Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 09.08.2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, згідно якого стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , по 2000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з часу подачі позову до суду і до повноліття дочки. На підставі ст. 430 ЦПК України просить допустити негайне виконання рішення суду. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 26.05.2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними не склалося, протягом трьох років вони проживають окремо. Їй важко самостійно утримувати сім`ю, що є підставою для звернення з вказаним позовом до суду. Вважає, що оскільки відповідач офіційно не працює, то в даному випадку до спірних правовідносин можливо застосувати ст. 184 СК України. Дочка дорослішає та потребує більших витрат, а саме: на лікування, одяг, харчування. На її думку відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання їхньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.08.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін на 08.09.2022 року. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що возовні вимоги підтримує повністю, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій повідомив про повне визнання позовних вимог. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, постановив: розглядати справу у відсутність сторін. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. VІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Із свідоцтва про шлюб від 26.05.2018 року серія [NUMBER] , виданого Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, вбачається що 26.05.2018 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, про що складено актовий запис №182. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка: « [PERSON] », дружини: « [PERSON] » Від вказаного шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 13.09.2018 року серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом П?ядицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області). Батьками дитини вказані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання та Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання позивач [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . V. Оцінка Суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року\~та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7\~СК України при\~вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ст. ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини. За приписами ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 цього кодексу\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком\~до 6\~років з 01.07.2022 року становить 2201 гривню. Досліджені судом докази свідчать, що [PERSON] та [PERSON] у рівній мірі несуть відповідальність за матеріальне забезпечення своєї дитини і саме вони зобов?язані забезпечити малолітній [PERSON] рівень життя необхідний для достатнього розвитку. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, а також матеріального становища дитини, та матеріального стану платника аліментів, зокрема позиції щодо визнання заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку, що [PERSON] має можливість утримувати свою дитину в обсязі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, будь-яких належних доказів протилежного суду не надав. За вказаних обставин і з урахуванням того, що обов?язок утримання дітей є рівнозначним як для матері, так і для батька, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі в сумі 2000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно вимог ст.\~191\~СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 09.08.2022 року. \~ \~ \~ \~На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~сплати судового\~збору під\~час розгляду\~справи в\~усіх судових\~інстанціях звільняютьсяпозивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 992 грн. 40 копу. На підставі викладеного,

Outcome: approved