Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

29.06.2021 року до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя звернулось Моторне (транспортне) страхове бюро України з позовом до [PERSON] , про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. 20.09.2021 року, Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, була винесена ухвала про відкриття провадження у справі. В\~\~обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що 03.12.2019 року по вул. Дніпровській в м. Кобеляки, на мосту через р. Ворскла відбулася ДТП за участю ТЗ «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Lexus», реєстраційний номер [NUMBER] . За результатами даної ДТП на [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 КУпАП. 29.01.2020 року, постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Lexus», реєстраційний номер [NUMBER] був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. На дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність водія\~ [PERSON] , застрахована не була, у зв`язку з чим заподіяна ним шкода, спричинена внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Тому, власник пошкодженого автомобіля, [PERSON] , з метою отримання відшкодування звернулася до Моторно (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. У зв`язку із настанням події, передбаченої п. п. «а» п. 41.1. ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та, згідно висновку вартості матеріального збитку внаслідок пошкодження ТЗ «LEXUS», д/н\~ [NUMBER] ,\~\~розмір регламентної виплати, яку здійснило МТСБУ, становить 86 979,87 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1477761 від 16.04.2020 року., витрати на встановлення збитку склали 1 070,00 грн. Оскільки, МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив шкоду, представник позивача просив суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь МТСБУ суму сплаченого страхового відшкодування, у розмірі 86 979,87 грн., витрати по встановленню розміру збитку, у сумі 1 070,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору, у розмірі 2 270,00 грн. Представник позивача - адвокат Марченко Н.М., яка діє на підставі договору та ордеру, надала суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, на задоволенні позову наполягає з підстав, наведених у ньому. Представник відповідача адвокат Ревкова А.К., яка діє на підставі договору та ордеру на надання правової допомоги надала до суду відзив, згідно якого позовні вимоги не визнає. Зазначає, що сума регламентної виплати потерпілому - 86\~979, 87 (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) тисяч грн., не може бути стягнута з [PERSON] на підставі п. 13.1\~ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №\~1961-I: «учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом». [PERSON] є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується Посвідченням серії [NUMBER] , від 13.08.2015 року (посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України). Також, адвокатом долучено до відзиву посвідчення офіцера, видане на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] . 09.06.2022 року, представником відповідача подано клопотання про поновлення процесуальних строків та долучення доказів, а саме: відповідь на адвокатський запит з [INFO] від 01.02.2022 року, якою підтверджується, що [PERSON] має статус учасника бойових дій з 13.08.2015 р., тому відповідно, має право на пільги, передбачені п.13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №\~1961-I, а також Довідку з військової частини № [NUMBER] з якої вбачається, що полковник [PERSON] дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині № [NUMBER] . У судове засідання, призначене на 20.09.2022 року, ані позивач, ані його представник не з`явився, представник відповідача не заперечували проти розгляду справи без їхньої участі у зв`язку з наявною у справі заявою про розгяд справи без участі позивача. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, круглу печатку та діє на підставі статуту. МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Судом встановлено, що 03.12.2019 року по вул. Дніпровській в м. Кобеляки, на мосту через р. Ворскла, відбулась дорожньо транспортна пригода за участю ТЗ «Volkswagen», д/н\~ [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та ТЗ «LEXUS», д/н\~ [NUMBER] , в результаті якої ТЗ «LEXUS», д/н\~ [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, від 29.01.2020р., у скоєнні ДТП відповідача було визнано винним. Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд, при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, встановлених Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2020 року. На дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність водія\~ [PERSON] , застрахована не була, у зв`язку з чим заподіяна ним шкода, спричинена внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Тому, власник пошкодженого автомобіля, [PERSON] , з метою отримання відшкодування звернулася до Моторно (транспортно) страхового бюро України з відповідною заявою. У зв`язку із настанням події, передбаченої п. п. «а» п. 41.1. ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та, згідно висновку вартості матеріального збитку внаслідок пошкодження ТЗ «LEXUS», д/н\~ [NUMBER] , розмір регламентної виплати, яку здійснило МТСБУ [PERSON] , становить 86 979,87 грн., витрати на встановлення збитку склали 916,65 грн. (а.с.16). МТСБУ сплачено суму страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля ТЗ «LEXUS», д/н\~ [NUMBER] ,\~\~розмір регламентної виплати, яку здійснило МТСБУ [PERSON] , становить 86 979,87 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1477761 від 16.04.2020 року. Згідно із ст. 3, 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, МТСБУ та потерпілі. Положеннями ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Частиною 1, п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За змістом ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 38.2 та п. п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час вчинення ДТП (08 січня 2017 року), передбачено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. У Рішенні від 23 грудня 2014 року № 7-рп/2014 у справі № 1-6/2014 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV Конституційний Суд України вказав, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. Згідно з пунктом 2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 грудня 2018 року у справі № 715/1586/17 (провадження\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ № 61-28576св18). Враховуючи викладене, оскільки\~\~ [PERSON] під час вчинення ДТП (03 грудня 2019 року)\~керував транспортним засобом ТЗ «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] на підставі посвідчення водія та реєстраційного документа на цей транспортний засіб, то він правомірно володів указаним майном. Зважаючи на те, що\~\~ [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових, то відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час вчинення ДТП (08 січня 2017 року), він був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Подібні правові висновки щодо звільнення учасників бойових дій від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України на підставіпункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наведено в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 521/6088/16-ц (провадження № 61-17101св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 336/851/17 (провадження № 61-25433св18). Оскільки підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено виняток щодо права МТСБУ подати регресний позов до водія транспортного засобу, який звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України відповідно до пункту 13.1 статті 13 цього Закону, то суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, наданих учасниками справи, які були досліджені судом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то судовий збір, який було сплачено позивачем при зверненні до суду не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed