Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів та просить суд визнати недійсним договір дарування від 19.08.2021 року, зареєстрований в реєстрі за номером 1087, який укладений між [PERSON] та [PERSON] про передання у дарунок земельної ділянки № [NUMBER] , площею 5,2799 га, кадастровий номер 3523655000:02:000:0217, яка розташована на території Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, посвідченого приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк А. В. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 20 липня 2006 року між [PERSON] та ПСП «Лан» було укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3523655000:02:000:0217, загальною площею 5,2799 га, що знаходиться в адміністративних межах Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, який зареєстровано у Новоархангельському відділі КПФ ЦДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 18.10.2006 за № 229 строком на 25 років (надалі - «Договір оренди»). Відповідно до умов Договору оренди [PERSON] було передано в оренду ПСП «Лан» земельну ділянку строком до 18.10.2031 року. Крім цього, пункт 40 Договору оренди містить умову, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання Договору оренди. Починаючи з 2015 року, незважаючи на діючий Договір оренди земельної ділянки, [PERSON] самостійно здійснює обробіток земельної ділянки, що не заперечується самим власником земельної ділянки. 05 серпня 2021 року позивачем подано до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області позовну заяву до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Відповідно до змін, які відбулись у законодавстві, починаючи з 01.07.2021 року скасовано мораторій на продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення, тобто з 01.07.2021 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення є об`єктом цивільних прав. Після звернення ПСП «Лан» до суду 19.08.2021 року між відповідачами було укладено договір дарування земельної ділянки кадастровий номер 3523655000:02:000:0217, площею 5,2799 га, яка розташована на території Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, який посвідчено приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк А. В., про що у реєстрі вчинено запис № 1087 (далі - Договір дарування). Таким чином відповідно до умов Договору дарування, починаючи з 19.08.2021 року новим власником земельної ділянки є [PERSON] . Саме зміна власника земельної ділянки і стала підставою для звернення [PERSON] до суду з позовом про розірвання Договору оренди земельної ділянки. Таким чином представник позивача вважає, що сторони Договору дарування хоч і діяли у рамках чинного законодавства, проте на шкоду позивачу, оскільки саме за Договором дарування змінився власник земельної ділянки, що відповідно до умов Договору оренди є підставою для його розірвання. Тому, на думку позивача, Договір дарування має ознаки фіктивності та удаваності і має бути визнаним недійсним. Представник відповідачів подала відзив на позовну заяву, заперечила проти позовних вимог, оскільки зміст і форма Договору дарування земельної ділянки відповідають статті 203 Цивільного кодексу України та правові підстави для визнання даного договору правочину недійсним як фіктичного та/або удаваного відсутні. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, пояснивши, що оспорюваний договір дарування укладений між відповідачами з метою розірвання іншого договору оренди землі, який був у оренді позивача. Однак і на даний час земельну ділянку фактично використовує [PERSON] , а не новий власник- [PERSON] , хоча належних та допустимих доказів фактичного використання земельної ділянки сторона позивача немає і дана обставина відома лише із пояснення директора ПСП «Лан». В судове засідання відповідачі не з`явились, від їх представника до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідачів та їх представника за наявними матеріалами справи. Також представник позивача просила вирішити питання про стягнення витрат пов`язаних з правничою допомогою у порядку частини 8 статті 141 ЦПК України. Третя особа- приватний нотаріус Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк А.В. також в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] був власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,28 га, кадастровий номер 3523655000:02:000:0217, яка розташована на території Новоархангельської селищної ради відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР № 037217. 20 липня 2006 року між ПСП «Лан» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3523655000:02:000:0217, терміном на 25 років, який зареєстрований у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК 18 жовтня 2006 року за № 229. Відповідно до п. 40 Договору оренди земельної ділянки перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. 19 серпня 2021 року [PERSON] на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк А. В., зареєстрованого у реєстрі за № 1087 подарував [PERSON] земельну ділянку № [NUMBER] , площею 5,2799 га, кадастровий номер 3523655000:02:000:0217. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 271239960 від 19.08.2021 року право власності [PERSON] на земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 414677835236. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, відповідно до зазначеної статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до частини 1 статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно частини 1 статті 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Як передбачено частиною 2 статті 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини 2 статті 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Із твердженням представника позивача щодо фіктивності договору дарування земельної ділянки суд не погоджується, зважаючи на наступне. Згідно статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , реалізовуючи своє законне право власника розпоряджатися своїм майном та не порушуючи зазначених норм права, подарував належну йому земельну ділянку, а обдаровуваний [PERSON] прийняв її у подарунок, зважаючи на державну реєстрацію права власності. Під час дослідження матеріалів справи судом не було встановлено ознак фіктивності Договору дарування земельної ділянки, оскільки не було встановлено, що дарувальник чи обдаровуваний не мали на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину. При укладенні договору оренди землі сторони діяли за особистим волевиявленням і погодили всі умови цього договору, у тому числі і право на його розірвання відповідно до пункту 40 цього договору. Дія договору оренди землі ніяким чином не може обмежувати право власника на розпорядження своїм майном у встановлений законом спосіб. Думка представника позивача, висловлена у позовній заяві, щодо удаваності правочину, а саме договору дарування земельної ділянки, судом не приймається до уваги, оскільки вона позивачем не обгрунтована у розрізі норм статті 235 ЦК України. Так, відповідно до частини 1 зазначеної статті удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Позивачем не зазначено та не доведено, який саме правочин мали намір приховати дарувальник земельної ділянки та обдаровувавий. Тому, оскільки договір відповідає чинному законодавству, ознак фіктивності та удаваності правочину судом встановлено не було, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд проводить розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed