Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Заявники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу\~свідоцтва про право власності на житло від 19 лютого 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської Ради народних депутатів на квартиру [ADDRESS] . Заявники просять розглянути справу без їх участі, заяву підтримують просять задовольнити. Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до п.6 ч.1 ст. ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 19 лютого 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської Ради народних депутатів на квартиру [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У вказаному свідоцтві допущено помилку, а саме у написанні прізвища заявників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зазначено у всіх « [PERSON] », що не збігається із записами в паспорті громадянина України. Так згідно паспорту серії [NUMBER] прізвище заявниці [PERSON] , паспорту серії [NUMBER] [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 09.08.2002 року [PERSON] мала прізвище « [PERSON] ». 17.08.2022 року комунальним підприємством «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області заявникам було відмовлено у зміні свідоцтва в частині зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У зв`язку з допущеною помилкою у свідоцтві про право власності на житло заявники не можуть вільно розпоряджатись своєю власністю та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу є необхідним для захисту права власності, а саме можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Факт належності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] правовстановлюючого документу, який просять встановити заявники, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, свідоцтвом про право власності на житло від 19 лютого 1993 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської Ради народних депутатів на квартиру [ADDRESS] . Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про який просять заявники. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявників юридичне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved