Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати виконавчий напис № 12385, виданий 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Кредит Капітал заборгованості за кредитним договором № 005-13564-141013 від 14.10.2013 в розмірі 20712,17 грн.; стягнути з відповідача на її користь судовий збір та витрати на правову допомогу.. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 12385 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ „ФК„ Кредит - Капітал заборгованості за кредитним договором № 008-13564-260413 від 26.04.2013 на загальну суму 29297,02 грн., на підставі якого 23.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 67577014. Вказує, що жодних невиконаних зобов`язань перед ТОВ „ФК„ Кредит - Капітал він не має, відповідачем його не повідомлялося про наявність заборгованості, а тому, вважає, що виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства та виконанню не підлягає. Ухвалою від 15.08.2022 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Також, постановлено витребувати від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни документи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 12385 виданий 28.05.2021; від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича належним чином завірені копії документів, які стали підставою для відкриття виконавчого провадження № 67577014 з приводу виконання виконавчого напису, вчиненого 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною за № 12385; від Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Кредит Капітал належним чином завірені документи, які стали підставою для вчинення виконавчого напису № 12385, вчиненого 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною. На виконання ухвали суду 31.08.2022 від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича надійшли належним чином завірені копії документів, які стали підставою для відкриття виконавчого провадження № 67577014 з приводу виконання виконавчого напису, вчиненого 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною за № 12385. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогамистатті 264\~ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Із змісту позовної заяви вбачається, що жодних невиконаних зобов`язань перед ТОВ „ФК„ Кредит - Капітал [PERSON] не має, відповідачем її не повідомлялося про наявність заборгованості, а тому, вважає, що виконавчий напис № 12385, вчинений 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною суперечить вимогам чинного законодавства та виконанню не підлягає. Як вбачається із виконавчого напису № 12385, вчиненого 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною такий був виданий з приводу стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова Компанія „Кредит-Капітал, яка є правонаступником всіх прав та обов`язків за Договором відступлення права вимоги за кредитними договорами № 2231/К від 23.04.2020 АТ „Дельта Банк, заборгованості за кредитним договором № 005-13564-141013 від 14.10.2013 на загальну суму 20712,17 грн. (а/с 27). На підставі виконавчого напису № 12385, вчиненого 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною 18.11.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. було відкрито виконавче провадження № 67577014 (а/с 8). Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.12 та ст.81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст.\~89\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ст.ст.87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус має право вчинити виконавчий напис лише в разі безспірності заборгованості таза умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Пунктами 3.1, 3.2 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно із пунктом 3.5 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Про те, що вона є боржником у виконавчому провадженні № 67577014 [PERSON] дізналася 10.08.2022 після відкриття рахунку у банку для отримання допомоги по безробіттю. Засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості відповідачем у матеріалах справи відсутня, також відсутні докази того, що така виписка була надана нотаріусу. За таких обставин у нотаріуса не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною. відповідно вчиняти виконавчий напис. Пунктом 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженогопостановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 визначено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Наведене свідчить про надання відповідачем неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п. 2 ч. 1ст. 49 Закону України «Про нотаріат»та п. 1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно якого на нотаріуса покладається обов`язок відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. У спірному виконавчому написі нотаріус вказує, що боргові зобов`язання у позивача виникли за кредитним договором № 005-13564-141013 від 14.10.2013, строк платежу настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення проводиться за період з 23.04.2020 по 07.04.2021. Проте, що строк платежу настав не підтверджується жодними документами. Єдиним аргументом відповідача, що строк платежу настав є те, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова Компанія „Кредит-Капітал є правонаступником всіх прав та обов`язків за Договором відступлення права вимоги за кредитними договорами № 2231/К від 23.04.2020 АТ „Дельта Банк. Отже, при вчиненні спірного виконавчого напису щодо стягнення боргу за вказаний період, приватним нотаріусом не враховано положенняст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Зокрема того, що з дня виникнення права вимоги для такого стягнення минуло більше трьох років. Ні відповідачем, ні приватним нотаріусом не надано суду доказів встановлення іншого строку давності, в межах якого вчинено виконавчий напис. Отже, наведені обставини вказують на порушення приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису вимогст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» щодо можливості вчинення виконавчого напису за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а також п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Крім того, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю. Із позовом позивачем було подано попередній розрахунок судових витрат, які складаються з сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на судовий збір. В матеріалах справи наявна квитанція ПН 215600426655 від 11.08.2022 про сплату позивачем судового збору за подання позовної заяви в розмірі 992,40 грн. З приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник [PERSON] - адвокат Богомазом А. П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». Разом із позовною заявою представником позивача, серед іншого, долучено до матеріалів справи Договір № 11/08 про надання правової допомоги, укладений 10.08.2022 між адвокатом Копанським Миколою Львовичем та [PERSON] , Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 11/08 від 10.08.2022, Свідоцтво про право Копанським Миколою Львовичем на зайняття адвокатською діяльністю Серія ЛВ № 001384 від 13.03.2019, ордер на надання правничої (правової) допомоги № 1155057, Акт прийому-передачі наданих послуг від 11.08.2022, згідно якого вартість консультації щодо перспектив та ризиків пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції становить 1000 грн., вартість підготовки та написання позовної заяви становить 2000 грн. Згідно Акту прийому-передачі коштів від 11.08.2022 позивач оплатила адвокату Копанському Миколі Львовичу за надані послуги 3000 грн. А тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 133, ч. 3 ст. 142 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з сплати судового збору в розмірі 992,40грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved