Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

30.06.2022 позивач звернулася до суду із позовною заявою та з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просить стягнути з ТОВ «Житомирбуррозвідка» на її користь заборгованість в сумі 28928, 04 грн., з яких виплата заробітної плати - 7006,31 грн., щорічні відпустки - 13447,67 грн. та компенсація за 22 календарні дні невикористаної щорічної відпустки - 8474,06 грн. і середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні починаючи з 01.04.2022 року (з наступного дня після звільнення) по день ухвалення судового рішення та стягнути на її користь судовий збір в сумі 992,40 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 31.03.2022 звільнена на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України за згодою сторін, наказ №19/К/ТР від 01.03.2022 року. Відповідач при звільненні нарахував, проте не виплатив їй заборгованість в сумі 38078,76 грн., з яких виплата заробітної плати - 16157,03 грн., щорічні відпустки - 13447,67 грн. та компенсація за 22 календарні дні невикористаної щорічної відпустки - 8474,06 грн. Відповідач ігнорує її звернення щодо проведення з нею повного розрахунку. Згідно довідки ТОВ «Житомирбуррозвідка» її середньоденна заробітна плати становила 657,35 грн. Позивач була звільнена 31.03.2022 року, станом на день подання позовної заяви до суду заборгованість по виплаті з нею не була проведена, тому розрахунок середнього заробітку за час затримки слід проводити за весь час затримки з 01.04.2020 року по 30.06.2022 року, який складає - 657,35 грн. (середньоденна заробітна плата) х 64 ( робочі дні з часу звільнення по день звернення до суду з позовною заявою) = 42070,40 грн. Ухвалою суду від 01.07.2022 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. \~ \~ \~ \~Представник позивача позов в судовому засіданні просив позов задовільнити, вказав, що відповідачем не доведено наявність форс-мажорних обставин та обставин непереборної сили для звільнення від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки лист Торгово-промислової палати України, наданий відповідачем, не може підтверджувати вказані обставини, так як відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» має бути надано саме сертифікат про форс-мажорні обставини. Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що згідно наказу №17 від 01 березня 2022 року «Про роботу підприємства на час введення воєнного стану» підприємство зупинило роботу у зв`язку із встановленням в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 з метою збереження життя і здоров`я працівників ТОВ «Житомирбуррозвідка», захисту їх законних прав та інтересів, неможливістю виконання геологорозвідувальних робіт в інших областях України. Згідно наказу №19/К/ТР від 01.03.2022 [PERSON] припинила трудовий договір з підприємством 31.03.2022 року. Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. 31.03.2022 р. припадає на останній день чергової відпустки [PERSON] , тому вона була відсутня на робочому місці, як і всі інші працівники, які теж знаходилися у відпустках. Згідно наказу №18/1 від 01 квітня 2022 року «Про призупинення трудового договору» в зв`язку з продовженням воєнного стану на підприємстві призупинили дію трудового договору з працівниками підприємства до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування дії воєнного стану. До даного часу, поки не скасований воєнний стан, підприємство не може відновити працездатність на підприємстві, бо працівників основного виробництва не має змоги ніхто примусити, а вони самі не бажають виїздити на об`єкти замовників, які знаходяться на території бойових дій, ризикуючи при цьому своїм життям, а тому на даний момент підприємство не працює, грошові кошти на рахунках відсутні. В доповненні до відзиву на позов відповідач зазначив, що Торгово-промисловою палатою України 28.02.2022 засвідчено факт, що збройна агресія російської федерації по відношенню до України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), позивачу частково виплачено заборгованість по заробітній платі за січень-лютий 2022 року, просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. В судовому засіданні представники відповідача позов визнали частково, а саме щодо виплати заборгованості по нарахованій але не виплаченій заробітній платі з компенсаціями в сумі 28928, 04 грн., щодо решти вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку заперечували, вказали, що невиплата позивачу та іншим працівникам підприємства заробітної плати пов`язана з форс-мажорними обставинами внаслідок збройної агресії російської федерації, яка призвела до зупинення з 01.03.2022 роботи підприємства та призупинення дії трудових договорів із працівниками з 1 квітня 2022 року. Керівник відповідача [PERSON] вказав, що на даний час діяльність підприємства не відновлена, частина техніки передана для потреб Збройних Сил України. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Житомирбуррозвідка», звільнена 31.03.2022 за згодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу про припинення трудового договору №19/К/ТР від 01.03.2022 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії наказу №17 від 01.03.2022 року ТОВ «Житомирбуррозвідка» зупинило роботу з 01.03.2022 року в зв`язку із встановленням в Україні воєнного стану. Згідно заяв працівників підприємства надано щорічні оплачувані відпустки. \~ \~ \~ \~Зокрема, наказом ТОВ «Житомирбуррозвідка» №19/К/ТР/В від 01.03.2022 [PERSON] надано відпустку з 4 по 31 березня 2022 року. Згідно копії наказу №18/1 від 01.04.2022 року ТОВ «Житомирбуррозвідка» призупинило дію трудового договору з 01.04.2022 року з працівниками підприємства до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення воєнного стану. Заборгованість по заробітній платі [PERSON] згідно довідки ТОВ «Житомирбуррозвідки» станом на 13.09.2022 складає 28928, 04 грн., з яких виплата заробітної плати - 7006,31 грн., щорічні відпустки - 13447,67 грн. та компенсація за 22 календарні дні невикористаної щорічної відпустки - 8474,06 грн. Середньоденна заробітна плата [PERSON] виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи складає 657,35 грн., що підтверджується довідкою-розрахунок про середню заробітну плату. Виплата заробітної плати працівнику гарантована статтею 43 Конституції України. За вимогами статей 115, 116 КЗпП, статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, а при звільненні працівника всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що відповідач не виплатив позивачу всі суми, які належали позивачу в день звільнення у розмірі, які станом на 30.07.2022 складає 31987,04 грн., що свідчить про порушення відповідачем строків виплати заробітної плати, тому з ТОВ «Житомирбуррозвідка» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 31987,04 грн. Відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Середньоденний заробіток [PERSON] становить 657,35 грн., відповідач не провів розрахунок з позивачем 31.03.2022. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не зверталася до підприємства про виплату належних їй при звільненні сум та була відсутня в останній робочий день перед звільненням, а звернулась лише 18 квітня 2022 року, оскільки вказані доводи спростовуються актом передачі каси ТОВ «Житомирбуррозвідка» від 31.03.2022, заявою позивача на ім`я директора товариства про проведення з нею остаточного розрахунку на банківський рахунок або готівкою, поданої та отриманої відповідачем 31 березня 2022 року, а також копією наказу про звільнення [PERSON] за угодою сторін №19/К/ТР від 01.03.2022 року, зі змісту якого вбачається, що копію наказу позивач отримала 31.03.2022. Разом з тим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року. У подальшому, Указами Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 та від 12.08.2022 № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в України», затвердженого Законом України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб. Особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» урегульовано Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон), який діє протягом воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до частин 2, 3 статті 1 Закону на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних праві свобод людини і громадянина відповідно до статей 43,44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Частиною 3 статті 10 Закону передбачено, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Судом встановлено, що внаслідок введення воєнного стану в України та ведення бойових дій на території України, у тому числі на територіях, де надаються послуги відповідачем, відповідачем 01.03.2022 видано наказ про зупинення роботи підприємства, а з 01.04.2022 призупинено дію трудових договорів із працівниками підприємства. Крім того,\~листом Торгово-промислової\~палати України\~від 28.02.2022\~№2024/02.0-7.1\~засвідчено форс-мажорні\~обставини (обставини\~непереборної сили),\~а саме\~військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Надані відповідачем\~докази доводять,\~що з\~31.03.2022\~порушення зобов`язання\~щодо розрахунку\~при звільненні\~з позивачем\~сталося внаслідок\~ведення бойових\~дій та\~дії обставин\~непереборної сили\~-\~військової агресії російської федерації проти України, що на підставі частини 3 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за цим зобов`язанням. При цьому суд відхиляє доводи представника позивача, що відповідачем не доведено наявність форс-мажорних обставин та обставин непереборної сили для звільнення від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки лист Торгово-промислової палати України, наданий відповідачем, не може підтверджувати вказані обставини з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту. Частиною 3 вказаної статті Закону визначено, що Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб. Згідно із ч.2 ст. 14-1 вказаного Закону, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» передбачено видачу сертифікату про форс-мажорні обставини за собівартістю саме за зверненням суб`єктів господарської діяльності. У той же час лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий для необмеженого кола учасників суспільних відносин (безпосередньо адресовано всім кого це стосується), виданий на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та Статуту ТПП України та в межах повноважень ТПП України, а тому є належним і допустимим доказом, і поряд з наказами ТОВ «Житомирбуррозвідка» про зупинення роботи підприємства з 1 березня 2022 року та призупинення дії трудових договорів з працівниками підприємства з 01.04.2022 року підтверджує обставин непереборної сили, які перешкодили відповідачу своєчасно виплатити [PERSON] заробітну плату в день її звільнення. Крім того, суд враховує, що згідно листа Хорошівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості від 07.09.2022 №423/60403-2022 позивач [PERSON] з 18 квітня 2002 року перебуває на обліку у вказаній філії як безробітна та відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» має право на отримання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, у тому числі за той період, за який позивач просить стягнути з ТОВ «Житомирбуррозвідка» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. З огляду на викладене, вирішуючи спір в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволенню не підлягають. Разом з тим, суд відхиляє доводи відповідача щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі перед позивачем з посиланням на ч.4 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», оскільки бойові дії на території розташування ТОВ «Житомирбуррозвідка» у смт. Нова Борова Житомирського району на даний час не проводяться, відповідачем рішення про відтермінування виплати заробітної плати не приймалось, а навпаки, з наданих відповідачем до відзиву та доповнення до відзиву доказів вбачається, що відповідачем частково проводиться виплата заробітної плати, у тому числі частково виплачено позивачу під час розгляду справи по суті заборгованість по заробітній платі за січень-лютий 2022 року. Відтак,\~позовні вимоги\~підлягають частковому\~задоволенню,\~а саме\~з ТОВ\~«Житомирбуррозвідка» на\~користь [PERSON] \~підлягає стягненню\~заборгованість із\~заробітної плати\~у розмірі\~28928,\~04\~грн.,\~з послідуючим\~утриманням з\~цієї суми\~податків і\~обов`язкових\~платежів. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на викладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. Судовий збір за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 992,40 грн., який сплачений позивачем, покладається на позивача, оскільки у задоволенні даної вимоги судом відмовлено.

Outcome: partial