Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з наступними вимогами: визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] ; відшкодувати судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 12.12.2018 він перебував з [PERSON] у шлюбі, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 17.01.2022 розірвано. У шлюбі народилися двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Діти з моменту народження мають місце реєстрації разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , де проживали до грудня 2021 року. Після численних сварок з боку дружини [PERSON] , 05.12.2021 вона привезла йому дітей і залишила їх проживати разом з ним в будинку його батьків за адресою: [ADDRESS] . З того часу обоє дітей проживають з ним та його батьками, перебувають на його утриманні і саме він та його батьки турбуються про них, займаються їх вихованням та лікуванням. Зазначений будинок належить його батькові [PERSON] . У будинку, окрім батька [PERSON] , зареєстровані також його дружина - [PERSON] , він та його сестра [PERSON] . При цьому, будинок, загальною площею 100 кв. м, житловою площею 70 кв. м, складається з трьох кімнат, має газо-, електро-, водопостачання та твердопаливний котел. В наявності є необхідна побутова техніка, меблі. Будинок облаштований зручностями, тобто створені всі умови для проживання та розвитку дітей. Відповідач не виявляла бажання забрати дітей чи просто відвідати їх. Єдиний раз, коли [PERSON] забрала сина, а саме 19.01.2022, закінчився тривалим лікуванням дитини. З того часу, у тому числі у період воєнного стану, діти проживають з ним та перебувають на його утриманні. Він працює та має стабільний дохід: до 12.01.2022 працював в ТОВ "Зміївська паперова фабрика", де виключно позитивно характеризувався. З 11.02.2022 працює комірником в ТОВ "С-ТРАНС", де отримує заробітну плату, а тому має можливість утримувати себе та дітей. Періодично він проходить медичний огляд та має задовільний стан здоров`я. Отже, постійно мешкаючи з ним, діти повністю перебувають на його утриманні, у його родині дітям створено належні умови проживання, наявні місця для відпочинку та навчання. Його батьки згодні з проживанням дітей разом з ними. Проте, досягти остаточної домовленості щодо місця проживання дітей з відповідачем не вдається, що пов`язано з бажанням колишньої дружини отримувати від нього грошові кошти в якості аліментів на утримання дітей, які фактично з нею не проживають. Зазначене порушує його права, та насамперед права та інтереси їхніх дітей, і змушує його звернутися до суду за визначенням місця проживання дітей. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 30.06.2022 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 26.07.2022. 26.07.2022 за клопотанням представника позивача [PERSON] відкладено підготовче засідання. 24.08.2022 підготовче засідання відкладене через обставини воєнного стану. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.09.2022. Під час судового розгляду позивач позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Гетьман О. М. підтримали свій позов з підстав, викладених у ньому, просили його задовольнити та визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] позов визнала, не заперечувала проти визначення місця проживання дітей разом з батьком. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Мартинова О. В. не заперечувала проти позову, вважала, що в інтересах дітей належить залишити їх проживати разом з батьком. Вислухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі досліджених під час судового розгляду доказів встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.12.2018 по 17.01.2022, мають спільних дітей дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними рішення Зміївського районного суду Харківської області від 17.01.2022 по справі № 621/3966/21, свідоцтв про народження Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] , копії яких залучені до матеріалів справи (а. с. 10-13). Після розірвання шлюбу та припинення спільного проживання між [PERSON] та [PERSON] виник спір щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти. Згідно Договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку від 05.12.2001, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В. В., зареєстрованого в реєстрі за № 3674, Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 53 від 17.01.2022, акта обстеження умов проживання, складеного 06.12.2021 спеціалістами Служби у справах дітей Зміївської міської ради Колісник О. С. і [PERSON] , та провідним фахівцем із соц. роб. КЗ "Зміївський МЦСС" [PERSON] вбачається, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] , житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, складається з трьох кімнат, загальна площа 100 кв. м, житлова площа 70 кв. м, в будинку є газо-, електро-, водопостачання, твердопаливний котел, в наявності вся необхідна побутова техніка: газова плита, холодильник, пральна машина, меблі в наявності, для виховання та розвитку дітей створені умови, в будинку проживають та мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 14, 15, 16). З акта обстеження умов проживання, складеного 31.01.2022 депутатом Зміївської міської ради Соляник І. С., в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що було проведено обстеження за адресою: [ADDRESS] , з метою встановлення факту проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в ході перевірки було встановлено, що дійсно малолітні діти [PERSON] , 2019 року народження та [PERSON] , 2020 року народження, проживають разом з батьком за адресою [ADDRESS] , з 05.12.2021 (а. с. 17). Закта обстеження умов проживання, складеного 28.06.2022 спеціалістами Служби у справах дітей Зміївської міської ради Колісник О. С. і [PERSON] , вбачається, що житло розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, складається з чотирьох кімнат, загальна площа 100 кв. м, житлова площа 70 кв. м, в будинку є газопостачання, електропостачання, водопостачання, твердопаливний котел, облаштована ванна кімната, умови проживання зручності на подвір`ї, в наявності побутова техніка: газова плита, холодильник, пральна машина, два телевізори, для виховання та розвитку дітей створені умови: у дітей є окремі спальні місця, одяг відповідно до віку та сезону, іграшки, ігри для розвитку. В будинку проживають та мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] , дідусь, власник житла, [PERSON] , [INFO] , бабуся, [PERSON] , 2004 року народження, тітка, [PERSON] , [INFO] , батько, фактично проживають [PERSON] , 2019 року народження, дочка, [PERSON] , 2020 року народження син. Стосунки, традиції сім`ї доброзичливі, члени родини допомагають у вихованні дітей: [PERSON] та [PERSON] . Результат бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняти на виховання дітей - батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, діти фактично проживають за місцем реєстрації батька (а. с. 18). З виписки № 255 із медичної карти стаціонарного хворого - дитини [PERSON] , [INFO] , вбачається, що 22.01.2022 він доставлений у супроводі матері бригадою медичної швидкої допомоги до Комунального некомерційного підприємства "Міська дитяча клінічна лікарня № 19" Харківської міської ради у стані середньої тяжкості з діагнозом "гострий гастроентероколіт". Мати потім залишила дитину на бабусю, у стаціонарі по догляду за дитиною перебувала бабуся (а. с. 19). У відповіді від 08.02.2022 на адвокатський запит від 31.01.2022 директор КНП "Міська дитяча клінічна лікарня № 19" Харківської міської ради повідомила, що дитина [PERSON] , [INFO] , доставлений о 05:50 годині 22.01.2022 до лікарні № 19 у супроводі матері. О 07:50 [PERSON] самостійно покинула відділення та лікарню і повернулася о 09:00. Увечері того ж дня, після 18:00 години, бабуся замінила матір та увесь час у стаціонарі перебувала бабуся. Мати дитину не відвідувала. Після виписки 28.01.2022 дитину додому забрала бабуся (а. с. 20). З Трудової книжки Серія [NUMBER] , Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України (Форми СК-7) та характеристики наданої ТОВ "Зміївська паперова фабрика" вбачається, що [PERSON] працював у ТОВ "Зміївська паперова фабрика" з 30.06.2016 по 12.01.2022, за час роботи на підприємстві характеризується позитивно, звільнений за власним бажанням; з 11.02.2022 працює в ТОВ "С-ТРАНС" (а. с. 21, 22, 24). З медичної картки № 11 огляду осіб для визначення спроможності займатися відповідним видом діяльності за станом здоров`я вбачається, що [PERSON] , [INFO] , здоровий, працювати може (а. с. 23). Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 17.01.2022 (справа № 621/4130/21) позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, орган опіки та піклування Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про визначення місця проживання дітей повернуто позивачу з усіма доданими до неї документами (а. с. 38). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30.06.2022 (справа № 621/3371/21) у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини відмовлено (а. с. 39-40). З Висновку Зміївської міської ради як органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] № 01-12/1767 від 02.09.2022 вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини Зміївської міської ради встановила, що з 12.12.2018 батьки малолітніх дітей перебували в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 17.01.2022 шлюб між батьками розірвано відповідно до рішення Зміївського районного суду Харківської області. 05.12.2021 [PERSON] привезла малолітніх дітей батьку [PERSON] і залишала їх проживати разом з ним в будинку його батьків за адресою: [ADDRESS] . З того часу малолітні діти постійно проживали та проживають разом з батьком [PERSON] та його батьками. [PERSON] повідомила, що на даний час вона не працює, не має доходу, тому не заперечувала проти проживання дітей разом з батьком. Відповідно до оцінки потреб сім`ї/особи, наданих КУ "Центр надання соціальних послуг" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області від 07.02.2022 батько та мати здатні виконувати свої батьківські обов`язки. При підготовці висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини було взято до уваги результати бесіди з батьками, ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан здоров`я дитини, умови проживання. Вважали за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а. с. 59-60). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. За вимогами ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 № 207 передбачено, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає: документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників). У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позов. З урахуванням встановлених обставин справи, що підтверджені зазначеними вище доказами та не заперечувалися учасниками справи, визнання відповідачкою позову у цій справі не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також поза розумним сумнівом відповідає інтересам малолітніх дітей, що відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн 40 коп.

Outcome: approved