Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: відділ реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 24.03.2006, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 390, позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному договорі купівлі-продажу квартири було допущено помилку в зазначені її по батькові [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.09.2018 (справа № 308/9682/18) встановлено факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу квартири від 24.03.2006, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 390, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що реєстрація відповідачів у квартирі підтверджується довідкою, виданою відділом реєстрації місця проживання Ужгородської міської ради 30.12.2021 № 8307/18-21, згідно з якою в належній їй квартирі зареєстровані, але не проживають [PERSON] , [INFO] (попередній власник квартири, у якого вона її придбала), та [PERSON] , [INFO] її знайомий, який свого часу просив зареєструвати себе у її житлі, однак фактично ніколи не жив у квартирі. Відповідно до адвокатського письмового опитування про непроживання особи за місцем реєстрації в [ADDRESS] , підтверджується, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у будинку більше п`яти років. Також дану обставину зможуть підтвердити сусіди: [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ); [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ). Вказує, що відповідачі створюють перешкоди у користуванні житлом та порушують її права як нового власника. Як зауважує позивач, її звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування жилим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав, так як відповідачі не проживають в будинку і створюють їй перешкоди, оскільки вона має проблеми з отриманням субсидії, переплачує комунальні послуги. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування належним їй житловим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2022 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі за даною позовною заявою, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Виклик відповідача постановлено здійснити в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому її представник адвокат Бойко Б.Б. подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без участі позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради у судове засідання не з`явився, письмові пояснення щодо позову не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є в цілому власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу-квартири квартири від 24.03.2006, укладеного між позивачем (покупець) та відповідачем (продавець) [PERSON] , витягом з Державного реєстру правочинів та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.09.2018 (справа № 308/9682/18) встановлено факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу квартири від 24.03.2006, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 390, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] значаться зареєстрованими у квартирі за вказаною адресою, що стверджується довідкою про кількість зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 30.12.2021, а також відповідними довідками, виданими відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Ужгородської міської ради та наданими на запити суду у порядку ч. 7 ст. 187 ЦПК України. З письмових опитувань, проведених адвокатом Бойко Б.Б., вбачається, що [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з 24.03.2006, а [PERSON] з 2019 року. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 71 ЖК України визначено, що право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті даної статті. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Як встановлено судом, реєстрація відповідачів у квартирі, що належить позивачу, є перешкодою їй для користування і розпоряджання своєю власністю на свій розсуд, і таке становище порушує конституційні права позивача. Беручи до уваги наведені обставин, оскільки відповідачі не є членами сім`ї позивача та співвласниками квартири, у належній позивачу квартирі не проживають з 2006 року та 2019 року відповідно, правових підстав для користування цим майном не мають, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 992,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved