Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

У травні 2022 року позивач [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на її користь недоплачене відшкодування втрати годувальника в розмірі 110\~989,30 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 21\~000,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 02 травня 2020 року у Волноваському районі Донецької області, на автодорозі «Слов`янськ - Донецьк Маріуполь» відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «Opel Vectra», номерний знак [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. За фактом ДТП ГУНП в Донецькій області внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020050000000255. Постановою про закриття кримінального провадження від 29 листопада 2020 року, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020050000000255, кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ознак кримінального правопорушення. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Opel Vectra», номерний знак [NUMBER] , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди булла застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» згідно полісу № АО6856007, [PERSON] , як мати та законний представник малолітньої доньки загиблого [PERSON] [PERSON] , [INFO] , звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника. Листом вих. № 08360/7121 від 21 квітня 2021 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» повідомило [PERSON] , що розмір страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника неповнолітньою донькою загиблого становить 170 028,00 грн. і, у відповідності до ч. 1 ст. 1202 ЦК України буде виплачуватись щомісячними платежами до квітня 2026 року. З рішенням страховика про виплату відшкодування за втрату годувальника щомісячними платежами до квітня 2026 року позивач погодитись не може, вважає його безпідставним та таким, що суперечить вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Законом встановлений обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Ліміт відповідальності (страхова сума) по полісу № АО6856007 становить 260 000,00 грн. Мінімальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, становить 170 028,00 грн. Станом на 19 травня 2022 року відповідач виплатив лише 59 038,70 грн., невиплаченою залишилась сума в розмірі 110 989,30 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню недоплачена сума страхового відшкодування втрати годувальника в розмірі 110 989,30 грн. Крім того, позивач понесла витрати на правничу допомогу, вартість наданих адвокатом послуг становить 21\~000,00 грн. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Сєідова Т.Ч. від 29 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження вбачається, що 02 травня 2020 року, приблизно о 00.10 год., водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем «Opel Vectra», номерний знак [NUMBER] , рухався по проїзній частині автодороги сполученням «Хлібодарівка-Калініне» зі сторони с. Калініне в напрямку с. Хлібодарівка на території Волноваського району Донецької області. Проїжджаючи ділянку дороги на відстані 1,5 км від с. Хлібодарівка водій [PERSON] скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який перебував на проїзній частині в положенні лежачі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] загинув на місці події (а.с. 14-15). Факт смерті [PERSON] , [INFO] , у с. Хлібодарівка Волноваського району Донецької області підтверджується також свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 19 червня 2020 року, актовий запис № 979 (а.с. 7). У вказаному свідоцтві про смерть датою смерті [PERSON] зазначено 01 травня 2020 року. За фактом вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди 02 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020050000000255. Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого лейтенанта поліції Сєідова Т.Ч. від 29 листопада 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020050000000255 від 02 травня 2020 року, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Малолітня [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлого внаслідок ДТП [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06 березня 2019 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 151 (а.с. 46). З вказаного свідоцтва про народження також вбачається, що позивач [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Отже, позивач [PERSON] як мати малолітньої [PERSON] є її законним представником та має право звертатись до суду в інтересах дитини. Згідно зі статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Opel Vectra», номерний знак [NUMBER] , на час ДТП була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «ТАС», поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО6856007, який діяв станом на 02 травня 2020 року, що підтверджується Інформацією з централізованої бази даних МТСБУ (https://policy-web.mtsbu.ua) (а.с. 16). За вимогами статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. 30 листопада 2020 року представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] , відповідно до ст. 33, 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» з повідомленням про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 02 травня 2020 року за участю транспортного засобу «Opel Vectra», номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] (а.с. 11), а також відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просила виплатити страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника (до 14 років) у розмірі 170\~028,00 грн. (а.с. 13). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого, що закріплено у пункті 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У частині 1 ст. 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Оскільки на день смерті [PERSON] він мав на утриманні малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , то остання має право на страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника. Подія ДТП, яка відбулась 02 травня 2020 року на території Волноваського району Донецької області, була визнана страховим випадком та листом № 08360/7121 від 21 квітня 2021 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» повідомило [PERSON] про те, що її заяву розглянуто та прийнято рішення про страхову виплату у розмірі 234\~324,00 грн. з сумою першої виплати 92\~635,20 грн., з яких: шкода, пов`язана зі смертю потерпілого згідно п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - 170\~028,00 грн. (36 мінімальних заробітних плат), страховик має право проводити виплату щомісячними платежами, станом на квітень 2021 року сума страхової виплати складає 28\~339,20 грн., надалі страховик буде виплачувати страхову виплату щомісячно по 2\~361,60 грн. до березня 2026 року, а залишок виплати (остання виплата) у розмірі 2\~354,40 грн. у квітні 2026 року; шкода, пов`язана зі смертю потерпілого згідно п. 27.3 ст. 27 цього Закону 18\~892,00 грн., загальний розмір такого відшкодування (регламентної виплати) стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат і виплачується рівними частинами, для дочки [PERSON] 18\~892,00 грн.; шкода, пов`язана зі смертю потерпілого згідно п. 27.4 ст. 27 Закону 45\~404,00 грн., страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання, на спорудження надгробного пам`ятника (а.с. 21). Отже, з вищевказаного листа вбачається, що Акціонерним товариством «Страхова компанія «ТАС» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, не одноразово в повному обсязі, а частинами щомісячно по 2\~361,60\~грн.\~до березня\~2026\~року та\~у розмірі\~2\~354,40\~грн.\~в квітні\~2026\~року.\~При цьому,\~ сума першої виплати у розмірі 92\~635,20 грн. складалась з наступного: в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника - 28\~339,20 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - 18\~892,00 грн., в рахунок відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника - 45\~404,00 грн. (28\~339,20 грн. + 18\~892,00 грн. + 45\~404,00 грн. = 92\~635,20 грн.). Однак, звертаючись у травні 2022 року до суду з даним позовом [PERSON] , діючи в інтересах малолітньої [PERSON] , не погоджувалась з рішенням Акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» щодо виплати страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, частинами до квітня 2026 року та наполягала на тому, що таке відшкодування має бути виплачене в повному обсязі. Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених\~статтею 1200\~Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до пункту 27.5 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів (ч. 3 ст. 1200 ЦК України). За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] ,\~яка діє\~в інтересах\~малолітньої [PERSON] , має право на виплату в повному обсязі розміру страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника. Як вже було зазначено вище, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Станом на\~день настання\~страхового випадку,\~тобто станом\~на 02\~травня 2020\~року,\~статтею 8\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2020\~рік» було\~встановлено у\~2020\~році мінімальну\~заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 4\~723,00 грн. Отже, мінімальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого становить 170\~028,00 грн. (4\~723,00 грн. х 36 = 170\~028,00 грн.). У зв`язку з цим, при визначенні розміру страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, яке належить позивачу до виплати відповідачем, суд виходить з мінімального розміру страхового відшкодування утриманцям одного померлого, який на дату смерті [PERSON] становив 170\~028,00 грн. Саме в такому ж розмірі, а саме у розмірі 170\~028,00 грн., Акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС» визначило позивачу страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника. У позовній заяві позивач зазначила, що Акціонерним товариством\~«Страхова компанія\~«ТАС» станом\~на 19\~травня 2022\~року було виплачено страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, у розмірі 59\~038,70 грн. При цьому, відповідач не надав до суду жодних доказів на підтвердження виплати позивачу страхового відшкодування\~шкоди,\~пов`язаної з\~втратою годувальника,\~у розмірі\~більшому,\~ніж той,\~на якому\~наполягає позивач. За таких обставин, оскільки [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , має право на відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, враховуючи виплату відповідачем 59\~038,70 грн., суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] недоплаченого страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника у розмірі 110\~989,30 грн. (170\~028,00 грн. - 59\~038,70 грн. = 110\~989,30 грн.), а отже позовні вимоги [PERSON] в\~цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 21 000,00 грн. суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись лише на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Згідно роз`яснень,\~наведених у\~п.\~48\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~«Про застосування\~судами законодавства\~про судові\~витрати у\~цивільних справах»\~від 17.10.2014\~р.\~№ 10\~визначено,\~що підстави,\~межі та\~порядок відшкодування\~судових витрат\~на правову\~допомогу,\~надану в\~суді регламентовано\~ЦПК України.\~Витрати на\~правову допомогу\~мають бути\~документально підтверджені\~та доведені. Позивачу [PERSON] правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Стефківський Володимир Іванович, що підтверджується договором про надання професійної правничої (правової) допомоги № 363/Д039328 від 09 листопада 2020 року, укладеним між Адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» та [PERSON] (а.с. 26-27) та ордером серії ВС № 1142935 від 19 травня 2022 року (а.с. 6). У додатку до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 363/Д039328 від 09.11.2020 року, підписаному між Адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» та [PERSON] 05 жовтня 2021 року, сторони обумовили, що плата за надані Адвокатським об`єднанням послуги на виконання Договору про надання правової допомоги становить 3\~000,00 грн. за одну годину роботи. Клієнт здійснює оплату за надану професійну правничу (правову) допомогу протягом трьох місяців після вступу рішення суду в законну силу (а.с. 22). На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу позивачем надано Детальний розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 16 травня 2022 року на суму 21\~000,00 грн. (а.с. 58). Однак, вказаний Розрахунок складений та підписаний лише керуючим партнером Адвокатського об`єднання «Автопоміч Україна» - Лозинським Д.С., а позивачем [PERSON] взагалі не підписаний, що позбавляє суд можливості підтвердити отримання позивачем послуг з надання правничої допомоги саме в такому обсязі, як зазначено у Детальному розрахунку робіт (наданих послуг). Крім того, позивачем не надано актів виконаних адвокатом робіт, а також будь-яких доказів фактичного понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 21\~000,00 грн. Вважаю також за необхідне звернути увагу, що стороною позивача було надано до суду також ще один Детальний розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 16 травня 2022 року на суму 21\~000,00 грн. (а.с. 25), однак цей розрахунок жодного відношення до вказаної справи не має та стосується інших осіб, а тому суд його до уваги не приймає та відхиляє. Відповідно до\~ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування, відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За таких обставин суд зазначає, що відсутність погодженого Заїка І.М. та адвокатом розрахунку витрат на правничу допомогу та підписаних між ними актів виконаних робіт, а також відсутність будь-яких доказів фактичного понесення позивачем витрат на правничу допомогу у заявленому до стягнення розмірі, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн., у зв`язку з чим суд приходить до переконливого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в цій частині. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Враховуючи,\~що позовні\~вимоги задоволені\~частково,\~на суму\~110\~989,30\~грн.,\~а позивача\~при подачі\~позову було\~звільнено від\~сплати судового\~збору на\~підставі п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» (від\~сплати судового\~збору під\~час розгляду\~справи в\~усіх судових\~інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи), то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1\~109,89 грн. На підставі ст.ст. 979, 1187, 1200 ЦК України,\~ 6, 22, 23, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: partial