Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 18 серпня 1988 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 3046. Від спільного життя у позивача та відповідача є повнолітній син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не проживають разом. Фактично сім`я припинила своє існування, позивач та відповідач втратили почуття взаємного кохання та поваги, подальше сімейне життя є неможливим. Тому позивач просила шлюб між нею та відповідачем - розірвати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.07.2022 року (суддя Янченко А.В.) відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання 08.09.2022 року не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання 08.09.2022 року не з`явився, про дату та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином, свого відзиву на позов не подав. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 серпня 1988 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис 306. Від спільного життя у позивача та відповідача є повнолітній син [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст.\~112\~СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved