Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останньої такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що вона є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] , яка належить їй та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 липня 1996 року, видано органом по приватизації при Барському машзаводі, записано в реєстрову книгу за № 1 від 19 липня 1996 року. У вказаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] , однак остання там не проживає, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних платежів не бере. Оскільки реєстрація відповідача в квартирі створює позивачу перешкоди у вільному володінні та розпорядженні належною позивачу власністю, тому вона вимушена звертатися до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (а.с. 36), подала до суду заяву в якій позов підтримує, просить провести розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача [PERSON] в судове засідання (а.с. 24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 08-11/251, видано відділом "Центр надання адміністративних послуг" Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 23 червня 2022 року, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] (а.с. 17). За вказаною адресою відповідачу [PERSON] повторно надіслано судову повістку, зокрема на 05 вересня 2022 року, однак до суду повернувся конверт з рекомендованим повідомленням з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 39-41). Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких підстав відповідач [PERSON] вважається належно повідомленою про дату, час і місце судового засідання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (а.с. 37), що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с. 38), подав до суду заяву в якій не заперечує проти задоволення позову, просить провести розгляд справи у його відсутності (а.с. 25). З урахуванням вимог, передбачених ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання. Враховуючи заяву позивача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку. Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, видано 19 липня 1996 року органом по приватизації при Барському машзаводі, записано у реєстрову книгу за № 1 від 19 липня 1996 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії рішення 25 сесії 4 скликання Барської міської ради Вінницької області від 01 листопада 2005 року вулицю Леніна в м. Бар Вінницької області перейменовано на вулицю Соборна (а.с. 10). Згідно з копією витягу про державну реєстрацію прав № 28932026 від 08 лютого 2011 року, видано Комунальним підприємством "Барське районне бюро технічної інвентаризації", квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності по 1/3 частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності б/н від 19 липня 1996 року, видано органом по приватизації при Барському машзаводі на підставі розпорядження органу по приватизації при Барському машзаводі про передачу будівель і споруд № 298 від 19 серпня 1993 року; дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 08 лютого 2011 року (а.с. 9). Відповідно до копії довідки № 5 від 04 травня 2022 року, видано ОСББ "Каштан-Бар", [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: [PERSON] - дочка, [PERSON] - онука, яка за даною адресою з 24 січня 2021 року не проживає (а.с. 11). Згідно з актом обстеження фактичного місця проживання від 05 травня 2022 року в квартирі [ADDRESS] фактично проживають [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з ч. 1 ст.\~163\~ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~71\~ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст.\~72\~ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , однак не проживає у вказаній квартирі з 24 січня 2021 року. В позовній заяві зазначено, що відповідач [PERSON] з січня 2021 року залишила місце проживання, місцезнаходження її невідоме (а.с. 3-4). Відповідач [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів поважності причини її відсутності понад встановлений законом строк за місцем реєстрації. За підстав, зазначених вище, відповідача [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування квартирою під номером [ADDRESS] , яка належить на праві 1/3 частки спільної часткової власності позивачу [PERSON] , внаслідок відсутності відповідача [PERSON] за місцем реєстрації понад шість місяців. На підставі ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України, ч. 1 ст. 71, ст. 72, ч. 1 ст. 163 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України",

Outcome: approved