Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

12.03.2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалами від 17.03.2021 року, 31.03.2021 року та 04.06.2021 року позовна заява була залишена без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, з наданням позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалою від 23.06.2021 року позовна заява була повернута, у зв`язку з не усуненням недоліків. 13.07.2021 року до суду надійшла апеляційна скарга позивача на ухвалу про повернення позовної заяви, яка постановою Одеського апеляційного суду від 05.04.2022 року була задоволена, вказана ухвала Красноокнянського районного суду Одеської області від 23.06.2021 року була скасована, а справа була направлена для продовження розгляду до Красноокнянського районного суду Одеської області. 19.04.2022 року справа повернулася до суду з Одеського апеляційного суду. Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою від 27.04.2022 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою від 24.06.2022 року продовжено строк підготовчого провадження до 26.07.2022 року. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її чоловік [PERSON] та відповідач були співвласниками будинку [ADDRESS] . Після смерті чоловіка вона набула права власності на спадкове майно на підставі рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.09.2007 року, яким за нею було визнано право власності на 1/2 будинковолодіння /квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. 29.10.2007 року право власності на підставі вказаного рішення суду було зареєстроване. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивач є власником 1/2 домоволодіння будинку [ADDRESS] . У 2020 році позивач вирішила приватизувати земельну ділянку, на якій розташований її будинок, однак їй повідомили, що співвласники будинку можуть реалізувати право на приватизацію лише шляхом спільного звернення. Вона звернулася до відповідача та дізналась, що останнім вже приватизовано земельну ділянку під його частиною будинку та його земельна ділянка має адресу [ADDRESS] . Після цього вона звернулась до Окнянської селищної ради, де частково виправили ситуацію, визначивши адресу земельній ділянці під її частиною будинку [ADDRESS] . При цьому адреса будинку позивача та відповідача залишилась незмінною. Отже, склалась ситуація, за якої нерухоме майно позивача і відповідача згідно документів розміщено в смт.Окни Одеської області за адресою: [ADDRESS] , а фактично нерухоме майно відповідача знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а позивача за адресою: [ADDRESS] . Відповідач вважає, що у нього всі документи є чинними та узгодженими між собою та не бажає вчиняти будь-яких спільних дій, спрямованих на виправлення протиріч в правових документах. При цьому, незавершеність процесу поділу спільного часткового майна в натурі створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні майном. Тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом та просила припинити спільну часткову власність її та відповідача на житловий будинок [ADDRESS] , шляхом виділу їй в натурі зі спільного часткового майна належну їй частину, а саме 1/2 будинку [ADDRESS] та визнання за нею права власності на окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, до складу якого входить: житловий будинок літ «А», загальною площею 92,6 кв.м., житловою площею 63,3 кв.м.; навіс літ «а»; літня кухня літ «Б»; підвал літ «в»; вхід в підвал літ «В»; гараж літ «Г»; сараї літ «Д, Е»; огорожа №1, 2, вимощення І., з адресою виділеного об`єкта нерухомого майна: [ADDRESS] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, однак від неї до суду надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання у її відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.146/. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позов визнає /а.с.164/; Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшли клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує /а.с.104, 145/. Тому підготовче судове засідання проведено у відсутність сторін та представника третьої особи, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.ч.3, 4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 14 вересня 2007 року у справі №2-249/2007, за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на 1/2 будинковолодіння /квартиру [ADDRESS] /а.с.7/. Право приватної спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 частку вказаного домоволодіння на підставі вищевказаного рішення суду зареєстроване Красноокнянським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 29.10.2007 року /а.с.8/. Згідно з висновком оцінювача про оцінку майна, вартість належної позивачу 1/2 частини вказаного житлового будинку станом на 02.11.2020 року склала 87050 грн. /а.с.19, 20/. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , співвласником іншої 1/2 частини домоволодіння є відповідач [PERSON] /а.с.9/. Право власності відповідача на вказану частину зазначеного домоволодіння зареєстроване Красноокнянським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 03.09.2010 року з видачею відповідачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно /а.с.123, 124/. Відповідач отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибну ділянку) з кадастровим номером 5123155100:02:002:0029 за адресою: [ADDRESS] , державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №929987 /а.с.10-11, 125/. Рішенням виконавчого комітету Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області №137/12 від 04.12.2020 року «Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] » було змінено адресу об`єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.09.2007 року, з квартири [ADDRESS] на будинок [ADDRESS] /а.с.12, 113/ . [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] /а.с.13-15/. Згідно з довідкою Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області, [PERSON] , яка проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , користується присадибною ділянкою площею 0,12 га. Земельна ділянка не приватизована /а.с.112/. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Крім того, відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1, ч.2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Ч.ч.1-3 ст.364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна № 55 від 18.06.2007 року, затвердженою в Мінюсті України від 06.07.2007 року /зі змінами/. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. З метою встановлення наявності або відсутності технічної можливості виділу належної позивачу частки із спільного часткового майна, за самостійним зверненням позивача було проведене відповідне експертне дослідження. Згідно з висновком №03/2022 експертного дослідження за заявою [PERSON] по визначенню можливості розподілу житлового будинку на дві самостійні частини по [ADDRESS] від 17.08.2022 року, складеного судовим експертом Консул Михалиною Євгенівною /а.с.148-163/, житловий будинок по [ADDRESS] технічно можливо поділити на два самостійні об`єкти нерухомого майна, з присвоєнням кожній частині окремої адреси. Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна: 1. Житловий будинок літ. «А» загальною площею 92,9 кв.м., житловою площею 64,0 кв.м., навіси літ «а1, И», гараж літ «Ж», підвал літ. «ж», літня кухня літ. «З», сарай літ. «К», споруди - вимощення ІІ, колонка питна ІІІ, огорожі №3, 4, 5. Власник [PERSON] з наданням поштової адреси - [ADDRESS] . 2. Житловий будинок літ. «А» загальною площею 92,6 кв.м., житловою площею 63,3 кв.м., навіс літ. «а», гараж літ. «Г», підвал літ. «В, в», літня кухня літ. «Б», сараї літ. «Д, Е», споруди - вимощення І, огорожі №1, 2. Власник - [PERSON] , з наданням поштової адреси - [ADDRESS] . Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, у зв`язку з чим, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору. Ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тобто, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору. Таким чином, із відповідача у такому випадку стягується лише 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви. При цьому, у державному бюджеті залишається інші 50 відсотків судового збору, які були сплачені позивачем під час подання позову (та які відшкодовуються позивачу відповідачем). Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, зважаючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави. При цьому, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду по суті, то з нього слід стягнути судовий збір у доход держави у розмірі 50 відсотків від суми судового збору, який підлягав би з нього стягненню у випадку невизнання ним позову, відповідно до ставки судового збору, передбаченої ЗУ «Про судовий збір», що буде відповідати інтересам держави та не буде порушувати права сторін. Щодо розміру судового збору, слід зазначити наступне. П.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Позивач звернулася до суду з даним позовом 12.03.2021 року. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», станом на 1 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складав 2270 грн., 0,4 від вказаного розміру складає 908 грн. Ціною позову є сума 87050 грн, а тому, оскільки 1% від вказаної суми, що складає 870,50 грн., є меншим від 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому позовна заява надійшла до суду (908 грн.), то при подачі позову сплаті підлягав судовий збір в сумі 908 грн. Таким чином, з відповідача слід стягнути у доход держави судовий збір у сумі 454 грн. (50% від 908 грн.)

Outcome: approved