Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

24 березня 2022 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі\~АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] підписавши заяву від 24.02.2011 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитор свої зобов`язання за угодою виконав, надавши [PERSON] кредит, однак остання свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 7724,72 грн. [INFO] позичальник [PERSON] померла. 07.04.2020 року до Другої криворізької державної нотаріальної контори АТ КБ «ПриватБанк» була направлена претензія кредитора. 05.08.2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, однак ніяких дій з боку спадкоємців не було вчинено. На підставі викладеного, банк просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 24.02.2011 року у розмірі 7724,72 грн. 30 травня 2022 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача до суду не прибув, подав до суду заяву, що не заперечує проти розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов до суду не подавали, клопотань про відкладення судового засідання не надходило. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 24 лютого 2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк, який разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. (а.с. 20) Згідно умов договору, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 8000,00 грн. на платіжну картку на строк до жовтня 2014 року. (19,48) [INFO] позичальниця [PERSON] померла, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00024655957 від 21.11.2019 (а.с.80). За життя позичальниця в повному обсязі взяті на себе грошові зобов`язання за кредитним договором від 24 лютого 2011 року не виконала, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 7724,72 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6678,10 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 189,14 грн., пені в розмірі 857,48 грн. (а.с. 9-13) Зі спадкової справи на майно [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлої [PERSON] та фактично прийняв спадщину син померлої [PERSON] (а.с. 98, 99, 110) До складу спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] , входить квартира [ADDRESS] , що належала померлій на праві спільної сумісної власності. (а.с. 107, 108) 01 квітня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Другої криворізької державної нотаріальної контори із Претензію кредитора до спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 53, 110-111) Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. Правовідносини, які виникли між учасниками справи, регулюються статтями 1281, 1282 ЦК України, в редакції чинній станом на день смерті позичальниці [PERSON] , тобто на [INFO] . Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки, зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так,\~згідно із\~статтею 1282\~ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язанням, а також припинення таких зобов`язань. Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2018 року № 14-53цс18 (аналогічна висновок міститься у постанові Верховного Суду України № 6-33цс15 від 8 квітня 2015 року). У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №522/407/15-ц викладена наступна правова позиція: «Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги. Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань». Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому. Статтями 526, 530, 610 частини першої статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, в редакції, чинній на день смерті позичальника, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Як вбачається із матеріалів справи, у Заяві від 24.02.2011 року зазначено, що [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та активно користувалась кредитними коштами, що підтверджується Випискою за договором №б/н за період 24.02.2011 29.11.2021. (а.с. 14-18, 20) На день смерті [PERSON] за кредитним договором від 24.02.2011 обліковується заборгованість позичальника у розмірі 7724,72 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6678,10 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 189,14 грн., пені в розмірі 857,48 грн. В той же час [PERSON] , яка померла [INFO] , та АТ КБ «ПриватБанк» не обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, оскільки в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 20) сторони не погоджували розмір процентної ставки, отже Банк не мав право нараховувати відсотки у кредитному зобов`язанні. Також, зважаючи на те, що кредитор АТ КБ «ПриватБанк» не знав та не міг знати про смерть позичальника [PERSON] , він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги, тобто по 04 лютого 2016 року. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Вимога до спадкоємців боржника може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця. Як вбачається з матеріалів справи, АТ КБ «ПриватБанк» скористався своїм правом кредитора заявити про вимогу до спадкоємців боржника через нотаріуса, направивши 01 квітня 2020 року претензію кредитора до Другої Криворізької державної нотарільної контори. (а.с.53) В подальшому АТ КБ «ПриватБанк» 19 липня 2021 року направляв Лист-претензію про погашення заборгованості спадкодавця [PERSON] кожному з її спадкоємців. (а.с. 55-58) Отже, у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк», який не знав та не міг знати про відкриття спадщини, пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину поза межами строків, встановлених частиною третьою статті 1281 ЦК України, в редакції, чинній на день смерті позичальника, (понад один рік з дня настання строку вимоги), тому в силу приписів частини четвертої статті 1281 ЦК України, банк позбавлений права вимоги до спадкоємців, оскільки відповідальність спадкоємця за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що у зв`язку із спливом визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed