Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права на завершення приватизації ділянки (паю), яка була отримана в користування її покійним чоловіком [PERSON] , та приватизацію на яку була розпочата та не завершена останнім. 01.10.2021 до суду надійшла відповідь на запит від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області про відсутність місця реєстрації відповідачів [PERSON] та [PERSON] . 31.01.2022 постановлена ухвала про відкриття провадження по справі. 07.07.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 07.09.2022. В судове засідання сторони не з`явились. Відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання шляхом направлення поштової кореспонденції про що міститься рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення поштової кореспонденції. Своїм правом на подання відзиву відповідачі не скористались. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 08 листопада 2009 року Вовківською сільською радою Перемишлянського району Львівської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів даної сільської ради 08.11.2009 зроблено відповідний актовий запис за №9 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 08.11.2009. Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище чоловіка - « [PERSON] ». Відповідно до наказу від 02.06.2017 Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» чоловіку позивача - [PERSON] було надано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, (кадастровий номер 3220284400:12:036:0494) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Масківецької сільської ради Баришівського району Київської області. Відповідно до п. 3 вказаного наказу зазначено, що право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 3220284400:12:036:0494) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». [INFO] у віці 29-ти років чоловік позивача - [PERSON] , помер, про що 04 травня 2017 року Вовківською сільською радою Перемишлянського району Львівської області складено відповідний актовий запис за № її та видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Привести до логічного завершення приватизацію виділеної йому в натурі земельної ділянки чоловік не встиг внаслідок трагічної смерті. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, часом відкриття якої, є його день смерті, тобто [INFO] , що підтверджується копією Витяга про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.09.2017. У встановлений законом строк, а саме відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і нотаріусом було видане свідоцтво про прийняття спадщини за законом. Батьки покійного чоловіка позивача: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] та 11.09.2017 відповідно, звернулися до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини за законом після померлого сина - [PERSON] . На момент видачі даного свідоцтва, спадкове майно померлого складалося із 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Дане спадкове майно позивачем було успадковано в повному обсязі. Коли позивач звернувся до землевпорядних органів із відповідним питанням щодо оформлення права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3220284400:12:036:0494, розташовану на території Масківецької сільської ради Баришівського району Київської області, позивачу було повідомлено про те, що видати відповідні правоветановлюючі документи вони не мають права та було запропоновано звернутися до суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно п 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК). Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та ивільного кодексу України обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно із ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Джури С.В. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Також статтями 15, Цивільного кодексу України, статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 ч. 3 ст. 152 152 ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися у до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-Ц, провадження 14-оте не б52цсі8, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року ренти у справі № 554/1195/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Таким чином, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлого чоловіка, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане майно не може, право позивача підлягає захисту. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на спадкове майно, не порушує права та законні інтереси інших осіб. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved