Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування збитків у розмірі 68 464,70 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що є єдиним власником квартири [ADDRESS] . З грудня 2013 року в його квартирі фактично проживають відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO], [PERSON] [INFO]. Ці особи зареєстровані у належній позивачу квартирі. Крім того, в квартирі без реєстрації проживає [PERSON] - чоловік відповідача [PERSON] . Позивач з грудня 2013 вимушено не проживає у належній йому квартирі, оскільки [PERSON] проти нього було вчинено злочин передбачений ч.1. ст. 122 КК України, що підтверджується вироком Оболонського районного суду міста Києва від 31.03.2014 року, внаслідок вчинення якого позивачу було задано умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження. Відповідачі належним чином не виконують зобов`язання щодо своєчасної оплати спожитих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 68 464,70 грн., яка складається з заборгованості : -за спожитий природній газ - 9 788,57 грн.; -за спожиту електроенергію- 3 687,78грн.; -за централізоване постачання гарячої води - 5 936,81 грн.; -внески за обслуговування вузлів комерційного обліку - 74 грн.; -внески за обслуговування вузлів комерційного обліку (загальнобудинкового лічильника ЦО) - 50,95 грн.; -по внескам на управління багатоповерховим будинком - 31 812,20 грн. З огляду на те, що в вищезазначеній квартирі проживають тільки відповідачі позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь збитки на загальну суму 68 464,70 грн., вважаючи, що вказані кошти є його збитками, оскільки саме він як власник квартири має обов`язок по відшкодуванню цих витрат. Ухвалою суду 10 серпня 2021 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Проте відповідачем письмовий відзив не подано. Ухвалою суду від 10 листопада 2021 року подальший розгляд даної справи ухвалено здійснювати у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач, допитаний в судовому засіданні за згодою в якості свідка, суду показав, що з квітня 2014 року він не проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] у зв`язку з загрозою його життю та вкрай негативними відносинами, які склались між ним та родиною його доньки [PERSON] . Житлово-комунальними послугами у цій квартирі він не користується, оскільки з того часу постійно проживає в квартирі своєї цивільної дружини за адресою: [ADDRESS] . Йому відомо, що за адресою належної йому квартири значна заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг, на його звернення відповідачі не відреагували і не сплатили наявну заборгованість повністю чи навіть частково. Відповідачі в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні просила задовольнити в повному обсязі. Будучи допитаною в судовому засіданні за згодою в якості свідка показала, що в спірній квартирі не проживає з 1987 року, а батько з 2014 року у зв`язку з нанесенням йому тілесних ушкоджень. Доступу до квартири по [ADDRESS] з своєю родиною не сплачує за житлово-комунальні послуги. Вважає, що безпідставним є покладення на батька відповідальності по сплаті за житлово-комунальні послуги, якими він не користується. Заслухавши позивача, його представника, третю особу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Право власності на цю квартиру зареєстровано відповідно до Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 39101840 від 04.01.2018 року на ім`я позивача, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 109900118 від 04.01.2018 (а.с.8). З грудня 2013 року в його квартирі фактично проживають відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO], [PERSON] [INFO]. Ці особи зареєстровані у належній позивачу квартирі. Крім того, в квартирі без реєстрації проживає [PERSON] - чоловік відповідача [PERSON] . Позивач з грудня 2013 вимушено не проживає у належній йому квартирі, оскільки [PERSON] проти нього було вчинено злочин передбачений ч.1. ст. 122 КК України, що підтверджується вироком Оболонського районного суду міста Києва від 31.03.2014 року, внаслідок вчинення якого позивачу було задано умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с. 9-11). В квітні 2017 року позивач звертався до суду з вимогою про виселення відповідачів з його квартири, та рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.02.2019 року позовні вимоги задоволено частково та виселено тільки [PERSON] , однак він надалі проживає в цій квартирі. Відповідачі неналежним чином не виконують зобов`язання щодо своєчасної оплати спожитих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість надавачам послуг: -ДП «КиївГазЕнерджи» у розмірі 9 788,57 грн. (а.с. 15); -ТОВ «Київські енергетичні послуги» у розмірі 3 687,78грн. (а.с. 16); -КП «Київтеплоенерго» за централізоване постачання гарячої води - у розмірі 5 936,81 грн. за централізоване опалення - у розмірі 17 114,39 грн., внески за обслуговування вузлів комерційного обліку (загальнобудинкового лічильника ГО)- 74 грн.; внески за обслуговування вузлів комерційного обліку (загальнобудинкового лічильника ЦО) - у розмірі 50,95 грн. (а.с. 17) -по внескам на управління багатоповерховим будинком - 31 812,20 грн.(а.с. 18). Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 1 цього ж закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. У ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ч.1,3 ст.156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч.1, 4 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Судом встановлено, що позивач є єдиним власником спірної квартири, однак з 2014 року у ній не проживає, тобто не користується нею, а також житлово-комунальними послугами, які надаються мешканцям цієї квартири. Мешканці спірної квартири - відповідачі у справі, не сплачують кошти в рахунок сплати спожитих житлово-комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 68 464,70 грн. Тягар по відшкодуванню цих коштів надавачам послуг у відповідності до положень ч.4 ст.319 ЦК України покладається на позивача як власника квартири. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Матеріалами справи підтверджено те, що наявна заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг виникла вже після припинення позивачем користування квартирою і задля відновлення попереднього становища щодо відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги позивач має сплатити надавачам послуг наявну заборгованість. Позивач є людиною пенсійного віку, пенсіонером і в силу матеріального становища самостійно позбавлений можливості зробити це, у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості у розмірі 68 464,70 грн на користь позивача, оскільки вважає цю суму коштів витратами, які він має зробити для віднолення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачами доказів, які б спростовували встановлені судом обставини, не подано. Виходячи із вищенаведеного, позовні вимоги є правомірними, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved