Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося, стало неможливим. Почуття взаємодопомоги та підтримки зникло. Рішення є остаточним, можливість будь-якого примирення та збереження шлюбу виключається. 14 вересня 2022 року представник відповідача звернувся до суду з заявою про перехід до загального позовного провадження у зв`язку з підготовкою позову про визначення місця проживання дитини. 14 вересня 2022 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. У судове засідання призначене на 14 вересня 2022 року з`явився представник відповідача [PERSON] . Під час судового засідання представник відповідача зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, однак є спір стосовно визначення місця проживання дитини. Суд ухвалив відмовити у переході до загального провадження, позовних вимог стосовно визначення місця проживання дитини відсутні. Представник відповідача [PERSON] просив суд відкласти розгляд справи для мирного врегулювання. Суд ухвалив, враховуючи, що відповідач через представника фактично визнала вимоги щодо розірвання шлюбу, зустрічного позову до суду не надходило, позивні вимоги щодо визначення місця проживання дитини не заявлено, продовжити розгляд справи. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені фактичні обставини, що сторони зареєстрували шлюб 18 лютого 2017 року зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 293, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців, однак відповідачем не надавалися заяви про надання строку для примирення. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved