Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

01.09.2022 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів»» 10787,66 грн. заборгованості з житлово-комунальних послуг та 2481,00 грн. судового збору. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Зазначає, що власникам квартир у вищевказаному будинку надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території без укладеного договору. Однак, відповідач [PERSON] не здійснює належним чином оплату за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період з січня 2020 року по серпень 2022 року утворилась заборгованість у сумі 10787,66 грн. Вказує також, що заборгованість у сумі 13598,70 грн. станом на січень 2020 року є заборгованістю відповідача перед ЛКП «Центральне», правонаступником якого є ЛКП «Старий Львів» відповідно до ухвали Львівської міської ради №5634 від 10.10.2019 року «Про припинення ЛКП «Центральне» шляхом приєднання до ЛКП «Старий Львів». Ухвалою суду від 02.09.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] , діючи згідно довіреності, в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, наведених у ньому. Просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав, відтак, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, входячи з наступного. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] перебуває на балансі ЛКП «Старий Львів». Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії витягу із будинкової книги, [PERSON] прописаний за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України. Згідно ухвали Львівської міської ради №5634 від 10.10.2019 року, припинено Львівське комунальне підприємство «Центральне» шляхом приєднання до Львівського комунального підприємства «Старий Львів» та з цього часу будинок [ADDRESS] перебуває на балансі Львівського комунального підприємства «Старий Львів». Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тобто відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Згідно позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 10787,66 грн. за період з січня 2020 року по серпень 2022 року. Однак, згідно розрахунку заборгованості мешканця [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , за період з січня 2020 року по серпень 2022 року нараховано до сплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території 7511,81 грн., в той час, як сплачено [PERSON] за вказаний період 10322,84 грн. Разом з тим, з вказаного розрахунку вбачається, що станом на 01.01.2020 року заборгованість становить 13598,70 грн., тобто така виникла ще до січня 2020 року, однак не розшифровано, за який саме період до січня 2020 року така виникла, та за які саме надані послуги, за яким тарифом відбувалось нарахування. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно положень статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Отже, встановлені в ході розгляду обставини свідчать про те, що матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів покладених в обґрунтування позовної заяви стосовно того, що у відповідача наявна будь-яка забооргованість за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2020 року по серпень 2022 року, оскільки як встановлено судом, за вказаний період відповідачем сплачено більше, аніж нараховано, а тому, за висновком суду, відсутні належні правові підстави для задоволення позову, оскільки заявлені позовні вимоги є необґрунтовані, безпідставні та не підтверджені відповідними засобами доказування.

Outcome: dismissed