, вартість робіт адвоката по справі складає 9000 грн. (зв.а.с. 158). Позивач [PERSON] оплатив кошти за надання правової допомоги в загальному розмірі 9000 грн. по справі 727/1681/22, що підтверджується квитанцією від 28.08.2022 року (а.с.159). Згідно з ст.ст.133,137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. За таких обставин, оскільки від представника відповідача ПАТ «Страхова група Ю.БІ.АЙ-КООП» та відповідача [PERSON] не надходило заяв про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з ПАТ «Страхова група Ю.БІ.АЙ-КООП» - 5698, 80 грн. (позов до ПАТ «Страхова група Ю.БІ.АЙ-КООП» задоволено на 63,32%) та з відповідача [PERSON] - 3069 грн. (позов до [PERSON] задоволено на 34,10 %). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial