Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

25.01.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що 27.08.2016 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від вказаного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 22.10.2019 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] , не маючи постійного місця проживання, постійно змінювала квартири і неналежно доглядала за дітьми. Часто гуляла, зловживала алкогольними напоями. За дітьми доглядали сусіди, годували їх. З червня 2019 року діти перебували на обліку в службі у справі дітей Новоград-Волинської міської ради, як діти, що проживають у сім`ї, яка опинилась у складних життєвих обставинах. В подальшому рішенням комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної державної адміністрації м. Києва дітей було повернуто позивачу на виховання та спільне проживання. На час розгляду справи діти проживають із позивачем та перебувають на його утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не бере. У зв`язку з цим [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечила проти задоволення позовних вимог. Надала пояснення з яких випливає, що вона визнає, що у період після розлучення та до часу як у неї відібрали дітей вона вела розгульний спосіб життя. На даний час вона одружилася. Змінила своє оточення та має сім`ю. Стала на шлях виправлення. Має постійне місце поживання. Чоловік мобілізований до лав Збройних Сил Україна та відправлений на війну. Не хоче щоб її позбавляли батьківських прав відносно її дітей. Хоче приймати активну участь у їх вихованні та утриманні. Запропонувала позивачу [PERSON] відкрити рахунок в банку щоб вона мала змогу надавати допомогу, однак, він відмовився. Вживає усіх заходів щоб побачити дітей, на що [PERSON] постійно їй у цьому відмовляє. З метою у сприянні зустрічі із дітьми вона навіть змушена була звертатись до поліції. Позивач постійно блокує її номера телефонів та усі соціальні мережі щоб вона не могла із ним зв`язатися щоб надати їй можливість побачити дітей. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради - Скиба О.Г. просила, з метою захисту інтересів дітей, позбавити відповідача батьківських прав відносно її дітей. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , відповідачку [PERSON] , заслухавши думку представник третьої особи - органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради - Скиби О.Г., заслухавши пояснення свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] являється матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 3, 4). Рішенням Виконкому Новоград-Волинської міської ради № 159 від 09.06.2021 року затверджено висновок органу опіки та піклування, яким визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8-10). У судовому засіданні був також допитаний у якості свідка майор ювенальної поліції [PERSON] , який підтвердив, що до нього зверталася [PERSON] із проханням допомогти побачити її дітей. Він телефонував [PERSON] , який пояснив, що не дозволить зустрічі з дітьми, оскільки хвилюється за них. Судом, з метою спостереження за поведінкою сторін щодо виховання дітей, оголошувалась у справі перерва перед судовими дебатами на період з 13.07.2022 року до 21.09.2022 року. Так, за вказаний період [PERSON] вживала заходів на приймання участі у вихованні дітей. Відповідач підтвердив, що [PERSON] зустрічалася із дітьми, купувала їм подарунки, телефонувала. Крім цього, відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що просила позивача [PERSON] відкрити рахунок у банку для надання їй можливості надавати матеріальну допомогу, однак, [PERSON] відмовив їй у цьому. Вказане також підтвердив сам позивач [PERSON] . Також, позивач [PERSON] підтвердив той факт, що він умисно блокує номера телефонів відповідача з метою щоб вона не могла з ними зв`язуватись, оскільки, на його думку, мати негативно впливає на дітей. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Зазначена стаття має вичерпний перелік за яким можна позбавити батьківських прав. Доказів, які підтверджують дії відповідачки, що відповідали б одному із пунктів цієї статті позивачем не надано. Аналізуючи вищевикладене можна зробити висновок, що [PERSON] дійсно до 2021 року належно не доглядала за дітьми. Однак, як випливає з показів позивача, відповідача, свідка, відповідачка стала на шлях виправлення та намагається постійно покращувати своє відношення до дітей, намагається надавати допомогу дітям та постійно вживає заходів щоб з ними побачитись. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При дослідженні справи судом не знайдено достатніх підстав, які в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання відповідачкою своїх дітей на даний час. Відповідач [PERSON] стала на шлях виправлення. Винної поведінки відповідачки, свідомого нехтування нею своїми обов`язками також позивачем суду не доведено. Суд, заслухавши учасників судового засідання та на підставі вищевикладеного і враховуючи те, що позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю, відповідачка у виконанні батьківських обов`язках стала на шлях виправлення, вирішив відмовити позивачу у задоволенні позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. У разі ухилення від сплати аліментів, кошти на утримання стягуються в судовому порядку. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини не може бути покладено виключно на одного із батьків. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Однак, позивач не надав докази на те, що відповідач у змозі сплачувати аліменти у розмірі по 3000,00 грн., щомісячно, на кожну дитину. Враховуючи вищевикладене, суд вирішив позовні вимоги задовольнити частково та стягувати із [PERSON] аліменти на кожну дитину у розмірі по 1500 грн.,щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за позовну вимогу щодо аліментів в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial