Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить: визнати позивача батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; внести відповідні зміни до актового запису №35 від 04 березня 2022 року про народження [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що з 2019 року позивач [PERSON] проживає однією сім`єю з відповідачем [PERSON] , від цих відносин [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] . Проте, оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбу відомості про батька дитини були записані на підставі ст. 135 СК України та у свідоцтві про народження зазначено батьком « [PERSON] . Позивач, вважає себе біологічним батьком дитини та даний факт не заперечується відповідачем [PERSON] , тож беручи до уваги зазначені обставини позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Кисса В.І. в судове засідання не з`явилися. На розгляд суду від позивача та його представника надійшла заява, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримують та просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. На розгляд суду від відповідача надійшла заява, в якій вона зазначила, що не заперечує щодо задоволення позову та просила розглянути справу у її відсутність. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач [PERSON] на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 березня 2022 року Тарутинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 14). Тож, державна реєстрація народженої дитини - [PERSON] , [INFO] , проведена у відповідності ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, оскільки дитина народжена у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (а.с. 15). Однак, з письмових показів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] видно, що останні підтверджують, що [PERSON] з жовтня 2019 року по теперішній час мешкає однією сім`єю разом з [PERSON] та на початку 2022 року в них народився хлопчик на ім`я [PERSON] . (а.с. 18- 26). З довідки Ламбрівського старостинського округу Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області №176 від 15.06.2022 року видно, що [PERSON] з 2019 року по теперішній час мешкає однією сім`єю разом з [PERSON] , ведуть сумісне господарство, мають спільний побут та дійсно у період сумісного проживання [PERSON] завагітніла та [INFO] народила дитину [PERSON] (а.с 17). Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ч. 1 ст.135 Кодексу, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У відповідності до ч.ч. 2, З ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Як зазначено в 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved