Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , який доводиться їй чоловіком. [PERSON] , [INFO] ,\~по день\~смерті проживав\~у м.\~Маріуполі Донецької\~області.\~24\~лютого 2022\~року у\~зв`язку з\~військовою агресією\~Російської Федерації\~проти України\~Указом Президента\~України 64/2022\~введено воєнний\~стан на\~території України.\~Місто Маріуполь\~Донецької області\~є містом\~де тривають\~бойові дії,\~всі державні\~органи не\~здійснюють своїх\~повноважень,\~внаслідок чого\~отримати свідоцтво\~про смерть\~встановленого законодавством\~зразка не\~має можливості.\~У зв`язку\~з чим,\~просила встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Маріуполі Донецької області України, причина смерті: уламкові поранення голови, тулуба та кінцівок. Заявник та її представник [PERSON] надали до суду заяви в яких просили задовольнити заяву у повному обсязі та проводити розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розгляд вказаної справи проводиться з дотриманням ст. 317 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Статтею 18\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Виходячи з практики ЄСПЛ, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Судом встановлено, що 31 жовтня 1998 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] , виданим Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, про що зроблено запис за №1013 (а. с. 14). На підтвердження факту смерті [PERSON] , до суду надане свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відповідний запис № 580, видане відділом ЗАГС Снежнянського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, Серії ДНР № 289779 (а. с. 17). На цей час заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть її чоловіка встановленого зразка, оскільки вказані документи, що підтверджують смерть [PERSON] на території України не визнаються та не приймаються державними органами. Відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або посадові особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Зважаючи на вимоги вказаного Закону, видане заявнику свідоцтво про смерть не вважається документом, що має юридичну силу на території України і не може створювати правових наслідків. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть, а в подальшому оформлення спадщини. Неможливість отримати у м. Маріуполі Донецької області необхідних документів для реєстрації факту смерті [PERSON] виникла у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Крім того, суд зазначає, що на час ухвалення рішення місто Маріуполь Донецької області відсутнє у переліку тимчасово окупованих територій, що визначені Верховною Радою України, разом з тим ведення активних бойових дій, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території м. Маріуполь у період смерті рідного брата чоловіка заявниці та на цей час є загальновідомим фактом, який згідно із ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування. Отже, судом встановлена обставина, що [PERSON] помер [INFO] , яка знайшла своє підтвердження зібраними і дослідженими судом належними письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про смерть [PERSON] . Серії [NUMBER] , виданим відділом ЗАГС Снежнянського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, відповідний запис № 580; лікарським свідоцтвом про смерть № 2046 від 07 червня 2022 року; довідкою про причини смерті від 07 червня 2022 року відповідно до якої [PERSON] помер [INFO] у разі вибухової травми: уламкові поранення голови, тулуба та кінцівок (а. с. 15-17). Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Крім того, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Із огляду\~на викладене\~суд вважає,\~що надані\~докази підтверджують\~той факт,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~помер [INFO] у\~м.\~Маріуполі Донецької\~області в\~Україні,\~а тому\~заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 317 ЦПК України копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. З урахуванням вимог вищевказаної статті судом копію цього рішення на виконання буде надіслано до Новокодацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Пунктом 8 частини 1 статті 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. З урахуванням\~вказаних вимог\~діючого законодавства\~суд допускає\~негайне виконання\~цього судового\~рішення. Відповідно до п. 7 ст.\~294\~ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved