Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що нею 05.04.2017 до Березанського міського суду Київської області був поданий позов до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої дитини, внучки позивача, [PERSON] , [INFO] . За результатами розгляду справи суд виніс заочне рішення від 30 серпня 2017 року, згідно з яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки (але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.04.2017. Не погоджуючись з рішенням, [PERSON] звернувся до Березанського міського суду Київської області із заявою про перегляд заочного рішення в цивільній справі № 356/404/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою судді Березанського міського суду Київської області від 20 березня 2018 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишено без задоволення. 18 грудня 2017 року Березанським міським судом Київської області був виданий виконавчий лист від 30.08.2017, а 11.01.2018 державним виконавцем Березанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Київської області Бугаєнко М.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55509937. Незважаючи на вжиття державою усіх необхідних заходів для найкращого забезпечення інтересів дитини [PERSON] , [PERSON] не хотів і не хоче виконувати свій прямий обов`язок по утриманню дитини до повноліття, постійно намагається у будь-який спосіб ухилятися від сплати аліментів на свою доньку. Як стверджує позивач, [PERSON] від 24.02.2017 сам не утримував свою доньку. 15.08.2018 було закрито ВП № 55509937 згідно з постановою Апеляційного суду Київської області від 23.05.2018. 20.09.2018 року Баришівський районний суд Київської області видав виконавчий лист про стягнення аліментів із [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , починаючи з 19.12.2017, проте відповідач не сплачував аліменти, про що свідчить розрахунок № 9 віл 09.01.2020. За борги зі сплати аліментів на майно [PERSON] Березанським міським відділом ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) був накладений арешт. Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, присуджені до сплати аліменти умисно затримує, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів з 05.04.2017 по січень 2022 у сумі 132656,13 гривень на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вказана позовна заява надійшла до Березанського міського суду Київської області 07.07.2022. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2022 головуючим суддею по вказаній судовій справі визначено суддю Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О. 11.07.2022 суддею Капшученко І. О. заявлено самовідвід, який ухвалою судді Березанського міського суду Київської області від 11.07.2022 був задоволений. 12.07.2022 зазначена вище цивільна справа була розподілена судді Березанського міського суду Київської області Дудар Т.В. на підставі розпорядження керівника апарату Березанського міського суду Київської області А. Семенчука № 15 від 12.07.2022 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ", що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2022. В силу приписів пункту 1 ч. 4 ст. 19, п. 3 ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України вказана цивільна справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вказана норма ЦПК України роз`яснена судом сторонам в ухвалі про відкриття провадження у справі. Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін, роз`яснивши учасникам судового розгляду їх процесуальні права відповідно до статті 274 ЦПК України. Враховуючи викладене вище, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді Березанського міського суду Київської області від 03.08.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 79). Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог ЦПК України. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 31.08.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про розгляд з повідомленням сторін цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом, наданим ст. 178 ЦПК України, та не подав відзив. В силу\~приписів ч.\~13\~ст.\~7\~ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30.08.2017 заочним рішенням Березанського міського суду Київської області задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки (але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) від доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.04.2017 (а.с. 4-6). Заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишено без задоволення ухвалою Березанського міського суду Київської області від 20.03.2018 (а.с. 7-8). 18.12.2017 Березанський міський суд Київської області видав виконавчий лист у справі № 356/404/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки (але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) від доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.04.2017 (а.с. 9). Постановою державного виконавця Березанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 356/404/17 від 18.12.2017, виданого Березанським міським судом Київської області, виконавче провадження № 55509937 (а.с. 10). З довідки про неотримання аліментів від 22.05.2018 № ВП 55509937, виданої начальником Березанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області С.М. Іораш, вбачається, що [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] в період з 05 квітня 2017 року по 05 травня 2018 року згідно з виконавчим листом № 356/404/17, виданим 18.12.2017 Березанським міським судом Київської області (а.с. 11). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 21.02.2022 № 1845 згідно з виконавчим листом № 356/404/17 від 18.12.2017, виданим Березанським міським судом Київської області, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів з 05.04.2017 по 18.12.2017 становить 38150,56 грн (а.с. 12). 15.08.2018 державний виконавець Березанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесла постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 55509937) з примусового виконання виконавчого листа № 356/404/17, виданого 18.12.2017 Березанським міським судом Київської області. Підстава закінчення виконавчого провадження: п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», постанова Апеляційного суду Київської області від 23.05.2018, якою апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, заочне рішення Березанського міського суду Київської області від 30.08.2017 скасовано та прийнято постанову про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с. 13). Баришівський районний суд Київської області 20 вересня 2018 року виніс рішення у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба в справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та орган опіки і піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, яким позовну заяву задоволив. Вказаним рішенням суду позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання онуки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 грудня 2017 року (а.с. 14-16). 06.06.2019 Баришівський районний суд Київської області видав виконавчий лист з примусового виконання рішення Баришівського районного суду Київської області від 20.09.2018 у справі № 356/1373/17 (а.с. 17). Постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Баришівського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року залишено без змін (а.с. 18-23). 11.11.2019 Баришівський районний суд Київської області виніс ухвалу про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд рішення суду від 20.09.2018 за нововиявленими обставинами у цивільній справі № 356/1373/17 (зворотній бік аркуша справи 26). Постановою Київського апеляційного суду від 27.02.2020 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 11.11.2019 залишено без змін (а.с. 27-29). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 9 від 09.01.2020, наданого старшим державним виконавцем Березанського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушнєровою М.І., згідно з виконавчим листом № 356/1373/17 від 06.06.2019, виданим Баришівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 19.12.2017, до повноліття дитини, розмір заборгованості по аліментах у [PERSON] за період з січня 2018 року по грудень 2019 року становить 179782,97 грн (а.с. 24-25). Матеріали справи містять видану начальником Березанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Київській області С.М. Іораш довідку про неотримання аліментів від 13.09.2019 № 6084, відповідно до якої [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] згідно з ВП № 55509937 (виконавчий лист № 356/404/17 від 18 грудня 2017 року Березанського міського суду Київської області), за період з 05.04.2017 по 15.08.2018 [PERSON] кошти не сплачував. Та згідно з ВП № 59454415 щодо примусового виконання виконавчого листа № 356/1373/17, виданого 06.06.2019 Баришівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 грудня 2017 року за період з 19.12.2017 по 13.09.2019 [PERSON] кошти не сплачував (а.с. 26). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 18.01.2021 № 214 щодо виконавчого листа № 356/1373/17 від 06.06.2019, виданого Баришівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 грудня 2017 року, боржник працював на підприємстві ТОВ «Логістик Профсервіс», нарахування за період з 01.01.2020 по 31.12.2020: згідно з повідомленням підприємства заборгованість по сплаті аліментів станом на 03.01.2021 становить 60864,55 грн утриманих, але не перерахованих коштів; боржник працював на підприємстві ТОВ «Дженерал Транс Альянс Логістик», нарахування за період з 01.01.2020 по 31.12.2020, згідно наданої інформації підприємством стягувачем з боржника утримано, але не перераховано станом на 31.12.2020 59085,99 грн. Заборгованість станом на 31.12.2020, враховуючи утримані, але не перераховані кошти станом на 31.12.2020 становить 105637,88 грн + 60864,55 грн +59085,99 грн = 225588,42 грн (а.с. 30-31). Відповідно до довідки про сплату аліментів № 8281 від 06.08.2020, виданої уповноваженою службовою особою ДВС, [PERSON] отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.02.2020 по 31.07.2020 згідно з виконавчим листом № 356/1373/17 від 06.06.2019, виданим Баришівським районним судом Київської області. Так, [PERSON] сплатив у березні 2020 року 4499,95 грн, у квітні 2020 року 12202,38 грн (зворотній бік а.с. 31). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 21.02.2022 № 1799, виданого начальником Березанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Київській області С.М. Іораш, згідно з виконавчим листом № 356/1373/17 від 06.06.2019, виданого Баришівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 грудня 2017 року, боржник працював на підприємстві ТОВ «Логістик Профсервіс», нарахування за період 01.01.2020 по 31.01.2022; згідно отриманого звіту підприємства, на якому працював [PERSON] - ТОВ «Логістик Профсервіс» - за вих. № 21/02-2022-1 від 21.02.2022 борг утримано повністю; боржник працював на підприємстві ТОВ «Дженерал Транс Альянс Логістик», нарахування за період з 01.12.2019 по 31.01.2022, згідно з надісланим звітом № 0000000003 від 26.01.2022 з підприємства, на якому працював боржник [PERSON] - ТОВ «Дженерал Транс Альянс Логістик» - заборгованість відносно боржника [PERSON] утримана та перерахована в повному обсязі (а.с. 34-35). Відповідач [PERSON] звертався до Деснянського районного суду м. Києва із клопотанням про зупинення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 59454415 на час розгляду справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про скасування стягнення аліментів на утримання онуки, у задоволенні якого ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.03.2021 відмовлено (а.с. 36). 27.05.2021 Деснянський районний суд м. Києва постановив ухвалу про залишення позову [PERSON] до [PERSON] про скасування стягнення аліментів на утримання онуки без розгляду (а.с. 37-38). Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 7\~Сімейного кодексу\~України (далі\~-\~СК України)\~визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Так, згідно з ч. 1, 7-10 ст. 7 СК України сімейні відносини\~регулюються цим\~Кодексом та\~іншими нормативно-правовими\~актами. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини,\~іншими міжнародними\~договорами України,\~згода на\~обов`язковість\~яких надана\~Верховною Радою\~України. Регулювання\~сімейних відносин\~має здійснюватися\~з максимально\~можливим урахуванням\~інтересів дитини,\~непрацездатних членів\~сім`ї. Сімейні\~відносини регулюються\~на засадах\~справедливості,\~добросовісності та\~розумності,\~відповідно до\~моральних засад\~суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3 ст. 166 СК України). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину визначена статтею 196 СК України. Так, згідно з ч. 1-2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Заборгованість за\~аліментами,\~присудженими у\~частці від\~заробітку (доходу),\~визначається виходячи\~з фактичного\~заробітку (доходу),\~який платник\~аліментів одержував\~за час,\~протягом якого\~не провадилося\~їх стягнення,\~незалежно від\~того,\~одержано такий\~заробіток (дохід)\~в Україні\~чи за\~кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (ч.1, 3 ст. 195 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] за заочним рішенням Березанського міського суду Київської області від 30 серпня 2017 року та за рішенням Баришівського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року був зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, наявність якої підтверджена належними доказами, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, оскільки обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. В постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Аналізуючи наявні у справі докази суд дійшов висновку, що відповідачем доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів не надано, тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованістьза аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, висловленим у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 у справі № 711/679/21. Суд погоджується з розрахунком розміру неустойки (пені), зробленим позивачем, який обчислений таким чином: 26 днів квітень 2017 року: 3088,51х19 днівх1 %= 586,8169 грн; травень 2017 року: 3737,19 грнх31 деньх1 %=1158, 5289 грн; червень 2017 року: 4900,44 грнх30 днівх1 %=1470,132 грн; липень 2017 року: 4375,36 грнх31х1%=1356,3616 грн; серпень 2017 року: 5079,61 грнх31 деньх1%=1574,6791; вересень 2017 року: 4744,57 грнх30 днівх1%= 1423,371 грн; жовтень 2017 року: 5088,43 грнх31 днівх1%=1577,4133 грн; листопад 2017 року: 5507,57 грнх30 днівх1 %=1652,271 грн; по 18 грудня 2017 року; з 19 грудня 2017 року: 1628,88 грн+976,99 грнх31х1%= 807,8197 грн; січень 2018 року: 2080,5 грнх31х1%=644,955 грн; лютий 2018 року: 2080,5 грнх28 днівх1%=582,54 грн; березень 2018 року: 2080,5грнх31х1%=644,955грн; квітень 2018 року: 2640,34 грнх30х1%=792,102 грн; травень 2018 року: 5180,22 грнх31деньх1 %=1605,8682 грн; червень 2018 року:5209,28 грнх30х1%=1562,784 грн; липень 2018 року: 7954,01 грнх31деньх1%=2465,7431 грн; серпень 2018 року: 8016,47 грнх31 деньх1%=2485,1057 грн; вересень 2018 року: 8086,51 грнх30 днівх1%=2425,953 грн; жовтень 2018 року: 8104,01 грнх31 деньх1%=2512,2431 грн; листопад 2018 року: 8121,51 грнх30 днівх1%=2436,453 грн; грудень 2018 року: 8070,85 грнх31деньх1%=2501,9635 грн; січень 2019 року: 8087,59 грнх31х1%=2507,1529 грн; лютий 2019 року: 8105,17 грнх28х1%=2269,4476 грн; березень 2019 року: 8244,23 грнх31деньх1%=2555,7113 грн; квітень 2019 року: 8354,92х30днівх1%=2506,476 грн; травень 2019 року: 9017,42 грнх31деньх1%=2795,4002 грн; червень 2019 року: 9087,42 грнх30днівх1%=2726,226 грн; липень 2019 року: 9158,98 грнх31деньх1%=2839,2838 грн; серпень 2019 року: 9001,11 грнх31 день1%=2790,3441 грн; вересень 2019 року: 14793,96 грнх30днівх1%=4438,188 грн; жовтень 2019 року: 5132,61 грнх31х1%=1591,1091 грн; листопад 2019 року: 13130,47 грнх30днівх1%=3939,141 грн; грудень 2019 року: 9067,4 грнх31деньх1%=2810,894 грн; січень 2020 року: 9076,71грнх31деньх1%=2813,7801 грн; лютий 2020 року:9041,7 грнх29х1%=2622,093 грн; березень 2020 року: 6094,64 грнх31деньх1%=1889,3384 грн; квітень 2020 року: 6607,23 грнх30днівх1%=1982,169 грн; травень 2020 року: 20362,63 грнх31деньх1%=6312,4153 грн; червень 2020 року: 12679,62 грнх30 днівх1%=3803,886 грн; липень 2020 року: 4437,87 грнх31деньх1%=1375,7397 грн; серпень 2020 року: 13605,9 грнх31деньх1%=4217,829 грн; вересень 2020 року: 9669,43 х30днівх1%=2900,829 грн; жовтень 2020 року: 7836,91 грнх31х1%=2429,4421 грн; листопад 2020 року 8959,28 грнх30днівх1%=2687,784 грн; грудень 2020 року: 8501,6 грнх31деньх1%=2635,496грн; січень 2021 року: 7769,13 грнх31деньх1%=2408,4303 грн; лютий 2021 року:7860,69грнх28днівх1%=2200,9932 грн; березень 2021 року: 5590,9 грнх31деньх1%=1733,179 грн; квітень 2021 року: 10575,66грнх30днівх1%=3172,698 грн; травень 2021 року: 7838,79 грнх31деньх1%=2430,0249 грн; червень 2021 року:7839,05 грнх30днівх1%=2351,715 грн; липень 2021 року: 7600,42 грнх31деньх1%=2356,1302 грн; серпень 2021 року: 7342,1 грнх31деньх1%=2276,051 грн; вересень 2021 року: 7838,92 грнх30днівх1%=2351,676 грн; жовтень 2021 року: 7838,92 грнх31деньх1 %=2430,0652 грн; листопад 2021 року: 7883,97грнх30днівх1%=2365,191 грн; грудень 2021 року: 10169,39 грнх31деньх1%=3152,5109 грн; січень 2022 року: 5545,91 грнх31деньх1%=1719,2321 грн. Всього: 132656,13 грн. Беручи до уваги, що сукупний розмір нарахованих [PERSON] до сплати аліментів, складає 436500,9 грн, а сплачена ним сума аліментів станом на січень 2022 року (за спірний період, за який просить стягнути пеню [PERSON] ) склала 376895,17 грн. Отже, різниця між нарахованим і сплаченим становить 59605, 73 грн. Враховуючи приписи\~ч.\~1\~ст.196\~СК Україхни\~та правові\~висновки,\~викладені у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2022 у справі № 711/679/21, суд приходить до висновку, що розмір пені за прострочення сплати аліментів має бути не більшим за 100 відсотків заборгованості, а отже, в даному випадку, складє 59605,73 грн. Позивач надав суду належні докази на підтвердження виникнення заборгованості зі сплати аліментів з вини відповідача як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Відповідач [PERSON] не скористався своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, не подав відзиву на позов, не надав заперечень проти позову чи доказів на спростування позиції позивача, не навів обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Відповідач не надав суду і заперечень щодо розрахунку суми пені, яку просить стягнути позивач, не надав жодних контррозрахунків. Додані відповідачем до клопотання про розгляд цивільної справи з повідомленням сторін копії листків непрацездатності від 13.07.2020, 19.03.2020, 18.05.2020 не можуть бути належним підтвердженням відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"). Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2022 року у розмірі 2481 гривня. Відповідно до\~п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~5Закону\~України "Про\~судовий збір" від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються позивачі - у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України\~"Про\~судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляються судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ціна поданого [PERSON] позову складає 132656,13 грн, проте, судом позов задоволено частково, а в силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з огляду на часткове задоволення позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 596,00 грн. На підставі ст. 7,15,166,180181, 195,196 СК України,

Outcome: partial