Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Акціонерне товариство «Райфайзен Банк» (далі Банк) звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість згідно кредитного договору № 014/53-05/31880 від 27.09.2005 в розмірі 238 758 гривень 88 копійок та пропорційно судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 вересня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком " Аваль" (правонаступником є АТ "Райфайзен Банк" - далі по тексту Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/53-05/31880 від 27.09.2005 року, за яким останній отримав кредит в сумі 26 000,00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором на строк до 05.09.2025 року. Для забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору, між Банком та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 27.09.2005, з кожним окремо, було укладено договори поруки за номерами: 014/53-05/31880-п2; 014/53-05/31880-п; 014/53-05/31880-п1 від 27.09.2005, за яким поручителі зобов`язались солідарно відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання своїх кредитних зобов`язань перед банком позичальником [PERSON] . Крім цього, між Банком і позичальником було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору. Так, згідно додаткової угоди, укладеної 05.10. 2005 між позичальником та Банком, зменшено відсоткову ставку за кредитним договором і встановлено її в розмірі 12,5% річних. 16.02.2015 між Банком і [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до п.1.1. якої Банк відкрив [PERSON] невідновлювану кредитну лінію в сумі 26 000 доларів США та 613053 грн.68 коп., в рамках якої кредит в сумі 613053,68 грн. надається на рефінансування заборгованості за 1-м траншем кредиту в сумі 26 000 доларів США. При цьому за користування другим траншем кредиту у гривні встановлено процентна ставка в розмірі 19% річних. 16.02.2015 між Банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 3 до кредитного договору, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ, між сторонами досягнуто згоди про зміну умов погашення кредиту та погоджено з 17.02.2015 процентну ставку за користування кредитом у розмірі 17,00 % річних. 08.07.2022 між Банком та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 4, відповідно до умов якої, тимчасово, на період з 17.07.2020 по 16.10.2020, сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті кредиту та змінити строк його сплати по Графіку повернення кредиту. Позивач зазначає, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та додатковими угодами відповідач належним чином не виконував. Внаслідок неналежного виконання позичальником кредитного договору та додаткових угод до нього, утворилася прострочена заборгованість, яка станом на 30.04.2021 становила - 238 758,88 гривень та складається з наступного: - 221 333, 88 грн. - заборгованість за кредитом; - 17 425 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки заборгованості по кредитному договору відповідачами не сплачено, позивач просив стягнути її в судовому порядку. Заявою про уточнення позовних вимог від 03.06.2022, Банк зменшив розмір заборгованості по кредиту та просив стягнути з відповідачів солідарно 203 723 грн. 57 коп. В судове засідання представник позивача не з`явився. Водночас, від АТ «Райффайзен Банк» надійшла заява, в якій представник позивача просив справу розглянути у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги Банк підтримує повністю. ( а.с. 79-81) Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання, будучи належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи, повторно, не з`явилися. Відзиву на позов і будь-яких заперечень проти позову суду не надали. Представник відповідачів: [PERSON] та [PERSON] - адвокат Нікольченко Б.Б. в судовому засіданні підтримав поданий відзив на позов, в якому позов не визнав з підстав припинення поруки за договорами поруки, укладеними між Банком і [PERSON] та [PERSON] .. У відзиві проти позову покликався на те, що оскільки за умовами додаткової угоди від 08.07.2020, укладеної між Банком і основним боржником, внесено зміни до основного зобов"язання - Кредитного договору, зокрема підвищено процентну ставку, а також збільшено строк позовної давності щодо виконання зобов"язань по кредиту і такі зміни відбулись без згоди поручителів, то в силу ч.1 ст. 559 ЦК України, порука відповідачів [PERSON] і [PERSON] є припиненою. В задоволенні, позовних вимог до [PERSON] і [PERSON] просив відмовити. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив проти позову, в якому Банк стверджує, що укладення додактових угод між Банком і [PERSON] , якими змінено умови основного зобов"язання, не збільшили обсягу зобов"язань по ньому поручителів, зокрема, [PERSON] та [PERSON] .. Заслухавши пояснення представника відповідачів адвоката Нікольченка Б.Б. та дослідивши надані сторонами доказі у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 27.09.2005 між Банком і [PERSON] укладено кредитний договір № 014/53-05/31880. ( а.с.18-20) Згідно умов кредитного договору [PERSON] отримав від Банку кредит у розмірі 26 000 доларів США строком на 240 місяців з 27.09.2005 по 25.09.2025 зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитом. Умовами договору передбачено погашення кредиту щомісячними платежами згідно графіку, який є додатком №1 до Договору. Відповідно до п.6.5. Договору кредитор має право на дострокове стягнення заборгованості по кредиту та штрафних санкцій у випадку невиконання боржником умов основного договору, інших договорів, які забезпечують погашення кредиту. Згідно п.10.4 кредитного Договору сторони погодились, що до правовідносин за цим договором застосовується загальна позовна давність - 3 /три/ роки. Згідно приєднаного до справи графіку платежів зі сплати кредиту, щомісячний платіж для [PERSON] з осоновної суми боргу становив 292,26 доларів США. Крім цього, графіком визначено щомісячний платіж для сплати процентів за користування кредитом. (а.с.19-20) В забезпечення виконання [PERSON] зобов"язань по кредитному догвору, між Банком та [PERSON] 27.09.2005 року укладено дрговір поруки № 014/53-05/31880-п2, згідно якого [PERSON] взяла на себе зобов"язання відповідати перед Банком за невиконання, або неналежне виконання [PERSON] своїх зобов"язань по кредитному договору з повернення кредиту. (т.1 а.с. 42) Аналогічні договори поруки за № 014/53-05/31880-п; 014/53-05/31880-п1 укладено між Банком і [PERSON] та Банком і [PERSON] ( а.с.43-44) Крім цього, як встановлено судом, між Банком і [PERSON] було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору. Так, 05 жовтня 2005 року укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої п.1.4 кредитного договору викладено в іншій редакції, якою передбачено процентну ставку за користування кредитом на рівні 12,5 % . ( а.с.22). Отже, цією додатковою угодою не збільшено обсяг і розмір основного зобов"язання [PERSON] по основному договору. 16 лютого 2015 року між сторонами укладено додаткову угоду, якою погоджено зміни умов кредитування [PERSON] .. Зокрема, передбачено, що предметом кредиту є грошові кошти з лімітом - 26000 доларів США, які надаються для придбання квартири /будинку/ та 613 053,68 гривень, які надаються на рефінансування заборгованості по кредиту за 1-м траншем. Визначено також строк для погашення заборгованості по кредиту для 2-го траншу до 17 вересня 2025 року. Також, умовами цієї додаткової угоди визначено розмір процентної ставки - 19% річних за користування кредитом у гривні. Таким чином, з умов додаткової угоди від 16.02.2015 видно, що розмір основного зобов"язання - зобов"язання по поверненню кредиту збільшився на суму 613 053,68 гривень. Пунктом 1.5 додаткової Угоди передбачено, що 2-й транш кредиту на рефінансування заборгованості по кредиту за 1-м траншем надається за умови набуття чинності змін до Договору Іпотеки, договорів поруки, укладених зі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Посвідчувальний напис цієї додаткової угоди містить згоду поручителів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на зміну умов кредитного договору та прийняття умов додаткової угоди. ( а. с.22-26). 16 лютого 2015 року між ПАТ " Райфайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено ще одну додаткову угоду, згідно якої визначено з 17 лютого 2015 року процентну ставку за користування кредитом у розмірі 17% річних , яка буде застосовуватись у випадку прострочення позичальником своїх грошових зобов"язань за кредитом більш як на 30 днів. Вказана додаткова угода також підписана і погоджена з поручителями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджують наявні в угоді письмові згоди вказаних поручителів. ( а.с.30-31). Таким чином, судом встановлено, що зміни до умов кредитного договору, внесені додатковими угодами від 05.10.2005 та від 16.02.2015, відбулися за згодою з усіма поручителями, що підтверджується наявними у них письмовими згодами, відтак не тягнуть за собою припинення поруки поручителями з підстав, передбачених ч.1 ст.559 ЦК України. Водночас судом встановлено, що 08.07.2020 року між Банком і позичальником [PERSON] була укладена ще одна додаткова угода за умовами якої фактична заборгованість за сумою кредиту на дату застосування змін, збільшилась на суму заборгованості за процентами, у зв"язку з чим, відбулася зміна строку погашення заборгованості. Строк погашення заборгованості за кредитним договором визначено щомісячними платежами згідно графіка, який є додатком до цієї додаткової угоди. Графіком передбачено шістдесят три місячних плетежі, що починаючи від 08.07.2020 року не перевищує встановленого основним кредитним договором кінцевого терміну погашення кредиту - 25.09.2025 року. Разом з тим, як видно, розмір основного зобов"язання було збільшено, шляхом додавання суми заборгованості за процентами до залишку по кредиту і, таким чином, фактична заборгованість за сумою кредиту збільшилась на суму заборгованості по процентам. Крім цього, п.5.3 додаткової угоди передбачено, що у випадку порушення Позичальником своїх зобов"язань, встановлених пунктами 5.1-5.2 цієї Додаткової угоди, розмір процентної ставки за Кредитним договором підвищується на 500 базисних пунктів ( 5%) Отже, умови вищезазначеної додаткової угоди до кредитного договору, у випадку неналежного виконання позичальником своїх зобов"язань по кредиту, передбачають збільшення відсоткової ставки за користування кредитом. Тобто, якщо процентна ставка була встановлена на рівні 17% річних, то з урахуванням п.5.3 додаткової угоди вона збільшується на 500 базисних пунктів ( з розрахунку що один базисний пункт дорівнює сотій частині процента - 5%), що підвищує відсоткову ставку за процентами по кредиту до 22% річних. Це у свою чергу свідчить про збільшення обсягу відповідальності поручителів, оскільки зі збільшенням відсоткової ставки по кредиту збільшується розмір платежів за користування кредитом. При цьому, як встановлено судом, додаткова угода від 08.07.2020 року до кредитного договору, погоджена лише поручителем [PERSON] та не погоджена з відповідачами по справі: [PERSON] і [PERSON] , Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Верховний Суд України у постанові від 20.02.2013 по справі № 6-172цс-12 виклав правову позицію згідно якої до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що у зв"язку зі зміною додатковою угодою від 08.07.2020 розміру процентів в бік збільшення за користування кредитними коштами без згоди [PERSON] та [PERSON] , а також збільшенням розміру основного зобов"язання, порука останніх в силу ч.1 ст.559 ЦК України припинилась. Наведене, у свою чергу вказує на те, що позовні вимоги Банку до [PERSON] та [PERSON] є безпідставними, а відтак до задоволення не підлягають. Разом з тим, судом встановлено наявність солідарного обов"язку перед Банком у відповідачів [PERSON] та [PERSON] по поверненню кредиту. Вказаний обов"язок випливає з умов наведених вище: кредитного договору № 014/53-05/31880 від 27.09.2005, укладеного між Банком і [PERSON] ; додаткових угод до нього від 05 жовтня 2005 року, 15.02.2015 та 08.07.2020, які укладені зі згоди поручителя [PERSON] ; а також договору поруки № 014/53-05/31880-п2, укладеного між Банком та [PERSON] 27.09.2005, згідно якого [PERSON] взяла на себе зобов"язання відповідати перед Банком за невиконання, або неналежне виконання [PERSON] своїх зобов"язань по кредитному договору з повернення кредиту. Так, протягом строку дії кредитного договору боржник [PERSON] систематично порушував терміни сплати чергової частини кредиту і процентів за користування кредитом і ця обставина не спростована відповідачем [PERSON] .. Внаслідок цього за ним утворилась прострочена заборгованість по тілу кредиту, відсотків та комісії в сумі 221 333,88 грн., що підтверджується розрахунком. ( а.с.6-7). В ході судового розгляду відповідачем [PERSON] частково сплачено заборгованість по кредиту, у зв"язку з чим, згідно заяви Банку від розмір боргу станом на складав - 203 723,57 грн. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За правилом ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Умовами укладеного між Банком і відповідачем [PERSON] кредитного договору передбачено повернення кредиту у строк до 25.09.2025 року. Водночас п. 6.5. кредитного договору передбачено право Банку на дострокове стягнення заборгованості по кредиту та штрафних санкцій у випадку невиконання боржником умов основного договору, інших договорів, які забезпечують погашення кредиту. Таким чином, проаналізувавши наведені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачем [PERSON] допущено прострочення погашення заборгованості по кредиту, суд прийшов до висновку, що в силу положень ст.ст.526, 527, 530 Цивільного кодексу України,п. 6.5 Кредитного договору, Банк має право на дострокове стягнення заборгованості по кредиту. А відтак, у ході судового розгляду знайшов своє підтвердження обов`язок [PERSON] по достроковому поверненню кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту - 203 723,57 гривень, які підлягають стягненню з відповідача повністю. Крім цього, про що зазначено вище, за умовами договору поруки № 014/53-05/31880-п2, укладеного між АТ банк " Аваль" та [PERSON] 27.09.2005, остання взяла на себе зобов"язання відповідати в солідарному порядку перед Банком за невиконання, або неналежне виконання [PERSON] своїх зобов"язань по кредитному договору. Також, судом встановлено, що всі додаткові угоди до кредитного договору, які укладались між Банком і [PERSON] , і якими змінювались умови, в тому числі, обсяг основного зобов"язання [PERSON] перед Банком, були погоджені поручителем [PERSON] .. А тому, з врахуванням того, що позовна вимога до поручителя [PERSON] подана з дотриманням строків, визначених ч.2 ст.559 ЦК України, і усі зміни до основного зобов`язання боржника [PERSON] , здійснювались за згодою [PERSON] , суд дійшов висновку про наявність у [PERSON] обов"язку, як солідарного з [PERSON] боржника, з повернення кредиту. При цьому, суд враховує, що відзиву на позов від відповідача [PERSON] не надійшло та зворотнього відповідачем [PERSON] суду не доведено. Таким чином, позовні вимоги АТ банк "Аваль" до [PERSON] та [PERSON] є підставними і такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню також понесені позивачем судові витрати по справі. Враховуючи вище викладене, на підставі ст.ст.360-7, 526, 530, 551, 559, 612, 625, 1054 ЦК України, Постанови Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року №6-170цс14,

Outcome: partial