Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять визнати за ними право власності за кожною в порядку спадкування на Ѕ частку (паю) площею 56,1 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Великокам`янської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ІФ №004442. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що 20.01.2022 року [PERSON] та [PERSON] вернулись до Першої Коломийської нотаріальної районної державної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (спадкова справа №837/2000) на земельну частку (пай) у землі розміром 56,1 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Великокам`янської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. До заяви було додано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ІФ №004442 від 22.04.1999 року та зареєстрованого 23.12.1999 року за №1038 Коломийською райдержадміністрацією, згідно якого даний сертифікат зареєстровано за [PERSON] . Однак правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на земельну часку (пай), відсутній. У своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій нотаріус зазначила, що у пред`явлених документах є розбіжності, а саме: у свідоцтві про смерть [PERSON] , зазначено його прізвище « [PERSON] », а у свідоцтві про народження його сина [PERSON] у графі батько зазначено прізвище « [PERSON] ». У свою чергу правовстановлюючим документом на земельний пай являвся державний акт, який видавався районною державною адміністрацією, проте останній може бути видано лише на ім`я особи, яка відповідно до сертифікату являється власником земельної частки (пай) відповідно до сертифікату. На обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на норми ст. ст. 328, 1215, 1268 ЦК України. Крім того, при вирішенні питання щодо наявних розбіжностей у свідоцтві про смерть [PERSON] із свідоцтвом про народження його сина [PERSON] просять врахувати, що відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] , прізвище подружжя після одруження - « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження прізвище зазначено [PERSON] . Оскільки у свідоцтві про народження [PERSON] була допущена помилка, то він був зареєстрований як [PERSON] , а 14.12.1998 року йому було видано свідоцтво про переміну прізвища, імені, по-батькові. Інформація стосовно прізвища « [PERSON] » зазначається також у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням другого із подружжя. Вважають, що наявна розбіжність не може бути підставою для відмови у визнанні права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування. П`ядицька сільська рада ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області відзив на позовну заяву не подавала, просила проводити судовий розгляд за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів. Коломийська районна державна адміністрація Івано-Франківської області відзив на позовну заяву не подавала, заяв та клопотань у зв`язку з розглядом справи не подавала. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.08.2022 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до П`ядицької сільської ради ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області, Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області про визнання права власності н Ѕ земельної частки (паю) в порядку спадкування. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.09.2022 року підготовче провадження у цивільній справі №346/3273/22 за вищезазначеним позовом закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того судом прийнято рішення про витребування з першої Коломийської районної державної нотаріальної контори копій матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачі в судове засідання прибули, про день, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивачів адвокат Мищишин І.Я. не заперечувала проти проведення судового засідання за їх відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позовній заяві. Додатково пояснила, що державний акт на право власності на спірну земельну ділянку ані [PERSON] , ані його сином [PERSON] отримано не було, хоча оригінал Сертифікату на право на частку (пай) не втрачено. Крім того вважає, що хоча [PERSON] на момент своєї смерті Сертифікат не отримав, проте доведення його права на частку (пай) шляхом витребування та дослідження документів, які було відповідною передумовою для отримання права на пай - є зайвим. На переконання представника позивачів отримання державного акту на землю, ані [PERSON] , ані позивачами не є можливим, оскільки особа, на ім`я якої було оформлено відповідний Сертифікат померла. За твердженням представника позивачів Сертифікат на право на земельну частку (пай) є належним документом на підтвердження відповідного права особи. Суд, розглянувши заяву представника П`ядицької сільської ради про розгляд справи у їх відсутність, а також відсутність відповідних клопотань та належне повідомлення про судовий розгляд Коломийської районної державної адміністрації, вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, які не з`явились, на підставі наявних у суду матеріалів відповідно до положень ч. 3 ст. 211 та ст. 223 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.05.1962 року батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . У свою чергу [PERSON] змінила своє прізвище внаслідок укладання шлюбу на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про укладання шлюбу від 23.04.1988 року серія [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження від 12.02.1979 року серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] у с. Фатівці Коломийського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за №27. Свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 12.02.1979 року свідчить про те, що [PERSON] , [INFO] , одружився з [PERSON] . Батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14.12.1998 року). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя від 03.11.2021 року вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб 15.08.1961 року, про що складено актовий запис під №24. 14.12.1998 року [PERSON] , [INFO] , змінив своє прізвище на « [PERSON] », про в книзі реєстрації про переміну прізвища, імені, по батькові зроблено запис за №55 (свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові) від 14.12.1998 року серія [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №32 (свідоцтво про смерть від 18.07.2014 року серія [NUMBER] ). Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ №004442 від 23.12.1999 року [PERSON] на підставі рішення Коломийської районної державної адміністрації від 22.04.1999 року №164 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності розміром 56,1 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №44 (свідоцтво про смерть від 17.12.1999 року серія [NUMBER] ). Так, [PERSON] все своє майно заповів своїм донькам [PERSON] та [PERSON] (заповіт від 09.12.1999 року). Відповідно до постанови державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріальної контори із заявою про видачу на їхні імена свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну частку (пай) у землі розміром 56,1 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Великокам`янської сільської ради та належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. До своєї заяви спадкоємиці надають довідку про те, що земельна частка (пай) у землі розміром 56,1 в умовних кадастрових гектарах, що розташовані на території Великокам`янської сільської ради належала [PERSON] , проте правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на земельну частку (пай) відсутні. Крім того в пред`явлених документах є розбіжності, а саме: у свідоцтві про смерть [PERSON] зазначено його прізвище « [PERSON] », а у свідоцтві про народження його синам [PERSON] у графі батько зазначено прізвище « [PERSON] ». Згідно матеріалів спадкової справи №290/1998 після смерті [PERSON] , спадкоємцем останнього являється [PERSON] , який спадщину після смерті батька прийняв, про що свідчать отримані свідоцтва про право на спадщину за законом. Відомості про наявність в спадковому майна права на земельну частку (пай) матеріали спадкової справи не містять. За матеріалами спадкової справи №837/2000 після смерті [PERSON] спадкоємицями останнього за заповітом являються доньки (позивачі) [PERSON] та [PERSON] , які спадщину прийняли. ІV. Нормативно-правове обґрунтування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 83 ЦПК України). Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України (перша черга спадкоємців) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який отримав спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, що передбачено ч. 1 ст. 1296 ЦК України. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину. За п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пункт 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначає, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Тобто сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом і є дійсним до виділення земельної ділянки в натурі, і, у разі смерті власника такого сертифіката спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами чинного законодавства. V. Оцінка суду. З урахуванням викладеного та змісту доказів, досліджених судом, суд приходить до таких висновків. Так позивачі [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємицями [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі заповіту і є такими, що спадщину прийняли у строки визначені діючим законодавством. У свою чергу [PERSON] являється спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняв, проте свої спадкові права на право на земельну частку (пай), належні [PERSON] згідно Сертифікату за життя не оформив, а тому позивачі обґрунтовано звернулись до суду з відповідним позовом. У той же час суд звертає увагу на ту обставину, що у [PERSON] , який помер [INFO] , Сертифікат на право на земельну частку (пай) на день смерті був відсутній, оскільки останній було видано 23.12.1999 року, тоді як відповідне рішення Коломийської районної державної адміністрації було прийняте 22.04.1999 року, тобто на момент відкриття спадщини після смерті останнього до об`єму спадкового майна право на земельну частку пай не ввійшло. Інших доказів належності [PERSON] на час смерті права на земельну частку пай у колективній власності на землю АПФ «Колос» позивачами не надано. Доказів того, що [PERSON] за життя оскаржував питання про виділення (не виділення) йому земельної частки (паю) і видачу (не видачу) правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у нього права на земельну частку (пай), суду також надано не було, що також робить неможливими висновки про наявність відповідного права у [PERSON] за життя та входження відповідних прав до обсягу спадкового майна. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) є підтвердженням наявності відповідного права і передумовою для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку після виділення останньої в натурі, а тому вимоги позивачів про визнання саме права власності на земельну ділянку є некоректними, оскільки за умови спадкування до спадкоємців переходить лише право на земельну частку (пай). За таких обставин, відсутні підстави для визнання за [PERSON] та [PERSON] як права власності, так і права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, оскільки не надано доказів про те, що [PERSON] на момент своєї смерті мав відповідне право на земельну частку (пай), оскільки останнє було ним набуте вже після смерті. Наведені висновки суду, у свою чергу узгоджуються з відповідними висновками, викладеними у постанові ВС від 17.03.2020 року справа №396/1683/18-ц, провадження №61-9879св19. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали. VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином підстав для вирішення питання щодо перерозподілу витрат на оплату судового збору не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed