Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~16.06.2022 р. представник позивача звернулась до суду з вище вказаним позовом, в якому зазначила, що 03.03.2021 р. між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір позики № 555141539512, за умовами якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» надало позивачу кредит у розмірі 5\~000 грн. строком на 16 календарних днів під проценти від суми кредиту, вказані в п.п.1.1.1 договору за кожен день користування. Позивач зобов`язалась повернути кредит і сплатити проценти до закінчення строку користування кредитом. У разі несвоєчасного виконання зобов`язання позивач повинна була сплатити штрафні санкції. 17.12.2021 р. [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, був вчинений виконавчий напис № 13180 про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором на користь відповідача у загальній сумі 10\~981,44 грн. Вказана сума складається з 5000 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту та 5981,44 грн. простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення вказаного виконавчого напису з [PERSON] на користь ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» стягнуто 650 грн. 15 лютого 2022 р. з постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка надійшла на підприємство, де працює позивач, було встановлено, що 27.01.2022 р. приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. було відкрито виконавче провадження № 68400929 на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. № 13180, виданого 17.12.2021 р. Крім того, 27.01.2022 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули А.М. стягнуто з боржника основну винагороду у розмірі 1163,14 грн. Постановою від 27.01.2022 р. також було встановлено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які підлягають стягненню з позивача в загальній сумі 149,00 грн. Зазначає, що позивач жодних повідомлень, досудових вимог із визначенням сум заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок не отримувала. Заборгованість не відповідає фактичним обставинам справи та не є безспірною, а приватний нотаріус Золотих О.О. вчинив виконавчий напис із порушенням встановленого порядку. Посилаючись на положення ЗУ «Про нотаріат», представник просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 13180 від 17.12.2021 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 11\~631,44 грн.; стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу. Ухвалою від 21.06.2022 р. у справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 05.09.2022 р. Позивач та представник позивача подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують, просять задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Третя особа приватний виконавець Котула А.М. направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просить постановити у відповідності до вимог законодавства. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.1 ст.211 ЦПК України. Представник відповідача до суду не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Третя особа приватний нотаріус Золотих О.О. до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, пояснень по суті позову не подавав. На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, справу було розглянуто за відсутності представника відповідача та третьої особи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснювалось згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, її представника та третьої особи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом з письмових доказів, 17.12.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. було вчинено виконавчий напис за № 13180, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за договором № 555141539512 від 03.03.2021 р., укладеним з ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», заборгованості за згаданим договором. Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.03.2021 р. по 11.11.2021 р. Загальна заборгованість боржника становить 11631,44 грн. (а.с.15). 27.01.2022 р. приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Котулою А.М. на підставі виконавчого напису № 13180 відкрито виконавче провадження № 68400929 (а.с.16). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 1 ЗУ «Про нотаріат», нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно зі ст.. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом не встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичних осіб; строк, за який час має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому ст.. 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, необхідно не обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряти доводи боржника в повному обсязі й встановити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. П. п. 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зазначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. У відповідності з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В обґрунтування вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач, зокрема, посилається відсутність безспірної заборгованості. Суд також звертає увагу, на той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачу направлялась письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості, або оспорити вимоги відповідача чи виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За вище викладених обставин, суд дійшов висновку, що правові підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису були відсутні, у зв`язку з чим задовольняє вимоги [PERSON] . У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 992,40 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходив з наступного. Згідно із п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.137 КПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розділу судових витрат, окрім іншого, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 08.11.2021 р. між позивачем [PERSON] і адвокатом Машко Г.І. укладено договір про надання юридичних послуг (а.с.20-21), у якому визначено предмет договору, оплата послуг та порядок їх приймання та інші умови. Разом з тим, в порушення вимог п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, до позову не додано доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, що є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved