Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дитини, за участю третьої особи - органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області. В позові зазначено, що 24 вересня 2013 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого вони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між ними взаємоповаги та взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя. Сторони однією сім`єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження родини позивачка вважає неможливим. Крім того, позивачка зазначає, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, нею створено всі необхідні умови для проживання малолітньої дитини, яка має особливі потреби за станом здоров`я. Позивачка зазначає, що в теперішній час між сторонами угоди про місце проживання дитини не досягнуто, протягом останнього часу відповідач не бажає вирішувати ті питання, які не можуть бути вирішені без його участі. Позивачка просить суд розірвати шлюб та визначити місце проживання малолітньої дитини з матір`ю. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та його представник позов визнали частково, проти розірвання шлюбу не заперечують. В частині визначення місця проживання дитини зазначили, що ці вимоги позивачки безпідставні, оскільки спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає, сторони та їхня малолітня дитина проживають за однією адресою, тому просили суд відмовити в задоволенні позову в цій частині. Крім того, відповідач зазначив, що він не заперечує проти проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, але наразі вирішення цього питання вважає недоцільним, так як в першу чергу сторонам треба вирішити питання щодо розірвання шлюбу і майна подружжя, а вже потім можна вирішувати питання щодо місця проживання дитини. Відповідачем подано відзив на позову заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги він визнає частково. В частині заявлених вимог про розірвання шлюбу проти позову не заперечує. В частині заявлених вимог про визначення місця проживання дитини позов не визнає, вважає їх безпідставними і передчасними, оскільки спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Сторони та їхня малолітня дитина проживають за однією адресою, а тому визначення місця проживання дитини буде доцільним лише тоді, коли проживання буде окремим. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно зі свідоцтвом про шлюб, виданим 24 вересня 2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, 24 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвища чоловіка - [PERSON] та дружини - [PERSON] , про що 24 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис № 693. Згідно зі свідоцтвом про народження, виданим 05 лютого 2014 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , про що 05 лютого 2014 року складено відповідний актовий запис № 148. Причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони однією сім`єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Крім того, згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно з медичними довідками дитини [PERSON] , [INFO] , останній з народження має діагноз «Наслідки натальної травми шийного відділу хребта, тотальна верхня правостороння плегія, синдром Горнера». Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21 серпня 2021 року, виданою Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, до складу зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , входять [PERSON] та її син [PERSON] .. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 червня 2020 року, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво кого здійснено на підставі будівельного паспорта, від 14 лютого 2020 року. Згідно з висновком органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 29 червня 2022 року про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . 20 травня 2022 року до суду подано позовну заяву про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. [PERSON] активно приймає участь у вихованні та навчанні сина, згідно з характеристикою навчального закладу всіма питаннями навчання та виховання хлопчика займається мати. Послуги репетитора з англійської мови відповідно до заяви викладача Заводовської І.О. також замовляє та оплачує мати. [PERSON] офіційно працює та має стабільний дохід, який відповідно до довідки про доходи за останні шість місяців складає 35317 гривень 00 копійок. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] .. Також згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] .. Дитина [PERSON] народився з травмою руки, у 2014 році дитині було проведено планову операцію на території Туреччини. Зараз дитина має обмежений рух руки та потребує особливого догляду. Батько дитини [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] працює фахівцем з публічних закупівель у ТОВ «СЕРВІС ПРОФ ПЛЮС», його дохід за останні шість місяців складає 14016 гривень 00 копійок, а також працює у ТОВ «ФН «Персонал» та його дохід за останні шість місяців складає 18853 гривні 00 копійок. [PERSON] відомості про наявність власного майна не надав. Питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, на яке запрошувались батьки дитини. Тому орган опіки та піклування доцільним визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] .. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Судом було встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Таким чином, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Крім того, судом встановлено, що після припинення спільного проживання сторін малолітня дитина проживає з матір`ю. Батько дитини проживає за цією ж адресою, але сторони однією сім`єю не проживають. Разом із цим, вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, суд враховує, що під час вирішення цього спору беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спір між батьками, які проживають хоча і за однією адресою, але окремо один від одного, про те, з ким із них залишається дитина, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дитини. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. При визначенні місця проживання дитини суду необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справи щодо місця проживання дитини суд насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Як було встановлено судом, позивачка - мати малолітньої дитини має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерела існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку малолітньої дитини. Посилання відповідача та його представника на те, що спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає і наразі не може бути, оскільки сторони та їхня малолітня дитина проживають за однією адресою, судом не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки такі посилання є необґрунтованими і безпідставними. Так, чинне законодавство не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. В судовому засіданні було встановлено, що після припинення спільного проживання однією сім`єю сторони продовжують проживати в одному будинку, тобто практично мають однакові належні матеріально-побутові умови, однак вони не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини. В свою чергу суд, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одному будинку), про те, з ким із них дитина залишається, виходить із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини і повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам насамперед дитини. Як пояснив сам відповідач в судовому засіданні, наразі вирішення питання щодо місця проживання дитини він вважає недоцільним, так як спочатку сторонам треба вирішити питання щодо розірвання шлюбу і майна подружжя, а вже потім вирішувати питання щодо місця проживання дитини. Така позиція відповідача вочевидь свідчить про неузгодженість між батьками питання щодо місця проживання малолітньої дитини та відсутності згоди відповідача на те, що дитина буде проживати саме з позивачкою. До того ж, проживання батьків за однією адресою не є підставою для відмови у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини разом з одним із них. Така ж правова позиція висловлена й у висновках Верховного суду, викладених у постанові від 18 березня 2021 року (справа № 288/39/20). Також суд виходить з найкращих інтересів малолітньої дитини у цій справі. Так, при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий міжнародний консенсус на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Отже, рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Тому суд приходить до висновку, що першочерговими та найкращими інтересами малолітньої дитини у цій справі є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним, і таким середовищем наразі є сім`я позивачки - матері малолітньої дитини. Крім того, суд приймає до уваги, що під час судового розгляду було встановлено, що домовленість щодо місця проживання спільної малолітньої дитини між сторонами досягнута не була, позивачкою не чиняться будь-які перешкоди відповідачу у спілкуванні з малолітніми дітьми та участі у їх вихованні. Тому суд вважає, що позивачка вправі мати юридичну визначеність з приводу місця проживання малолітньої дитини, що відповідає також інтересам дитини, дозволяє забезпечити її житлові та інші права. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що проживання дитини з одним із батьків, ніяким чином не перешкоджає іншому з них брати участь у вихованні, матеріальному забезпеченні дитини, спілкуванню з нею, що передбачено чинним законодавством. Таким чином, виходячи із обставин цієї справи, враховуючи фактично окреме (хоча і в одному будинку) проживання батьків малолітньої дитини, її вік, особисту прихильність та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному вихованню та розвитку малолітньої дитини. При цьому жодних доказів того, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю буде суперечити інтересам цієї дитини, під час судового розгляду здобуто не було. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю.

Outcome: approved