Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

11.08.2022 [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про звільнення його від сплати аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду на утримання дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.06.2021 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття та стягнути з відповідача на його користь аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2022 і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26.10.2021 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , синів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . На час ухвалення даного рішення суду діти проживали з відповідачем, однак з 14.04.2022 діти проживають разом з позивачем та повністю утримуються за його рахунок. Отже ураховуючи, що право на отримання аліментів має лише той з батьків, з яким проживає дитина, позивач змушений просити суд про припинення стягнення з нього аліментів та стягнення аліментів з відповідача на його користь. Вимоги позову про стягнення аліментів мотивовані тим, що домовленості щодо способів утримання позивачем дитини між сторонами не досягнуто. Ухвалою від 16.08.2022 суд відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання на 07.09.2022. В підготовчому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позову, а відповідач заявила про повне визнання позову. Відповідач пояснила, що з квітня 2022 р. діти дійсно проживають з позивачем, а тому вона не заперечує проти припинення його аліментних зобов`язань перед нею та визнає свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому в позові розмірі. Заслухавши учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до положень частини статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заявлені [PERSON] вимоги ґрунтуються на конституційному обов`язку батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України), який знайшов своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Так, відповідно до положень статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 СК України). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина 2 статті 181 СК України) Частиною 3 зазначеної норми визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За приписами статті 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Стаття 179 СК України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Аналіз наведених законодавчих норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. У главі 15 СК України, норми якої регулюють правовідносини щодо надання батьками утримання неповнолітнім дітям, відсутні положення щодо можливості припинення стягнення присуджених судом аліментів у зв`язку зі зміною місця проживання дитини, що є підставою для застосування до спірних правовідносин аналогії закону та аналогії права (стаття 10 СК України). Стаття 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Подібні відносини врегульовані статтею 273 СК України, яка розташована у главі 22, що регулює відносини надання утримання іншим членам сім`ї та родичам. Цією нормою визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Такою істотною обставиною у розглядуваній справі є проживання малолітніх дітей з платником аліментів, а тому вимоги позивача про припинення його аліментних зобов`язань перед відповідачем відповідають загальним принципам регулювання сімейних відносин та визначеним законом способам захисту сімейних прав. Отже ураховуючи, що відповідач безумовно визнала позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на результат розгляду справи та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вимогу про звільнення від сплати аліментів. Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, а тому за цю вимогу суд стягує з відповідача 50 відсотків судового збору в дохід держави.

Outcome: approved