Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 22 лютого 2003 року вона та відповідач зареєстрували шлюб у\~ відділі реєстрації актів громадянського стану Смілянського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 50. Подружжя має спільного неповнолітнього сина [PERSON] ,, [INFO] . На даний час вони проживають окремо один від одного, сімейні стосунки фактично розірвані. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу неможливі, а тому просить розірвати шлюб. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі у судовому засіданні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач направив до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності у судовому засіданні, не заперечував проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які відповідають правовідносинам, врегульованим нормами СК України щодо припинення шлюбу. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 22 лютого 2003 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Смілянського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 50. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104 та ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. За змістом ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Разом з тим, судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків. Оскільки визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Частиною 2 ст.114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як визначено ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на позицію позивача, суд уважає за можливе залишити їй прізвище « [PERSON] ». Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно з п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»\~ від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. [PERSON] є інвалідом 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , відповідно, вона звільнена від сплати судового збору. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Як встановлено ч.1ст.142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд на підставі вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України приходить до висновку, що з відповідача на користь держави належить стягнути 496 грн. 20 коп. судового збору. Крім того, судом установлено, що згідно квитанції від 12.08.2022 позивач сплатила адвокату Геріху М.А. за надання правничих послуг у вигляді консультації та підготовки позовної заяви 600 грн. 00 коп. Згідно Єдиного реєстру адвокатів України Геріх М.А. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №434, виданого 17.10.2011 року. Отже, судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 600,00 грн. При цьому, суд враховує, що дані витрати пов`язані з розглядом справи, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Зважаючи на те, що позов підлягає до повного задоволення, понесені [PERSON] судові витрати на підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.24, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved