Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Представник позивача Шпуганич В.П. звернувся з позовом в інтересах [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», треті особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Денис Володимирович, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 02 квітня 2010 року, вчинений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкиним Д.В. за №686 про звернення стягнення на предмет іпотеки житлового будинку в [ADDRESS] в рахунок погашення боргу [PERSON] перед ВАТ «ВТБ Банк» на загальну суму 257\~327,33 доларів США та витрати на його вчинення та стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що 02 квітня 2010 року приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В. вчинив виконавчий напис №686, яким пропонував звернути стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок в [ADDRESS] , який належить [PERSON] . Зазначене вище нерухоме майно передано в іпотеку ВАТ «ВТБ Банк». Строк платежу за договором іпотеки настав 10 березня 2008 року. За рахунок реалізації предмета іпотеки нотаріус пропонував задовольнити вимоги ВАТ «ВТБ Банк» які станом на 29.03.2010 становили 257\~327,33 доларів США, з них: борг за кредитом з урахуванням 30% річних нараховані у зв`язку з погашенням зобов`язань щодо повернення кредиту 207\~584,70 доларів США, що включає в себе: прострочену заборгованість за кредитом 140\~000 доларів США та 30% річних на суму 67\~584,70 доларів США. Борг за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних нарахованих у зв`язку з порушенням зобов`язань по сплаті процентів в сумі 43\~726,81 доларів США, з яких прострочена заборгованість по відсоткам в сумі 42\~871,71 долари США нараховані у період з 15.12.2007 по 29.03.2010 та 3% річних в сумі 855,10 доларів США. Виконавчий напис виконувався Ужгородським МВ ДВС у межах виконавчого провадження №20197152. Вважає, що виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.. 35 ЗУ «Про іпотеку» у редакції на дату ухвалення рішення, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Окрім того, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2009 у справі 2-п 2206/08 в рахунок погашення боргу по кредитному договору від 17.10.2007 №0732SK в сумі 1\~211\~005,87 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок в [ADDRESS] . У цьому рішенні констатовано, що відповідач не виконував зобов`язання по сплаті боргу і його борг станом на 19.02.2008 становить 1\~211\~005,87 грн. Після зміни строку виконання зобов`язання кредитор не мав правових підстав для нарахування процентів за кредитним договором. Зазначене випливає з норм закону, положень кредитного договору та відповідає правовим позиціям, висловленим Верховним Судом у постановах від 16.01.2019 у справі №464/3970/16-ц, від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц і в інших постановах, за змістом яких, зокрема: стягнення процентів у розмірі, передбаченому договором, поза межами договору, в тому числі, з урахуванням зміни кредитором строку виконання основного зобов`язання, законом не передбачено; право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.\~2\~ст.\~1050\~ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625\~ЦК\~України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2\~ст.\~625\~ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У виконавчому написі кредитор протиправно врахував 30% річних на суму 42\~871,71 доларів США та 3% річних на суму 855,10 доларів США. На адресу відповідача 11.01.2011 скерована досудова вимога про повне погашення заборгованості. У вимозі зазначено, що заборгованість позичальника [PERSON] станом на 09.01.2008 становить 706\~114,63 грн., що є еквівалентом 139\~824,68\~доларів США. Інші вимоги не надсилались. В той же час, виконавчий напис вчинено на суму 257\~327,33 доларів США. Отже, позивачем у встановленому порядку доведено, що сума боргу визначена у виконавчому напис не є безспірною. За наведених обставин, виконавчий напис нотаріуса від 02.04.2010 за №686 є таким, що підлягає визнанню судом, що не підлягає виконанню з усіма його наслідками. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.01.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2022 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. 13.05.2022 представником третьої особи Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подана заява про застосування строків позовної давності. Зазначив, що позивачу [PERSON] ще у 2010-2011 роках було відомо за існування виконавчого напису №686 від 02.04.2010, вчиненого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В., оскільки на виконанні у МВ ДВС Ужгородського МРУЮ перебувало відповідне виконавче провадження ВП№20197152, в ході виконання якого, проводились виконавчі дії (про які боржнику було доведено належним чином) пов`язані з реалізацією іпотечного нерухомого майна належного боржнику [PERSON] . Так, 13.07.2010 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М., відповідно до вимог ст.ст. 3, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження. 05.08.2010 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М., на підставі вимог ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на іпотечне нерухоме майно боржника [PERSON] , а саме на будинок [ADDRESS] , копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження. 13.08.2010 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М., на підставі вимог ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, згідно для визначення ринкової вартості описаного (арештованого) майна, залучено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання [PERSON] , копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження. Згідно протоколу проведення аукціону №1-6/385/10і від 01.02.2011, предмет іпотеки будинок [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] було продано на прилюдних торгах [PERSON] за ціною 267120 грн. 11.02.2011 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М., на підставі вимог ст. 38, п.6 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. З огляду на зазначене, позивачу було відомо про існування виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Кішкіним Д.В. у 2010-2011рр, а позовну заяву подано у 2022, тобто через 11 років. 16.06.2022 представником позивача подано пояснення на заяву третьої особи Ужгородського МВ ДВС ПЗМУ МЮ. В яких зазначив, що відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Згідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. У справі, що розглядається, вимога щодо виконавчого напису, який не підлягає виконанню, заявлена до ПАТ «ВТБ Банк», іпотеко держателя нерухомого майна в [ADDRESS] , на яке нотаріус вчинив оскаржуваний напис про його безспірне стягнення. Крім того, звернув увагу на те, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебував як виконавчий напис нотаріуса так і рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 лютого 2009 року у справі №2-п 2206/08, де вирішено в рахунок погашення боргу по кредитному договору від 17.10.2007 р. №0732SK в сумі 1\~211\~005,87 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок в [ADDRESS] . У цьому рішенні констатовано, що відповідач не виконував зобов`язання по сплаті боргу і його борг станом на 19.02.2008 становить 1\~211\~005,87 грн. 20.07.2022 представником позивача подано заяву про витребування доказів, а саме витребувати від приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича належним чином засвідчені копії документів на підставі яких, ним 02.04.2010 вчинено виконавчий напис №686, яким пропонував звернути стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок в [ADDRESS] , який належить [PERSON] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2022 витребувано від приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Дениса Володимировича належним чином засвідчені копії документів на підставі яких, ним 02.04.2010 вчинено виконавчий напис №686, яким пропонував звернути стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок в [ADDRESS] , який належить [PERSON] . 10.08.2022 на виконання ухвали суду від 20.07.2022, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. надано копії документів: виконавчого напису, іпотечного договору, заяви про вчинення виконавчого напису, розрахунку, довіреності, паспорта, кредитного договору, вимоги, повідомлення, витягу з Державного реєстру іпотек, Інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів. 15.08.2022 представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності. Зазначив, що відповідно до ст.. 257 ЦК україни, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною першою ст.. 261 ЦК україни передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так на виконанні МВ ДВС Ужгородського МРУЮ перебувало виконавче провадження ВП№20197152 з примусового виконання виконавчого напису №686 від 02.04.2010, вчиненого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на будинок [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] за рахунок коштів отриманих від реалізації задовольнити вимоги ВТБ Банк у розмірі 2044346,33 грн. 13.07.2010 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 05.08.2010 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М., винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на іпотечне нерухоме майно боржника [PERSON] , а саме на будинок [ADDRESS] . 13.08.2010 головним державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Секерня Є.М., винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, згідно для визначення ринкової вартості описаного (арештованого) майна (юудинок [ADDRESS] ) залучено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання [PERSON] . Копію відповідних постанов у порядку вимог Закону України «Про виконавче провадження» було надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. В подальшому, згідно протоколу проведення аукціону №1-6/385/10і від 01.02.2011, предмет іпотеки будинок [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] було продано на прилюдних торгах [PERSON] за ціною 267120 грн. Зазначає, що про існування оскаржуваного виконавчого напису №686 від 02.04.2010, вчиненого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В., позивачу було відомо ще у 2010 році, під час його примусового виконання в МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, де було відкрито виконавче провадження ВП№20197152, про яке позивачу було доведено належним чином. Більше того, до реалізації зазначеного вище майна, воно перебувало на відповідальному зберіганні саме у позивача, що також підтверджує про обізнаність позивача про наявність оскаржуваного виконавчого нотаріуса ще в 2010 році. В той же час, з даним позовом [PERSON] звернувся лише у 2022 році, тобто через 12 років після того, як дізнався про порушення свого права, а отже сплинула позовна давність щодо вимог позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 17.08.2022 представником відповідача подано письмові пояснення. В яких зазначив наступне. Позивач стверджуючи, що під час вчинення нотаріальних дій не було перевірено безспірність заборгованості за кредитом, не зазначає, які саме порушення Закону України «Про нотаріат» були допущені приватним нотаріусом. Посилання Позивача на порушення приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису Закону України «Про нотаріат», носить виключно формальний характер, оскільки не конкретизує в чому саме були допущені порушення, а посилається лише на те, що приватний нотаріус не перевірив безспірність заборгованості за кредитом. Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (надалі - Порядок) для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підтягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до підпункту 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотскодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іиотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпогекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Після отримання виконавчого напису нотаріуса, останнє було передано на виконання до виконавчої служби В подальшому, на виконанні MB ДВС Ужгородського МРУЮ перебувало виконавче провадження ВГІ №20197152 з примусового виконання виконавчого напису №686 від 02.04.2010р. вчиненого Приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіна Д.В. про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на: будинок [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] за рахунок коштів отриманих від реалізації задовольнити вимоги ВАТ Банк у розмірі 2044346,33грн. 13.07.2010 року головним державним виконавцем MB ДВС Ужгородського МРУЮ Секерия С.М., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 05.08.2010р. головним державним виконавцем Секерня Є.М. винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на іпотечне нерухоме майно боржника [PERSON] , а саме: на будинок [ADDRESS] . 13.08.2010р. головним державним виконавцем Секерня Є.М. винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, згідно для визначення ринкової вартості описаного (арештованого) майна (будинку [ADDRESS] ) залучено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання [PERSON] . Копії відповідних постанови у порядку вимог ЗУ «Про виконавче провадження» було надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. Згідно протоколу проведення аукціону №1-6/385/1 Оі від 01.02.2011р. предмет іпотеки - будинок [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] ( [ADDRESS] , дата народження [INFO] , ідент. код. [NUMBER] ) було продано на прилюдних торгах [PERSON] за ціною 267 120,00 гри. В той же час, що про існування оскаржуваного виконавчого напису №686 від 02.04.2010р. вчиненого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В., Позивачу було відомо, ще у 2010 році, під час його примусового виконання в MB ДВС Ужгородського МРУЮ, де було відкрито виконавче провадження ВП№20197152, про яке Позивачу (боржнику) було доведено належним чином. Більше того, до реалізації зазначеного вище майна, воно перебувало на відповідальному зберіганні саме у позивача, що також підтверджує про обізнаність позивача про наявність оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса ще в 2010 ропі. При цьому, з даним позовом [PERSON] звернувся лише у 2022 році, тобто через 12 років після того як дізнався про порушення свого права, а отже сплинула позовна давність щодо вимог позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не піддягає виконанню. Підсумовуючи викладене, можливо дійти до висновку про безпідставність та необґрунтованість позову, оскільки позивач обґрунтовуючи свої вимоги ставить під сумнів безспірність заборгованості, при цьому не надає суду жодного доказу на підтвердження існування спору щодо вказаної заборгованості. Крім того зазначає, про невірно обраного позивачем способу захисту. Так, позовними вимогами Позивача є визнання виконавчого напису №686 від 02.04.2010р. вчиненого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кішкіним Д.В. таким, що не підлягає виконанню. Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права га характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а - у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23). Також Велика Палата Верховного Суду зауважує, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи с спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19. В той же час, позивач не заперечує проти наявної простроченої заборгованості за кредитним договором, не оскаржував її розмір у судовому порядку, а звернувся то суду через 12 років після того, як предмет іпотеки за оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса було реалізовано на прилюдних торгах виконавчою службою на користь іншої особи, яка взагалі не залучена до участі у розгляді даної справи. Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимога про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не підлягають задоволенню. Крім того, щодо покладення витрат на правничу допомогу, то для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи те, що в позовній заяві не зазначено про понесені позивачем витрат на правничу допомогу надану безпосередньо адвокатом та відповідно за відсутності детального опису робіт виконаних адвокатом, підстави для покладення витрат в розмірі 4000,00 грн. на відповідача відсутні. Більше того, Верховний Суд має чимало висновків, які стосуються висновків щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню зокрема, при визначенні суми відшкодування суд мас виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (п. 269 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України). Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок Відповідача відповідно до положень ст.137 ЦПК України, має бути встановлено, що за обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. В свою чергу суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: dismissed