Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

16 серпня 2022 року адвокат Глушкова О.І., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, індексу інфляції та трьох процентів річних. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 09 листопада 2018 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики, на підтвердження чого відповідачка написала розписку, згідно з якою отримала від позивача кошти в сумі 55000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень строком на один рік. Однак, після спливу одного року, 09 листопада 2019 року, відповідачка кошти не повернула, від виконання зобов`язання ухиляється, постійно змінює номер телефону. Невиконання відповідачкою свого зобов`язання підтверджується тим, що оригінал розписки знаходиться у позивача. За таких обставин просить стягнути з відповідачки на користь позивача 55000 грн. за договором позики від 09.11.2018 року, інфляційні нарахування в розмірі 20036,88 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 4565,75 грн., а всього 79602,63 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді\~Крижопільського районного\~суду Вінницької\~області від\~18 серпня 2022 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову у даній цивільній справі та накладено арешт на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0125 га, кадастровий номер 0521980400:06:002:0076, власником якої є [PERSON] , шляхом заборони її відчуження. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 07 вересня 2022 року до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідачки адвокат Чудак В.Д. просить у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Вказує, що відповідачка не укладала з позивачем договір позики та будь-яких коштів від нього не отримувала. В 2018 року відповідачка вирішила продати земельну ділянку своєї матері, щоб купити будинок. Дізнавшись про це, [PERSON] запропонував [PERSON] продати йому земельну ділянку, а взамін пообіцяв їй будинок [ADDRESS] , на що [PERSON] погодилася і віддала [PERSON] документи на земельну ділянку, а той дозволив їй вселитися у вищевказаний житловий будинок. Для того, щоб [PERSON] не забрала у [PERSON] земельну ділянку, останній вимагав у неї розписку, яку вона написала під диктовку [PERSON] . В подальшому [PERSON] разом зі своїм чоловіком зробила ремонт в будинку [ADDRESS] та в 2019 році вселилася у цей будинок, де проживала до серпня 2022 року. В 2019 році [PERSON] дізнався, що у [PERSON] є ще чотири земельні ділянки та запропонував передати йому їх, пообіцявши сплачувати оренду плату. Однак, [PERSON] вирішила здати належні їй земельні ділянки в оренду ПрАТ «ПК «Поділля», оскільки [PERSON] не переоформив на неї житловий будинок [ADDRESS] , а також не сплачував орендну плату за користування земельними ділянками за 2019-2021 роки. На вимогу [PERSON] , [PERSON] добровільно виселилася разом із своєю сім`єю з будинку [ADDRESS] та проживає на даний час за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] достовірно відомо, що [PERSON] надавав у користування, без укладення договору оренди, належні їй п`ять земельних ділянок директору ФГ «ФЛОРА А.А.» [PERSON] , який сплачував йому за це грошові кошти. Користуючись належними [PERSON] земельними ділянками, [PERSON] мав би їй сплатити 172033,40 грн. Вищевказані обставини свідчать про відсутність договору позики між [PERSON] та [PERSON] та будь-якої заборгованості [PERSON] перед [PERSON] . За таких обставин накладення арешту на належну [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0125 га, кадастровий номер 0521980400:06:002:0076, є безпідставним. У наданій позивачем розписці відсутня конкретна дата отримання коштів, якщо це мало місце, та конкретна дата, коли борг повинен бути повернутий, як і відсутні відомості, що кошти бралися в борг. Таким чином, [PERSON] звернувся з даним позовом без жодних правових підстав, зловживаючи своїми правами та довірою, намагаючись завдати матеріальної шкоди [PERSON] 08 вересня 2022 року до суду від представника позивача адвоката Глушкової О.І. надійшла заява, якою повідомлено, що докази про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і понесе у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Ухвалою Крижопільського районного суду від 08 вересня 2022 року визнано обов`язковою явку позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] в наступне судове засідання для дачі особистих пояснень. Ухвалою Крижопільського районного суду від 21 вересня 2022 року задоволено клопотання відповідачки [PERSON] про її допит як свідка у даній справі. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити у повному обсязі. Позивач суду пояснив, що до нього звернулася відповідачка [PERSON] з проханням позичити їй 55000 грн. строком на один рік. На той час він займався фермерським господарством та мав такі кошти. Оскільки він давно знав [PERSON] , тому вирішив позичити їй гроші. 09 листопада 2018 року він позичив [PERSON] кошти в сумі 55000 грн. строком на один рік, про що вона власноручно написала розписку. Це відбувалося в його автомобілі в с. Городківка. Вони не обговорювали як [PERSON] буде повертати борг: частинами чи однією сумою. Йому було відомо, що [PERSON] має земельні ділянки, однак гроші він надав їй саме в борг. В свою чергу [PERSON] борг не повернула, часто змінювала номер мобільного телефону, а додому до неї він не приходив, оскільки її співмешканець поводить себе агресивно. Також позивач в судовому засіданні надав суду оригінал розписки. Відповідачка позов не визнала, мотивуючи тим, що не укладала з позивачем договору позики та не отримувала від нього коштів в борг, а її представник адвокат Чудак В.Д. вказав, що у наданій позивачем розписці багато суперечностей, а саме: немає даних про те, що відповідачка взяла гроші саме в борг та зобов`язується їх віддати, не вказані термін і умови повернення коштів. Відповідачка, будучи допитаною як свідок, дала показання про те, що вона продала позивачу мамин пай за 55000 грн. Однак, він дав їй на руки 15000 грн., а решту - 35000 грн. забрав за будинок [ADDRESS] . Даний будинок належить його матері і він обіцяв в подальшому переоформити право власності на неї (відповідачку). Вона успадкувала земельні ділянки і позивач хотів орендувати в неї ці земельні ділянки, однак вона уклала договори оренди з ПрАТ «ПК «Поділля». За це позивач вигнав її разом з дітьми з будинку [ADDRESS] , де вона зробила ремонт та проживала разом із сім`єю. У даному будинку також зареєстровано її місце проживання. Таким чином, фактично вона не брала у позивача гроші в борг, кошти він їй дав за користування належною їй земельною ділянкою. Надану позивачем розписку вона написала на його вимогу та під його диктовку, оскільки довіряла йому, а сама не розуміється в цих питаннях. Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, показання відповідачки, допитаної як свідок, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті\~6,\~526,\~627 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша\~статті 1049 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач має підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України,\~суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.\~За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічні по суті висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, від 08.06.2016 у справі № 6-1103цс16 та вказівки в постанові ВСУ від 26.09.2018 у справі № 483/1953/16-ц, які відповідно до\~ст. 417 ЦПК України\~є обов`язковими для застосування іншими судами загальної юрисдикції таких норм права. Так, відповідно до вказаних висновків Верховного Суду України, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні також виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Судом встановлено, що 09 листопада 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, про що свідчить розписка, згідно якої відповідачка отримала від позивача кошти в сумі 55000 грн. строком на один рік. Факт отримання відповідачкою від позивача зазначеної суми грошових коштів у позику підтверджується змістом відповідної розписки від 09 листопада 2018 року. Розписка, копія якої долучена до матеріалів справи та оригінал якої в судовому засіданні надав позивач, є борговим документом. Відповідно\~до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Отже, борговий документ - розписка знаходиться у позивача. Відповідачкою не надано та в судовому засіданні не здобуто доказів повернення відповідачкою позивачу суми позики. А наявність боргової розписки у позивача підтверджує наявність боргу. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики, відповідачкою суду не представлено. Відповідно до розрахунків, наданих стороною позивача, інфляційні нарахування на суму боргу становлять 20692,48 грн., розмір 3 % річних з простроченої суми становить 4565,75\~грн. Вказані розрахунки відповідачкою не заперечувалися, у встановленому законом порядку не спростовані, тому суд приймає вказані розрахунки як належні та допустимі докази. Відповідачка не надала суду належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та, відповідно, у спростування позовних вимог у даній справі. Із наданої позивачем [PERSON] розписки [PERSON] від 09 листопада 2018 року, як доказу у справі, інших доказів, досліджених судом, не слідує висновку щодо несправжності правової природи правочину, суть якого є предметом даного спору, чи його безгрошовості. Судом не встановлена відсутність у позикодавця коштів у розмірі, вказаному у договорі позики, на момент його укладання, цей факт відповідачкою не оспорюється. У розписці зазначено, що [PERSON] 09 листопада 2018 року отримала\~від [PERSON] кошти в сумі 55000 грн. строком на один рік, тобто кінцевий термін повернення - 09 листопада 2019 року. Таким чином умови договору позики є чіткими й зрозумілими, тому посилання сторони відповідачки щодо неясності, суперечливості розписки, суми боргу, що підлягає поверненню та дати його повернення не можна визнати такими, що відповідають дійсності. Відповідачкою факт написання власноручно розписки в судовому засіданні не заперечувався, не доведено написання нею розписки під тиском позивача.\~ Суд критично оцінює показання [PERSON] , надані нею в ході її допиту в якості свідка, з огляду на те, що вона є відповідачкою у справі, безпосередньо зацікавленою у вирішенні спору на її користь. Долучені до відзиву на позов копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № № 301632306, 301632487, 301632662 та 301632063 від 27 травня 2022 року, а також Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 62805125 від 05 липня 2016 року свідчать про те, між відповідачкою та ПрАТ «ПК «Поділля» 18 червня 2013 року та 23 травня 2022 року укладено договори оренди щодо належних їй земельних ділянок з кадастровими номерами відповідно 0521980400:06:002:0075 та 0521980400:06:002:0076, 0521980400:06:003:0216, 0521980400:06:001:0676, 0521980400:06:002:0738. З долученої до відзиву довідки ПрАТ «ПК «Поділля» № 1573 від 06 вересня 2022 року вбачається, що вартість нарахованої орендної плати по договорах землі по с. Вербка Городківської сільської ради становить: 2018 р. 10294,35; 2019 р. 12732,36, 2020 р. 13837,14, 2021 р. 16438,63. Відповідно до ч. 1 ст. 76\~ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7\~ст. 81 ЦПК України\~імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином відповідачкою жодними належними та допустимими доказами не підтверджено, що між сторонами виникли будь-які інші правовідносини, із змісту наданої позивачем розписки вбачається, що між сторонами виникли правовідносини саме із договору позики. Отже, зважаючи на те, що відповідачкою не виконане зобов`язання щодо сплати заборгованості за договором позики від 09 листопада 2018 року, чим порушено права позивача, тому таке порушення підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача 55000 грн. за договором позики від 09.11.2018 року, інфляційних нарахувань в розмірі 20036,88 грн. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 4565,75 грн., а всього 79602,63 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. У зв`язку з тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40\~грн. Окрім того, за змістом ч. ч. 7, 8\~ст. 158 ЦПК України\~у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним продовжити дію заходу забезпечення позову згідно ухвали від 18 серпня 2022 року протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved