Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

І. СУТЬ ЗАЯВИ 22.07.2022 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між сторонами, укладений 12.01.2017 р., та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 12.01.2017 року між сторонами був укладений шлюб, від якого вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалося внаслідок різних поглядів на життя, шлюбні стосунки фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Позивач також вказує, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість. Домовитись з відповідачем про розмір допомоги в позасудовому порядку позивач не змогла. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою суду\~від 14.07.2022 року\~позовну заяву\~було залишено\~без руху. 21.07.2022 року на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивач надала заяву про усунення недоліків, виявлених в позовній заяві. Ухвалою суду від 26.07.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копія ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів, направлялись за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с. 19) та були отримані ним 11.08.2022 р., про що свідчить його особистий підпис в повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 24). Згідно з ч. 5 ст.\~279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Інших заяв по суті справи до суду також не надходило. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 12.01.2017 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №34 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Зі змісту довідки Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради №10-14/9480 від 20.03.2019 року донька [PERSON] , [INFO] , дитина зареєстрована і проживає з матір`ю (а.с. 9,10). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ОЦІНКА і МОТИВИ СУДУ Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Щодо вимоги про розірвання шлюбу Згідно статті 51 Конституції України та\~статті 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не згодна, відповідач не висловив заперечень щодо розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Щодо вимоги про стягнення аліментів Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частини 1-2 статті 184 Сімейного кодексу України визначають, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Судом встановлено, що між сторонами спору, які є батьками неповнолітньої доньки, відсутня домовленість щодо виконання обов`язку зі сплати аліментів, що є підставою для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини на підставі рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, що відповідач є молодим чоловіком працездатного віку, який зобов`язаний брати участь в матеріальному забезпеченні неповнолітньої дитини, відсутність відомостей про перебування на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб; відсутність відомостей про незадовільний стан його здоров`я, враховуючи розмір витрат, необхідних для забезпечення дитини повноцінним харчуванням, сезонним одягом, речами особистої гігієни, ліками, потреби в забезпеченні гармонійного розвитку дівчинки, враховуючи розмір прожиткового мінімуму, який згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.07.2022 року визначений в сумі для дітей до 6 років - 2201, 00 грн, який постійно зростає, виходячи із рекомендованого розміру аліментів, який становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, беручи до уваги те, що відповідач не висловив заперечень щодо стягнення з нього аліментів, суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 2000, 00 грн щомісячно до її повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 992,40 грн, який сплачений нею при зверненні до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, та на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн, оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved