Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

15.02.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з АТ «Альфа Банк» на його користь безпідставно отримані кошти в розмірі 46019,10 грн., інфляційні витрати в розмірі 874,36 грн.; 3% річних в розмірі 347,98 грн.; стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. на його користь безпідставно отриману основну винагороду приватного виконавця в розмірі 4\~601,90 грн., безпідставно отримані витрати виконавчого провадження в розмірі 579,00 грн.; стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, сплачені ним у вигляді судового збору в розмірі 992,00 грн. та за послуги адвоката в розмірі 2000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис №57 від 21.01.2021 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, на підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем Щигарцевим І.В. було відкрито виконавче провадження №64900051 та стягнуто з [PERSON] в рахунок погашення заборгованості 51200,00 грн, 24.11.2021 року виконавче провадження закінчено. Він, вважаючи виконавчий напис протиправним, оскаржив його в судовому порядку. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.10.2021 у справі №199/2445/21 виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, рішення набрало законної сили, таким чином вважає кошти стягнуті з нього на підставі виконавчого документа, який був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, протиправно та підлягають поверненню. Враховуючи, що відповідач користується з 01.12.2021 коштами позивача неправомірно, починаючи з 01.12.2021 року стягненню з відповідача підлягають інфляційні витрати в розмірі 874,36 грн. та 3% річних з 18.11.2021 року в розмірі 347,98 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2022 року суддя Кудрявцева Т.О. була визначена для розгляду цієї справи. Ухвалою судді від 16.02.2022 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 05.05.2022 року від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» до суду надійшов відзив, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволені позову, посилаючись на те, що 11.09.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 09.2/311-6. Відповідно до умов Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. У зв`язку із невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором, 21.01.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області, на підставі статей 34 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 57. Відповідно до виконавчого напису нотаріуса № 57 стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» за період з 01 вересня 2017 року по 01 вересня 2020 року заборгованість, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6 062 долари 74 центи; прострочена заборгованість за відсотками та комісією - 6 976 доларів СІНА 60 центів; строкової заборгованості за сумою кредиту - 0 дол. США 00 центів; строкова заборгованість за відсотками та комісією - 50 доларів США 02 центи; штрафні санкції - 0 дол. США 00 центів; сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1 500 грн. 00 коп. Вказують на\~те,\~що 22.03.2021\~року Приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Дніпропетровської\~області Шевцовим\~Ігорем Вікторовичем\~було винесено\~Постанову про\~відкриття виконавчого\~провадження з\~виконання виконавчого\~напису №\~57\~від 21.01.2021\~року.\~Однак,\~ [PERSON] не\~погодився із\~вищевказаним виконавчим\~написом,\~тому звернувся\~до суду\~із позовною\~заявою про\~визнання виконавчого\~напису нотаріуса\~№ 57\~від 21.01.2021\~року таким,\~що не\~підлягає виконанню.\~Заочним рішенням\~Амур-Нижньодніпровського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська №\~199/2445/21\~від 06.10.2021\~року позов\~ [PERSON] було\~задоволено,\~проте АТ\~«Альфа-Банк»\~не погодилося\~із вищевказаним\~заочним рішення\~та звернулось\~ до\~суду із\~заявою про\~перегляд вказаного\~заочного рішення.\~Ухвалою Амур-Нижньодніпровського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська №199/2445/21\~від 21.12.2021\~року заяву\~Акціонерного товариства\~«Альфа-Банк»\~про перегляд\~заочного рішення\~Амур-Нижньодніпровського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~06\~жовтня 2021\~року по\~цивільній справі\~№199/2445/21\~залишено без\~задоволення.\~ [PERSON] звернувся\~до суду\~із позовною\~заявою про\~стягнення із\~АТ «Альфа-Банк»\~та Приватного\~виконавця виконавчого\~округу Дніпропетровської\~області Щигарцева\~Ігоря Вячеславовича\~грошових коштів.\~У свою\~чергу,\~АТ «Альфа-Банк»\~не погоджується\~із доводами\~та міркуваннями,\~що викладені\~у вищевказаній\~позовній заяві,\~вважає її\~незаконною,\~необгрунтованою та\~такою,\~що порушує\~законні права\~та інтереси\~АТ «Альфа-Банк»,\~як Кредитора.\~АТ «Альфа-Банк»\~звертає увагу\~суду на\~ту обставину,\~що кошти,\~про які\~зазначає у\~своєму позові\~ [PERSON] ,\~АТ «Альфа-Банк»\~отримало на\~підставі виконавчого\~напису нотаріуса,\~оскільки позивач\~порушив свої\~зобов`язання за\~Кредитним договором.\~Тобто,\~Банк отримав\~кошти не\~безпідставно,\~як зазначає\~ [PERSON] у\~своєму позові,\~а на\~підставі виконавчого\~напису нотаріуса\~(правова\~підстава виконання\~зобов`язання),\~а отже,\~позовні вимоги\~про стягнення\~безпідставно отриманих\~коштів не\~мають відповідного\~правового обґрунтування\~та правових\~підстав,\~а отже,\~не підлягають\~задоволенню.\~Вказує,\~що зі\~змісту позовної\~заяви вбачається,\~що [PERSON] \~просить суд\~стягнути з\~АТ «Альфа-Банк»\~на свою\~користь інфляційні\~втрати в\~розмірі 874,\~36\~грн.\~а також\~3%\~річних в\~розмірі 347,\~98\~грн. АТ «Альфа-Банк»\~звертає увагу\~суду на\~ту обставину,\~що у\~відносинах між\~АТ «Альфа-Банк»\~та [PERSON] \~Банк не\~є боржником,\~а позивач\~не є\~Кредитором,\~тому,\~стягнення 3%\~річних та\~інфляційних втрат\~з АТ\~«Альфа\-Банк» є\~незаконним та\~таким,\~що не\~може ніяким\~чином застосовуватись\~по відношенню\~до АТ\~«Альфа-Банк».\~Крім того,\~АТ «Альфа-Банк»\~зазначає,\~що ніяких\~грошових зобов`язань\~Банк перед\~ [PERSON] не\~має,\~а тому\~стягнення 3%\~річних та\~інфляційних втрат\~з АТ\~«Альфа-Банк»\~є незаконним,\~безпідставним та\~таким,\~що не\~відповідає чинним\~нормам законодавства\~України.\~Також вказує\~на те,\~що у\~своїй позовній\~заяві [PERSON] \~просить суд\~стягнути з\~АТ «Альфа-Банк»\~та приватного\~виконавця виконавчого\~округу Дніпропетровської\~області Щигарцева\~Ігоря Вячеславовича\~на свою\~користь 2\~000\~грн.\~послуг адвоката. АТ «Альфа-Банк» вважає такі витрати надмірними, такими, що не відповідають складності справи, не обгрунтованими та не підтвердженими, з огляду на вищевикладене просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 05.05.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де серед іншого представником зазначено, що в постанові від 10.04.2018 року по справі №910/10156/17 Велика палата Верховного суду зазначила, що ст.625 ЦК України поширює свою дію на прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошових коштів. В постанові від 16.05.2018 року по справі №686/21962/15-ц Велика палата Верховного суду зазначила, що ст.625 ЦК України поширюється на не договірні (делікатні) зобов`язання (підрозділ 2 розд.ІІІ книги 5 ЦК України). Зважаючи на вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачу - приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцеву І.В. надсилалась копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками до неї. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання відповідач не скористався. Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21.01.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 57, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №09.2/311-6 від 11.09.2006 року, за період часу з 01.09.2017 року до 01.09.2020 року в загальному розмірі 13089,36 доларів США. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. від 22.03.2021 року №ВП №64900051 було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.10.2021 року у справі № 199/2445/21 позов [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», треті особи - Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев І.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем за реєстровим №57, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (ЄДРПОУ 23494714) заборгованість, що виникла за кредитним договором №09.2/311-6 від 11 вересня 2006 року за період з 01 вересня 2017 року по 01 вересня 2020 року в загальному розмірі 13089,36 доларів США, а також плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 1500 гривень. В порядку розподілу судових витрат по справі стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь [PERSON] сплачений останнім судовий збір в загальному розмірі 1362 гривні, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, а всього 6362 гривень. 24.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 64900051, відкритого постановою приватного виконавця від 22.03.2021 року з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 27.01.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. за № 57, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39,40 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як визначено у ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Як визначено у ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Як визначено у ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Крім того, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18 викладено висновок про те, що правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61- 88св21) одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Зважаючи на те, що правовою підставою для набуття АТ «Альфа-Банк» грошових коштів став виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. № 57 від 21.01.2021 року, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.10.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню, тому, оскільки перестала існувати правова підстава для отримання таких коштів, грошові кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України. Як вищевказано, постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. від 24.11.2021 року закінчено виконавче провадження № 64900051 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 51200,00 грн. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем АТ «Альфа-Банк» не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову, відтак, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з АТ «Альфа-Банк» безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 46019,10 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з АТ «Альфа-Банк» на корись позивача 3% річних у розмірі 347,98 грн., інфляційних збитків у розмірі 874,36 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Частиною другою статті 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, як інакше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші, на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі N 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17. Оскільки відповідачем порушене позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи частини другої статті 625 ЦК України. Обов`язок відповідача повернути безпідставно отримані кошти виник після набрання рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2021 року законної сили. Тобто, є правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача суми нарахованих 3% річних у розмірі 347,98 грн., інфляційних збитків у розмірі 874,36 грн. на підставі положень частини другої статті 625 ЦК України за період з 18 листопада 2021 року по 17 лютого 2022 року. Суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, та звертає увагу на те, що відповідачем даний розрахунок не спростовано, що в силу вимог частини першої статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Порядок стягнення виконавчого збору визначений ст. 27 Закону, ч.7 якої передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. З огляду на це та враховуючи, що виконавче провадження № 64900051 постановою від 24.11.2021 року закінчене на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, слід зазначити, що стягнута при здійсненні цього виконавчого провадження основна винагорода приватного виконавця підлягає поверненню боржнику. Тому, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича на користь [PERSON] безпідставно стягнутих витрат виконавчого провадженні ВП № 64900051 у розмірі 579,00 грн., безпідставно стягнутої основної винагороди в межах виконавчого провадженні ВП № 64900051 у розмірі 4 601,90 грн., а всього 5\~180,90 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується договором №10-1 про надання правової допомоги від 27.03.2014 року, додатковою угодою №2 до договору №10-1 від 27.03.2014 року; додатковою угодою №3 до договору №10-1 від 27.03.2014 року; рахунком від 15.02.2022 року, відповідно до якого сума за надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Скиба В.В. склала 3000,00 грн.; актом виконаних робіт та копією квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 15.02.2022 року. Відповідно до ч.2\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом норм\~ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: -надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; -складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; -представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. При цьому згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Вбачається, що сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи, кваліфікацією і досвідом адвоката. Тому, суд вважає, що позивач належними доказами довів понесені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката у вказаній ним сумі. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача АТ «Альфа-Банк» на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача АТ «Альфа-Банк» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved