Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про визначення місця проживання дитини. Свій позов мотивує тим, що 15.04.2013 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання сина [PERSON] з матір`ю - [PERSON] . За час спільного проживання після розірвання шлюбу у сторін народився ще один син [PERSON] . Після повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну вона із молодшим сином виїхала до Республіки Польща, як біженка. Старший син залишився проживати з відповідачем, який перешкодив у його виїзді разом із матір`ю. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю. Представник позивача у письмовій заяві, поданої до початку розгляду справи, просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в письмовій заяві визнає позов у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник Служби у справах дітей Луцької міської ради Шульган Ф.П. подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вважає за доцільне постановити рішення, яким визначити місце проживання дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] .. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні, враховуючи визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували зареєстрованому у шлюбі з 12 серпня 2007 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.04.2013 року розірвано, неповнолітнього сина [PERSON] залишено проживати з матір`ю [PERSON] (а.с.6-7). Під час спільного проживання сторін після розірвання шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). З доводів позивача вбачається, що після повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну вона із молодшим сином [PERSON] виїхала до Республіки Польща, як біженка. Старший син [PERSON] залишився проживати з відповідачем [PERSON] .. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно наданого висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради, вона вважає за доцільне визначити місце проживання дітей сторін разом з позивачем. У Декларації прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. За таких обставин, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин сторін, їх ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, а також факт визнання [PERSON] позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та вважає за можливе визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved