Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить: визнати дійсним договір купівлі продажу від 16.02.2002 року, укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , (продавці) з однією сторони, та [PERSON] , який також діяв як законний представник неповнолітнього сина [PERSON] , [PERSON] , (покупці) з другої сторони, квартири [ADDRESS] , загальна площа якої складає 80,60 кв.м., житлова площа 48,80 кв.м., зареєстрованій на товарній біржі «Криворізька Універсальна Товарна Біржа» за №001/1143-Н., зареєстрована в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 27.02.2002 року в реєстровій книзі №36П, сторінка №242 запис 242 - дійсним. В обґрунтування позову навів наступне. 16.02.2002 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (продавці) з однією сторони та [PERSON] , який також діяв як законний представник неповнолітнього сина [PERSON] , [PERSON] (покупці) з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу був зареєстрований на товарній біржі «Криворізька Універсальна Товарна Біржа» 16.02.2002 року за №001/1143-Н. Договір купівлі-продажу зареєстрований в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 27.02.2002 року в реєстровій книзі№36П, сторінка №242 запис 242. На теперішній час товарна біржа «Криворізька Універсальна Товарна Біржа» не ліквідована та згідно до Державного реєстру юридичний осіб, діюча та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства Юстиції м. Дніпро, актовий запис № 1184. За життя чоловік заповіт не складав, а тому спадщину приймають спадкоємці за законом. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до вказаної правової норми спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , померлого [INFO] є: вона, [PERSON] , як дружина спадкодавця (свідоцтво про укладання шлюбу [NUMBER] від 26 серпня 1994 року, видане Саксаганським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №652); [PERSON] , [INFO] , як син спадкодавця (свідоцтво про народження [NUMBER] видане 18.12.1995 року Саксаганським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №1336); [PERSON] , [INFO] , як син спадкодавця (свідоцтво про народження [NUMBER] видане 21.05.2001 року Саксаганським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №405); [PERSON] , як матір спадкодавця, факт родинних стосунків підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] видане 17.01.1983 року народження видане Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №2159. Інші спадкоємці першої черги відсутні. Згідно до ч.1 та ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Вона, [PERSON] , прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , а інші спадкоємці першої черги за законом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовилися від свої частки на її користь. Згідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Виконуючи вимоги законодавства, вона звернулася до нотаріуса, з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовилася видати їй відповідне свідоцтво мотивуючи тим, що квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності - договору купівлі продажу, який був посвідчений на товарній біржі, а у зв`язку зі зміною законодавства в 2004 році, всі договори по об`єктам нерухомості повинні посвідчуватися нотаріально. Тому нотаріус вважає, що на теперішній час вказаний договір міни квартир - є не дійсним. Як вище вона зазначила, що 16.02.2002 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (продавці) з однією сторони та [PERSON] , який також діяв як законний представник неповнолітнього сина [PERSON] (покупці) з другої сторони був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу був зареєстрований на товарній біржі «Криворізька Універсальна Товарна Біржа» 16.02.2002 року за №001/1143-Н. Договір купівлі-продажу був посвідчений згідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу». Договір купівлі-продажу зареєстрований в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 27.02.2002 року в реєстровій книзі№36П, сторінка №242 запис 242. Відповідно до ст.224 ЦК України 1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з нормою ст.227 ЦК України 1963 року, договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст.153 ЦК України 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Отже, у даному випадку правомірним буде застосування ст.15 ЗУ «Про товарну біржу», який дозволяв укладати біржові угоди щодо відчуження нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення. Згідно з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 а судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч.2 ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. На цей час правочини щодо купівлі - продажу нерухомості підлягають державній реєстрації. Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, вважає, договір міни можливо визнати дійсним, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів щодо відчуження нерухомості, введені тільки з набранням чинності ЦК України 2003 року, тобто з 01.09.2004 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди (16 лютого 2002 р.), норми щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів, вимоги щодо реєстрації нерухомого майна на момент укладання спірної угоди в БТІ виконано. При цьому, договір фактично відбувся, сторони всі свої зобов`язання виконали, нерухоме майно на час укладання угоди було належним чином зареєстроване, істотні умови договору сторонами виконані, але його нотаріальне посвідчення не відбулось, оскільки сторонам не роз`яснили обов`язковість такого посвідчення. Нотаріальне посвідчення спірної угоди на цей час не можливе. Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК України 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 153 ЦК України 1963 року договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. У зв`язку з тим, що нотаріус самостійно не може їй видати свідоцтво про право на спадщину вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивачка не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності, просить позов задовольнити повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожен окремо, подали до суду заяви, в яких просять розглядати справу за їх відсутністю, позов визнають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожен окремо, подали до суду заяви, в яких просять розглядати справу за їх відсутністю, просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи ТБ «Криворізька універсальна товарна біржа» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про шлюб (а.с. 10), свідоцтво про народження (а.с. 13,16), свідоцтво про народження (а.с. 17), договір купівлі продажу (а.с. 18), додаткова угода (а.с. 19), реєстраційне посвідчення (а.с. 20), технічний паспорт (а.с. 21-22), довідка (а.с. 23), витяг (а.с. 24-25), свідоцтво про смерть (а.с. 26), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 27), постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 28 зворот). Суд,

Outcome: approved