Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на домоволодіння [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що 05 квітня 2002 року видано свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок. Станом на сьогодні [PERSON] проживає у зазначеному домоволодінні, що підтверджує інформаційною довідкою про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні. Позивач відкрито та безперервно володіє та користується ним понад 30 років. Жодних претензій зі сторони відповідача не пред`являлось. Однак не може зареєструвати право власності на домоволодіння оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому, вважає, що вона набула право власності на домоволодіння [ADDRESS] відповідно до ст.344 ЦК України. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві просить справу розглядати без участі представника за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно інформаційної довідки Здолбунівської міської ради вбачається, що домоволодіння за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. За роз`ясненнями, викладеними в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Позивач володіє майном відкрито, не приховуючи факту знаходження майна в її володінні, про що свідчать досліджені матеріали справи та технічний паспорт. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.15,16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа нерухомим майном і понад тридцяти років продовжує відкрито, безперервно користуватися домоволодінням за адресою [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності домоволодіння за набувальною давністю, а тому позов належить задовольнити.

Outcome: approved