Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позивач ЖБК «Автотранспортник-4» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власницею квартири за адресою [ADDRESS] . ЖБК «Автотранпортник-4» є обслуговуючим кооперативом, який відповідно до покладених функцій здійснює утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] . Відповідач не сплачує кошти за надані житлово-комунальні послуги, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 129095,90 грн. У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 129095,90 грн., а також судові витрати. 28.12.2021 року ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено частково. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.06.2022 року заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.12.2021 року скасовано та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити з викладених підстав. Представник відповідачки - [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі. Вказала, що довідка - розрахунок, яка надана на підтвердження розміру заборгованості не містить даних за який період виникла вказана заборгованість. Обігова відомість, яка долучена до позовної заяви складена не позивачем, а Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», за таких обставин вважає позовні вимоги не обґрунтовані та не доведені позивачем. Вислухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до положення п. 1.1 Статуту визначено, що ЖБК «Автотранспортник-4» - є обслуговуючий кооператив, створений шляхом об`єднання фізичних осіб для забезпечення житлом та іншими об`єктами нерухомості членів кооперативу і членів їх сімей, на добровільних засадах, для спільної господарської, іншої діяльності , а також для сприяння членам кооперативу, а також іншим особам, отримання наданих постачальниками якісних послуг, створення кого зареєстровано Деснянської районною в м. Києві державною адміністрацією 23.01.1985 року. З письмових матеріалів справи вбачається, що ЖБК «Автотранспортник-4» здійснює утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] . Таким чином, позивач є обслуговуючою організацією вказаного будинку та здійснює його утримання, обслуговування та експлуатацію, забезпечує утримання вказаного будинку і споруд та прибудинкових територій. З письмових матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є членом ЖБК «Автотранспортник-4», про що свідчать довідка про реєстрацію місця проживання особи № 64358182 від 24.06.2021 року та реєстр членів ЖБК «Автотранспортник-4». Вказана обставина не заперечувалася представником відповідача в судовому засіданні. Згідно п. 1.1. Статуту ЖБК «Автотранспортник-4» - є обслуговуючий кооператив, створений шляхом об`єднання фізичних осіб для забезпечення житлом та іншими об`єктами нерухомості членів кооперативу і членів їх сімей, на добровільних засадах, для спільної господарської, іншої діяльності , а також для сприяння членам кооперативу, а також іншим особам, отримання наданих постачальниками якісних послуг, створення кого зареєстровано Деснянської районною в м. Києві державною адміністрацією 23.01.1985 року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово- комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно- технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо - фактично користувався ними. Стороною позивача на підтвердження заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, утримання будинку і прибудинкової території долучено до позовної заяви довідку - розрахунок (а.с.18), проте суд вказаний доказ приймає критично з урахуванням наступного. З вказаної довідки вбачається, що заборгованість станом на 01.05.2021 року складає 128095,90 грн. Облік заборгованості розпочато з лютого 2020 року та вказано, що станом на лютий 2020 року вже існував борг на суму 122118,40 грн., без деталізації періоду такого боргу. Таким чином, представник позивача, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення боргу станом на лютий 2020 року в сумі 122118,40 грн. (деталізація періоду, суми, тариф). Представник позивача в судовому засіданні вказала, що розрахунок за послуги з утримання будинку та прибудинкової території обчислюється з урахуванням площі квартири та тарифу, розмір якого затверджується загальними зборами. З пояснень представника позивача вбачається, що розмір тарифу було затверджено протоколом № 41 Загальних зборів ЖБК «Автотранспортник-4». Проте копію вказаного протоколу не було долучено до позовної заяви та не подано стороною позивача в судовому засіданні. Наданий протокол № 40 Загальних зборів ЖБК «Автотранспортник-4» складений 14.12.2014 року, не містить даних щодо вирішення питання тарифів за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Надана стороною позивача, облікова відомість за квітень 2021 року, не містить даних щодо тарифу та складових суми 128095,90, яку позивач просить стягнути. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у вказаному розмірі та невизначеність періоду заборгованості, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову через недоведеність. Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed