Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В своєму позові позивач просила визнати іншу особу, яка не має з нею родинних відносин, такою, що втратила право користування житловим приміщенням кімнатою [ADDRESS] . Ухвалою Індустріальнийрайонного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2020 року у справі було відкрито загальне позовне провадження. Під час підготовчого провадження позивач уточнила свої позовні вимоги, визначивши відповідачем [PERSON] , а Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою Індустріальногорайонного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2021 було прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] та замінено відповідачів - Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради та Дніпровську міську раду на [PERSON] . Крім того, цією ж ухвалою Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. В своїй уточненій позовній заяві позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] . Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що на підставі ордера на зайняття жилої площі у гуртожитку № 33 від 09.10.2008 року вона зареєстрована та проживає у кімнаті [ADDRESS] . Будь-які інші особи, крім неї, у вказаній кімнаті гуртожитку не проживали та не проживають. Разом із тим, за цією адресою з 11.09.2001 року зареєстрований відповідач, який не має з нею родинних зв`язків. Особистих речей відповідача у кімнаті гуртожитку немає, свої обов`язки щодо утримання житлового приміщення та оплати комунальних послуг відповідач не виконує. Позивач звертає увагу, що відповідач без поважних причин не проживає у кімнаті гуртожитку, будь-які перешкоди в користуванні даним жилим приміщенням йому не чиняться. Відповідач з приводу користування кімнатою в гуртожитку до суду або до правоохоронних органів не звертався. Обставини, які б свідчили про те, що за відповідачем зберігається житлове приміщення, відсутні. Реєстрація відповідача у кімнаті гуртожитку перешкоджає реалізації нею права на приватизацію цього житла. Тому, посилаючись на не проживання відповідача в житловому приміщенні понад строки, визначені статтею 71 ЖК України, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування кімнатою [ADDRESS] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2021 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Алістратова О.І. позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, неодноразово викликався в судове засідання як шляхом направлення повісток про виклик до суду за його зареєстрованим місцем проживання, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада», відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведений заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Представник третьої особи Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради у судове засіданні не з`явився, повідомлявся про розгляд справи, заперечень проти позову не надав. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що на підставі ордера № 33, виданого 09 жовтня 2008 року Дніпропетровським домобудівельним комбінатом РБЕУ «Наш дім», позивачу [PERSON] була надана жила площа в гуртожитку кімната [ADDRESS] ). З 14.10.2008 року позивач зареєстрована та проживає за вказаною адресою, що підтверджується відмітками в її паспорті. На час розгляду справи гуртожиток по [ADDRESS] перебуває на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради. Також з матеріалів справи вбачається, що з 11.09.2001 року у кімнаті № 528 гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який не є членом сім`ї позивача. Вирішуючи спір про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною кімнатою в гуртожитку, суд виходить з того, що частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 396 ЦК України визначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Зокрема, у статті 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до статті 129 ЖК України\~на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Статтею 47 Конституції України та статтею 9 ЖК України гарантовано право громадянина на житло, відповідно до якого ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом. Відповідно до частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Тобто, виходячи з вказаних положень закону, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у випадку, коли вона була відсутня в ньому понад шість місяців і без поважних причин. Суд бере до уваги, що виданий позивачу ордер на зайняття жилої площі у гуртожитку, а саме кімнати [ADDRESS] , недійсним не визнаний. Право користування позивача цим житловим приміщенням ніким не оспорюється. Відтак суд вважає, що позивач як правомірний користувач спірної кімнати в гуртожитку має право на захист свого права користування спірним майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування ним. Згідно з наявним у матеріалах справи актом від 14.12.2020 року, складеним [PERSON] та [PERSON] - мешканцями кімнат [ADDRESS] та [ADDRESS] , в кімнаті [ADDRESS] вказаного гуртожитку крім [PERSON] ніхто не проживає, інших осіб не бачили. Отже, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що відповідач понад строк, визначений у статті 71 ЖК України, в кімнаті № 528 гуртожитку, розташованого по [ADDRESS] , не проживає без поважних причин, оскільки з часу видачі позивачу ордера на це житло та протягом всього часу реєстрації та проживання позивача за вказаною адресою, тобто з 2008 року, відповідач будь-яких вимог щодо права користуванням цим житлом не заявляв, у цьому житлі не проживає та ним не користується. Доказів наявності поважних причин не проживання та не користування цим житлом відповідач не надав. Даних щодо збереження цього житла за відповідачем з підстав, передбачених у частині 3 статті 71 ЖК України, ані відповідачем, ані третьою особою суду також не надано. Враховуючи наведене, суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнатою [ADDRESS] . Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. Відповідно до\~частини 1\~статті 141 ЦПК України судовий збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved