Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

30 червня 2022 року [PERSON] звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позиція позивача Позивач посилається на те, що протягом 29 років 8 місяців він працював на виробничих структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з повним робочим днем під землею у шкідливих умовах, був звільнений 30 квітня 2016 року у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. Внаслідок важких умов праці він отримав професійні захворювання та частково втратив професійну працездатність. Позивач вважає, що саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я. Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 156\~000 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб. Ухвалою від 05 липня 2022 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Заяви та клопотання відповідача Від представника відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшло клопотання про витребування у позивача розрахунку розміру моральної шкоди та документів, які свідчать про виконання ним вимог індивідуальної програми реабілітації, у КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» - документів, що свідчать про виконання або невиконання позивачем вимог індивідуальної програми реабілітації. За змістом статей 81, 83 ЦПК України, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. \~ \~ Позивачем\~додані до\~позовної заяви\~письмові докази,\~що підтверджують\~обставини,\~на які\~він посилається\~у позовній\~заяві,\~а саме\~ \~його роботу\~на підприємстві\~відповідача у\~шкідливих умовах,\~ \~встановлення йому\~висновком МСЕК\~втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями. Відповідачем не обґрунтовано необхідність витребування для повного та всебічного розгляду справи документів, що свідчать про виконання або невиконання позивачем вимог індивідуальної програми реабілітації. Згідно з положеннями частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від обставин справи, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Законом не передбачено обов`язку позивача надавати розрахунок розміру моральної шкоди. До відзиву на позов додано клопотання представника відповідача про визнання обов`язковою явки позивача у судове засідання. За змістом позовної заяви позивач не бажає брати участь у судовому засіданні, просить розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позиція позивача по справі детально викладена у позовній заяві, зокрема позивачем зроблений докладний опис негативних змін у його житті, спричинених ушкодженням здоров`я. Тому у даній справі немає необхідності надання позивачем особистих пояснень у судовому засіданні. Відзив на позов містить клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Також до відзиву додано клопотання про призначення судово-психологічної експертизи. \~ \~ Призначення у справі судово-психологічної експертизи є недоцільним, оскільки позивачем такого клопотання не заявлено, проведення експертизи без участі позивача неможливо. Крім того відповідачем заявлено клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору згідно пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки позивач після виявлення у нього професійних захворювань уклав з відповідачем угоду про відсутність претензій по відшкодуванню моральної шкоди. Предметом позову є стягнення моральної шкоди, яка на думку позивача заподіяна йому ушкодженням здоров`я внаслідок праці у шкідливих умовах на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Спір між сторонами виникає з трудових правовідносин, предметом спору є порушення прав працівника з боку роботодавця, на теперішній час спір не припинений, про що свідчить сам факт звернення позивача до суду. Підписання угоди між сторонами про відсутність претензій щодо моральної шкоди та подання позивачем відповідної заяви до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не позбавляють позивача права на звернення до суду з позовом відповідно до положень статті 4 ЦПК України. Тому відсутні підстави для закриття провадження у справі згідно з пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України. Зважаючи на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотань представника ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, про витребування документів, що свідчать про виконання позивачем вимог індивідуальної програми реабілітації та розрахунку моральної шкоди, про обов`язкову участь позивача при розгляді справи, про призначення судово-психологічної експертизи, про закриття провадження у справі. Заперечення відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає з наступних підстав: -позивачем надано лише доказ встановлення втрати працездатності при повторному огляді, що не дає змоги встановити час виникнення правовідносин, первинної довідки МСЕК матеріали справи не містять, -при укладенні трудового договору позивач був обізнаний з умовами праці в усвідомлював наявність ризику для здоров`я, сама важкість, небезпечність та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача на є достатньою та самостійною підставою для відповідальності підприємства у вигляді моральної шкоди, -однією з причин виникнення професійних захворювань є непостійне використання позивачем засобів індивідуального захисту, якими він був забезпечений, -на момент звільнення позивач не мав претензій щодо відшкодування моральної шкоди, про що написав заяву та уклав з відповідачем угоду, -позивачем на доведено належними доказами факт заподіяння йому моральної шкоди. Фактичні обставини, встановлені судом Згідно з записами у трудовій книжці [PERSON] він працював у шкідливих підземних умовах праці на виробничо-структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», звільнений 30 квітня 2016 року за станом здоров`я, що перешкоджає виконанню даної роботи (а.с.13-15). До позовної заяви додано копію довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 120707 від 07 лютого 2022 року, згідно якої при повторному огляді [PERSON] встановлено 65 відсотків втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями (а.с.17-18). Однак позивачем не додано до позовної заяви довідки МСЕК про первинне встановлення йому втрати професійної працездатності. Норми права, які застосував суд Відповідно до статті 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~\~\~\~ Нормою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Право на компенсацію моральної шкоди виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії, як визначено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року у справі № 6-3149цс15. Таким чином безпосереднім доказом факту спричинення працівнику ушкодження здоров`я, що виражається у стійкій втраті ним працездатності чи встановленні групи інвалідності, є саме первинний висновок медико-соціальної експертної комісії, який і встановлює розмір втрати працездатності у зв`язку із професійним захворюванням, та який суд приймає до уваги під час визначення розміру спричиненої працівнику моральної шкоди. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено частиною 1 статті 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Позивачем не надано довідки про первинне встановлення йому втрати професійної працездатності. Сторонами не заявлено клопотання про витребування цієї довідки. Суд не має повноважень витребовувати докази по справі з власної ініціативи. У відповідності до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При цьому право на компенсацію моральної шкоди виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15). Таким чином безпосереднім доказом факту спричинення працівникові ушкодження його здоров`я, що виражається у стійкій втраті ним працездатності чи встановлені групи інвалідності, є саме первинний висновок медико-соціальної експертної комісії, який і встановлює розмір втрати працездатності у зв`язку із професійним захворюванням, та який і підлягає прийняттю до уваги судом під час визначення розміру спричиненої працівникові моральної шкоди внаслідок професійного захворювання. Позивачем не надано такого доказу, не заявлено клопотання про його витребування, тому позовні вимоги належним чином не обґрунтовані і задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат \~ Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати на сплату судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed