Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

06 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що в період часу з 2006 року по 2009 рік позивач проживала разом з відповідачем однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу, та перебувала у фактичних шлюбних відносинах. За час спільного проживання у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає та знаходиться на повному утриманні позивача. З 2009 року по теперішній час будь-які відносини між позивачем та відповідачем припинені, місцезнаходження його невідоме. Донька навчається в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІ ступенів № 94 Криворізької міської ради Дніпропетровської області, мати відвідує батьківські збори, батько жодного разу у школі не був, навчанням дитини не цікавиться. Разом з тим, відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, та станом на 01.09.2020 заборгованість зі сплати аліментів становить 83626,60 грн. Згідно відомостей СКП Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, за період з 2009 року по 2010 рік [PERSON] перебував під наглядом Центрально-Міського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області як «сімейний насильник», вів аморальний спосіб життя. Посилаючись на вищевказані обставини позивач просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] являється батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.15), [PERSON] після реєстрації шлюбу 30.04.2014 змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.11). [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та навчається в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 94, вихованням дитини займається мати, відвідує батьківські збори та спілкується з класним керівником, батько з сім`єю не проживає, вихованням дитини не займається, у школі жодного разу не був, класних зборів не відвідував, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної у місті ради від 01.06.2020 № 4503, довідкою Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби «НоваКом» № 58 від 15.07.2020, довідкою Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 94 Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 22.07.2020 № 251, та характеристиками (а.с.16-20). Згідно відомостей довідки Довгинцівського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 14.05.2018, [PERSON] з 2009 по 2010 рік перебував під наглядом Центрально-Міського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області як «сімейний насильник», вів аморальний спосіб життя, на теперішній час місцезнаходження останнього не встановлено (а.с.23). Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2020, яке набрало законної сили 13.02.2020, надано дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої [PERSON] , без згоди на це батька [PERSON] , за місцем проживання матері дитини [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.25-26). Заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] на утримання [PERSON] , станом на 01.09.2020 становить 83626,60 грн, що підтверджується довідкою Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.22). Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно висновку виконкому районної у місті ради, як органу опіки та піклування Центрально-Міської районної у місті ради від 17.05.2021 № 8/33-1529, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.50-51). У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Враховуючи те, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, про те, що відповідач у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконує обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вказаний висновок узгоджений з постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved