Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій позивач просить стягнути щомісячно з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.08.2008 між сторонами Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області було укладено шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 182. У даному шлюбі [INFO] народився син - [PERSON] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02.12.2016 по справі № 367/7144/16-ц шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом зі позивачем, повністю знаходиться на її утриманні. [PERSON] не працює, перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, займається вихованням молодшого сина [PERSON] , який народжений у другому шлюбі, перебуває разом з дітьми на повному утриманні свого чоловіка. Матеріальний стан позивача не дає їй можливості самостійно в повному обсязі забезпечувати належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідач повністю самоусунувся від забезпечення сина, добровільної участі в його утриманні не приймає, матеріальної допомоги не надає, хоча може її надавати. Враховуючи, що відповідач офіційно не працевлаштований, позивач просить визначити спосіб виконання відповідачем обов`язку по утриманню дитини у твердій грошовій сумі та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Позивач зазначає, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, отже має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. При визначенні розміру аліментів позивач просить врахувати суд матеріальний стан сторін, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї. Вказує, що відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. 12.01.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач категорично заперечує проти викладених вимог позивача у даній позовній заяві через їх необгрунтованість та безпідставність. Зазначає, що весь час після розлучення займається своїм сином, не тільки матеріально, але і його вихованням. Здійснює особисто оплату необхідних потреб сина, який постійно перебуває з ним на зв`язку та підтримці, проживає із ним на канікулах літом, а також в інші періоди. Несе витрати на лікування, покупки одягу, різного роду речі, пов`язані з його потребами, в тому числі витрачає кошти на його харчування. Жодних претензій з боку колишньої дружини з моменту розлучення і до подання позову не було. Окрім особистих витрат на дитину, надає до суду квитанції в підтвердження здійснення постійних фінансових платежів для потреб дитини, які перерахувались на рахунок Позивачки [NUMBER] відкритий в АТ «КБ ПРИВАТБАНК». Зазначає, що з розмірів сум, що регулярно перераховувались видно, що вони не були значними, але постійними в межах фінансових можливостей відповідача, різними разовими платежами по 500 грн., 600 грн., 150 грн. та іншими сумами, які в місяць становили 2000 грн. Позивачка добре знає, що у відповідача є регулярний і постійний дохід, з якого можна було сплачувати більший розмір, ніж сплачується ним помісячно в 2000 грн. При цьому, у відповідача є нова сім`я: дружина, з якою він проживає в цивільному шлюбі та дитина від першого шлюбу дружини, яка перебуває в них на утриманні. Відповідач працює в ТОВ «Ремонт-Кварт» підсобним робітником і отримує мінімальну заробітну плату, тому сплачувати кожного місяця 5 000 грн. при мінімальній зарплаті в 6500 грн. є фізично не можливим, а продовжувати сплачувати 2000 грн. місяць на дитину в якості аліментів відповідач ніколи не відмовлявся, а робив це самостійно. У зв`язку з чим, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, оскільки вони містять лише формальні посилання на загальні норми законів і власні твердження позивача відносно зазначених нею обставин як підстави в питанні визначення фіксованої суми аліментів в 5 000 грн. на дитину, які належним чином не підтверджені доказами. Позивачем не доведено про наявність можливостей у відповідача сплачувати вказану суму. [PERSON] вказує, що неможливо з відповідача, який має постійний дохід у вигляді заробітної плати стягувати судовим рішення фіксовану суму в твердому грошовому розмірі. Будь-яких інших обставин, які б могли вказувати про покращення матеріального становища платника аліментів позивачем не наведено та не надано жодних доказів з цього приводу. Позивачем не надано жодного підтверджуючого доказу про те, що відповідач має якісь обґрунтовані можливості понести в якості затрат на аліменти по дитині, в розмірі 5000 грн., які могло б відповідати вимогам cт. cт. 76,77 ЦПК України. Разом з тим, у випадку бажання позивачки отримувати аліменти згідно судового рішення, відповідач не заперечує про стягнення аліментів на дитину в розмірі ј від його заробітку. У зв`язку з чим, відповідач просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. на утримання неповнолітньої дитини, який подано безпідставно. При цьому не заперечує про стягнення аліментів на дитину в розмірі ј від заробітку відповідача. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі. Позивач - [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі оголошенням на сайті «Судова Влада України». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області 19 травня 2009 року, [INFO] народився [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 19 травня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 205. Батько: [PERSON] , мати: [PERSON] . Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області від 09 грудня 2017 року, вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії трудової книжки, [NUMBER] , [PERSON] , 30.06.2017 звільнена з роботи за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України. Із копії довідки № 3 від 05.01.2022, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Ремонт-Кварт», [PERSON] працює в ТОВ «Ремонт-Кварт» підсобним робітником з оплатою 6500 грн. з 05.01.2022. Відповідно до довідки № 4374 про реєстрацію місця проживання особи, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ірпінської міської ради, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . При цьому, за вказаною адресою зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що дитина проживає з позивачем, а тому позивач має право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч.1,2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі немає, тому у позивача є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №759/10277/18, провадження №61-22317св19. Враховуючи, що наявні докази офіційного працевлаштування відповідача, при цьому відсутні докази щодо перебування на утриманні у відповідача інших осіб, позивач має на утриманні ще одну дитину та позивач офіційно не працевлаштована, з урахуванням суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 06 серпня 2021 року до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального стану сторін. Суд вважає правильним визначити стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 06 серпня 2021 року (дати надходження позовної заяви до суду), оскільки із конверту, в якому надійшла позовна заява неможливо встановити дату отримання працівниками пошти відповідного пакету документів. Визначений розмір аліментів в сумі 2 500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial