Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

у квітні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 03.06.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 59 В обґрунтування позову зазначено, що сторони 03.06.2006 року зареєстрували шлюб. В період шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, відсутні спільні погляди на життя. Вони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбні відносини припинились та вони не ведуть спільне господарство Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Збереження формально зареєстрованого шлюбу суперечить його інтересам, в зв`язку з чим він звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.05.2022 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В липні 2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача заперечувала проти розірвання шлюбу. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.07.2022 року, було вирішено перейти від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.08.2022 року, сторонам було надано строк для примирення. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2022 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2022 року, заяву відповідача про надання строку для примирення було залишено без розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Одночасно зазначив, що відновлення подружніх стосунків неможливе, та він наполягає на розлученні. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти розірвання шлюбу. Вказала, що шлюбно-сімейні стосунки між ними дійсно припинені, однак, заради благополуччя дітей шлюб між сторонами доцільно зберегти. Суд, вислухавши пояснення позивача,відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області було зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис № 59. В період шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем по справі припинені, спільне господарство не ведеться, відновлення подружніх відносин та збереження сім`ї неможливе, та переконливих доказів, які б спростовували наведене з боку сторони відповідача суду в ході розгляду справи надано не було. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що згідно із ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Аналогічна позиція викладена і в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де зазначено що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Суд приймає до уваги те, що між сторонами подружні стосунки припинені, наведені стороною відповідача доводи на обґрунтування заперечень на позов не є такими, з якими закон не пов`язує можливість визнання підстав для розірвання шлюбу необгрунтованими, а тому, на думку суду, з урахуванням наданих пояснень сторонами в судовому засіданні, та відсутність з боку відповідача доказів на спростування позовних вимог, - збереження сім`ї в даному випадку неможливе. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що має місце припинення подружніх стосунків, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому позов є обґрунтований та законний, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved