Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] , в особі представника адвоката Фомінцева Олексія Олександровича, звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Лігал» про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що в період з 05.04.2012 по 29.11.2013 він перебував у трудових відносинах з ТОВ з ІІ «Лігал». 29.11.2013 позивач був звільнений на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Відповідач, в порушення вимог трудового законодавства, не виплатив нараховану позивачу заробітну плату в розмірі 30\~720,68 грн та компенсацію за невикористану щорічну відпустку тривалістю 34 календарних дні в розмірі 2\~144,72 грн. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в загальному розмірі 32\~865,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5\~638,40 грн. Ухвалою судді від 09.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Від представника позивача адвоката Фомінцева О.О., в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його особистої участі та без особистої участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в період з 05.04.2012 по 29.11.2013 [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ з ІІ «Лігал» (а.с. 7). 29.11.2013 [PERSON] був звільнений з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (а.с. 7). Відповідач, в порушення вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України, якою передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника, свої зобов`язання не виконав, у зв`язку із чим станом на 29.11.2013 утворилась заборгованість в розмірі 30\~720,68\~грн. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. КЗпП України покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Відповідач не виконав свої зобов`язання перед позивачем належним чином, що призвело до затримки розрахунку при звільненні, при цьому відповідачем не було доведено жодними доказами, що позивач при цьому діяв недобросовісно при реалізації своїх прав, що могло би привести до недотримання розумного балансу між інтересами працівника та роботодавця. Як вбачається з довідки-розрахункового листа від 29.11.2013, ТОВ з ІІ «Лігал» станом на 29.11.2013 має заборгованість перед [PERSON] з невиплаченої заробітної плати в сумі 30\~720,68\~грн (а.с. 4). Сторона відповідача заперечень щодо такого розрахунку не надала, тому судом встановлено, що спору щодо розміру невиплаченої заробітної плати між сторонами немає. Разом з цим, згідно ч. 1 ст. 83 КЗпП України визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Позивач не використав 34 календарних дні свої щорічної відпустки, відтак, з розрахунку: 30\~720,68 грн (заборгованість по заробітній платі)/487 (робочі дні) = 63,08 грн*34 (дні невикористаної відпустки) вбачається, що компенсація за дні невикористаної щорічної відпустки складає 2\~144,72 грн. Сторона відповідача заперечень щодо такого розрахунку також не надала, тому судом встановлено, що спору щодо розміру компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки між сторонами також немає. Враховуючи усе викладене вище, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем долучено: копію Договору про надання правової допомоги № 13, укладений 05.07.2021 між [PERSON] та адвокатом Фомінцевим О.О. (а.с. 10); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Фомінцевим О.О. Серії ЗП № 002422 (а.с. 11); копію Акта № 13 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) від 05.07.2021 до Договору про надання правової допомоги №\~13 на суму 5\~638,40 грн (а.с. 12); копію квитанції до прибуткового касового ордера № 13 від 05.07.2021 на суму 5\~638,40 грн (а.с. 13). З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума у розмірі 5\~638,40 грн, що є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з відповідним позовом, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 908,00\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved