Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

05.05.2021 до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Чернігівської міської ради, в якій позивач просить: -визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧН № 792, загальною площею 0,1 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 792; -скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7410100000:02:024:0164 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1919332074101, номера запису про право власності: 33322525, 33322487), що розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] обґрунтовуючи свій позов вказує, що в Акті погодження меж земельної ділянки [ADDRESS] було сфальсифіковано підпис [PERSON] , а тому вся технічна документація по видачі Державного акта на право власності на землю, виданого [PERSON] , є незаконною. Крім того, земельна ділянка 7410100000:02:024:0164 постійно змінювала свою конфігурацію, зокрема, змінювалась протяжність спірної межі - 27.40 м, 26.30 м, 27.90 м, 26.28 м, що свідчить про порушення саме з боку відповідачів та зміщення їхньої земельної ділянки у бік земельної ділянки, якою користується позивач. Ухвалою судді від 14.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.06.2021. 01.06.2021 підготовче засідання відкладене на 10.06.2021, за клопотанням представника Чернігівської міської ради. 09.06.2021 представник Чернігівської міської ради подала відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову. 10.06.2021 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 29.06.2021 у зв`язку з клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 29.06.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 13.07.2021. 13.07.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 16.07.2021 у зв`язку з клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 16.07.2021 провадження у справі було зупинено на час проведення судової комплексної земельно-технічної та почеркознавчої експертизи. Ухвалою судді від 17.09.2021 провадження у справі поновлено, призначено до розгляду на 30.09.2021. 30.09.2021 продовжено перерву в судовому засіданні до 21.10.2021 у зв`язку з клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 21.10.2021 матеріали справи направлено Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судових земельно-технічної та почеркознавчої експертиз згідно ухвали суду від 16.07.2021. Ухвалою судді від 22.08.2022 провадження у справі поновлено, призначено до розгляду на 08.09.2022. 08.09.2022 продовжено перерву в судовому засіданні до 14.09.2022 у зв`язку з клопотанням представника позивача. 14.09.2022 продовжено перерву в судовому засіданні до 21.09.2022. У судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , представник відповідача [PERSON] , представник Чернігівської міської ради проти задоволення позову заперечували. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач є невісткою [PERSON] та зареєстрована в будинку [ADDRESS] з 1962 року. Як убачається з генерального плану Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 25.04.1953, площа земельної ділянки, що розташована по [ADDRESS] складала 634,10 м2 (а.с. 7-8). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради депутатів трудящих від 04.04.1962 № 180 був наданий дозвіл на будівельні роботи [PERSON] на земельній ділянці площею 634,10 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] ) (а.с. 9-10). З викопіювання із будівничого кварталу № 56 від 18.07.1974 убачається, що площа земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] складала 634 м2 (а.с. 11). З копії технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] від 22.02.1985, убачається, що площа земельної ділянки, на якій розташований будинок також складає 634 м2 (а.с. 12-15). Як убачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.11.2014, посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Анікейчик О.П., зареєстроване у реєстрі за № 4-1637, позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ) (а.с. 16-17). Рішенням Чернігівської міської ради від 27.04.2015 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянами для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, будівництва індивідуальних гаражів та городництва» позивачу було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,0634 га (а.с. 18). Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської ради народних депутатів від 20.04.1998 № 114 [PERSON] було передано у приватну власність, безоплатно, земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що розташована за адресою [ADDRESS] , площею 0,1000 га (нині - [ADDRESS] ) (а.с. 19). У технічній документації по видачі державного акта на право приватної власності на землю наявна схема обміру та прив`язки меж земельної ділянки, яка була надана [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , зазначена площа земельної ділянки є 0,1000 га (а.с. 20-29). На підставі вищевказаного рішення [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю від 04.05.1998, серії ЧН-№ 792 (а.с. 30). Як убачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2019, посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Підгайною О.І., зареєстроване у реєстрі за № 152/2018, власниками земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині (а.с. 31). Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.09.2019 № 181860164 та № 181860027, по 1/2 частині земельної ділянки (кадастровий номер 7410100000:02:024:0164, загальна площа, 0,1 га) належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32, 33). Відомості про земельну ділянку відповідачів внесені до Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.10.2019 № НВ-0003899352019 (а.с. 34). Відповідно до Акта встановлення та погодження меж земельної ділянки [ADDRESS] від 30.03.1998 погоджені площа та розмір земельної ділянки між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як власником буд. [ADDRESS] ). Вказаний акт затверджений вуличним комітетом Деснянського району м. Чернігова. Висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 04.11.2021 № 4113/4114/21-24 встановлено, що підпис від імені [PERSON] в Акті встановлення та погодження меж земельної ділянки по [ADDRESS] від 30.03.1998 у графі «ПІДПИСИ:» виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 206-210). Висновком експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 25.07.2022 № 4110-4112/21-24 встановлено наступне: «1. За результатами проведених 16.06.2022 топографо-геодезичних робіт, здійснених GNSS приймачем Ztnith35 Pro, в присутності позивача та відповідача, досліджені координати фактичних меж земельних ділянок по [ADDRESS] , та [ADDRESS] . Опрацювавши за допомогою програмного забезпечення для цифрової картографії та землеустрою Digitals/Delta ХЕ Version 5.0 Professional отримані дані топографо-геодезичних робіт від 16.06.2022, встановлено фактичні площі земельних ділянок. Фактична площа земельної ділянки по [ADDRESS] , становить: 0,0615 га. Фактична межа зображена на мал. 1 дослідницької частини висновку та виділена червоним кольором. 2. За результатами проведених 16.06.2022 топографо-геодезичних робіт, здійснених GNSS приймачем Ztnith35 Pro, в присутності позивача та відповідача, досліджені координати фактичних меж земельних ділянок по [ADDRESS] , та [ADDRESS] . Опрацювавши за допомогою програмного забезпечення для цифрової картографії та землеустрою Digitals/Delta ХЕ Version 5.0 Professional отримані дані топографо-геодезичних робіт від 16.06.2022, встановлено фактичні площі земельних ділянок. Фактична площа земельної ділянки по [ADDRESS] , кадастровий номер:7410100000:02:024:0164, становить: 0,1094 га. Фактична межа зображена на мал. 2 дослідницької частини висновку та виділена червоним кольором. 3. Опрацювавши за допомогою програмного забезпечення для цифрової картографії та землеустрою Digitals/Delta ХЕ Version 5.0 Professional отримані дані топографо-геодезичних робіт від 16.06.2022, встановлено фактичну площу земельної ділянки по [ADDRESS] , що становить: 0,1094 га., яка не відповідає площі, вказаній в копії «Технічна документація по видачі Державного акту на право приватної власності на землю гр. [PERSON] , виготовлена Виробничим підприємством «ЯСЕНЬ»» (а.с. 20-29), та відомостям з державного земельного кадастру від 15.10.2019 (а.с. 33-36), та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.09.2019. Надана на дослідження копія технічної документації, що наявна в матеріалах справи (а.с. 20-29), а саме: Технічна документація по видачі Державного акту на право приватної власності на землю гр. [PERSON] , виготовлена Виробничим підприємством «ЯСЕНЬ», містить каталог координат в умовній системі координат, яка не має прив`язки до державної геодезичної системи, співставити координати з наданою геодезичною зйомкою не можливо. Враховуючи вищезазначене, встановити порушення меж (або накладання) земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою, не видається за можливе. Проте, можливо співставити координати фактичного користування земельною ділянкою по [ADDRESS] , визначені під час проведення топографо-геодезичних робіт 16.06.2022, з координатами, що містяться на диску для лазерних систем читання (а.с. 197, CD-R VS 52х), при відкритті якого встановлено наявність файлів формату dxf, dwg, та обмінного файлу формату xml, який використовуються під час ведення Державного земельного кадастру і виконання топографо-геодезичних робіт, робіт із землеустрою та оцінки земель згідно п. 2 Вимог № 1051 Порядку ведення Державного земельного кадастру, на земельну ділянку 7410100000:02:024:0164, що містять координати земельних ділянок в системі координат (SC 63), та порівнявши координати даних земельних ділянок за допомогою програмного забезпечення для цифрової картографії та землеустрою Digitals/Delta ХЕ Version 5.0 Professional, виявлено накладання земельних ділянок: земельна ділянка по [ADDRESS] накладається на земельну ділянку по [ADDRESS] на 0,0001 га (1кв.м), земельна ділянка по [ADDRESS] накладається на земельну ділянку по [ADDRESS] на 0,00005 га (0,5 кв.м) (а.с. 215-219). Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободи та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати економічну ситуацію і природні якості землі. За змістом статей 316, 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначено частиною першою статті 116 Земельного кодексу України, якими є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, передбачених цим Кодексом або результати аукціону. Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад. Статтею 23 Земельного кодексу України, у редакції, чинній на час видання оспорюваних державних актів, про право власності на землю, передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються, реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно з статтею 55 Конституції України та статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України). Пунктом 2 частини першої статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав є визнання правочинів недійсними. Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Водночас, згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною першою статті 155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно зі статтею 12, частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ході судового розгляду справи [PERSON] не довела належними та допустимими доказами порушення її права на користування земельною ділянкою, а саме той факт, що зменшення довжини межі між земельними ділянками (від т. А до т. Б в оспорюваному державному акті) до 26,3 м сторін призвело до зміщення меж земельної ділянки відповідачів у бік земельної ділянки, якою користується позивач. Натомість, співставлення генерального плану присадибної ділянки [ADDRESS] від 29.05.1985 (а.с. 13) і роздруківки з карти аерофотозйомки території міста Чернігова по [ADDRESS] (а.с. 90) свідчить про те, що станом на 2018 рік відстань від сараю Д-1, який розташований на ділянці позивача впритул до ділянки відповідачів, до межі між земельними ділянками сторін не змінилася. Також і рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.06.2020 у справі № 750/504/20, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суд від 01.09.2020, не було встановлено порушення прав [PERSON] у користуванні її земельною ділянкою розташованої за адресою: [ADDRESS] , оскільки [PERSON] та [PERSON] на час ухвалення цього рішення не порушували меж земельної ділянки, які існували станом на 10.05.1962. Крім того, апеляційною інстанцією встановлено, що відповідач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.11.2014, зареєстрованого в реєстрі за №4-1637 (а.с.86, 85). Земельна ділянка, на якій розміщений вказаний будинок, має площу 634,10 кв.м - відповідно до інформації, зазначеної у Плані земельної ділянки, відведеної під індивідуальне будівництво, 634 кв.м - за даними з викопіювання з будівельного кварталу та 620 кв.м - за даними з генерального плану. Дані про час прийняття рішення компетентним органом про виділення земельної ділянки за вказаною адресою та її розмір матеріали справи не містять. Щодо наслідків не підписання акта погодження меж земельної ділянки Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28.03.2018 № 681/1039/15-ц дійшов наступних висновків. Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 Земельного кодексу України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачі Отже, за змістом правового висновку Верховного Суду, само по собі підписання чи не підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку у [PERSON] , а в подальшому як спадкоємців за законом - [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, в раховуючи з`ясовані у ході судового розгляду обставини справи та досліджені докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed