Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

02 червня 2022 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить: 1) стягнути з [PERSON] на його користь\~ збитки в розмірі 20 179,96 грн.; 2) стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 992,40 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 24 січня 2018 року між ним та [PERSON] було укладено договір підряду, згідно якого відповідач зобов`язувався виготовити акрилову стільницю до 10 лютого 2018 року. Загальна вартість робіт складала 28000 грн. В день укладення договору відповідач отримав від позивача передоплату за договором в сумі 14000 грн. Укладення договору та отримання передоплати підтверджується розпискою від 24 січня 2018 року. Укладення договору та передача грошей відбулася в присутності [PERSON] . Замовлення згідно вказаного договору не було виготовлено, роботу згідно договору не виконано в строк. Відповідач неодноразово в телефонних розмовах обіцяв або виконати роботу або повернути кошти. 26 січня 2021 року позивач надіслав відповідачеві повідомлення про відмову від договору/розірвання договору з вимогою повернути кошти, але відповідач кошти не повернув. Відповідачем заподіяно збитки у вигляді внесеної передоплати за договором у сумі 14000 грн. та інфляційних втрат у сумі 6179,96 грн, тому загальна сума збитків складає 20179,96 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 червня 2022 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 24 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи на 17 серпня 2022 року 11 серпня 2022 року на адресу суду від позивача у справі надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке задоволено судом ухвалою від 15 серпня 2022 року. Через неявку відповідача в судове засідання, призначене на 17 серпня 2022 року, судовий розгляд у справі відкладено на 06 вересня 2022 року. 06 вересня 2022 року на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшла заява від позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності та відсутності свідка [PERSON] , підтримання ним позовної заяви в повному обсязі та відсутність заперечення щодо заочного розгляду справи. В судові засідання, призначені на 17 серпня 2022 року та 06 вересня 2022 року, відповідач не з`явився. Про день час, та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, адресоване відповідачу [PERSON] , повернулося на адресу суду 02 серпня 2022 року за закінченням терміну зберігання. Відповідно до довідки відділу обліку та моніторингу інформації ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 14.06.2022 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , станом на 17.10.2014 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Фіксація судового засідання, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 20 січня 2018 року [PERSON] написав розписку, згідно зі змісту якої, він отримав від [PERSON] 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень на виготовлення акрилової стільниці. Загальна сума замовлення 28000 (двадцять вісім тисяч) грн. Зобов`язується виконати замовлення до 10.02.2018 року. Вказана розписка містить дату, підпис та П.І.Б. [PERSON] . Позивачем до позовної заяви долучено повідомлення від 26 січня 2021 року, адресоване [PERSON] про відмову від договору/розірвання договору, з вимогою щодо повернення не пізніше 07 лютого 2021 року коштів, отриманих як передоплату за договором, з чеком АТ «Укрпошта»\~ про відправлення поштового відправлення з описом вкладення до нього. Крім цього, позивачем проведено розрахунок інфляційних втрат за період часу з 24.01.2018 року до 31.05.2022 року, відповідно до якого розмір інфляційних втрат становить 6 179,96 грн., а загальна сума збитків 20 179,96 грн. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою статі 16 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, згідно з вимогами статті 525 ЦК України, не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, відповідно до частини першої статті 527 ЦК України, зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з вимогами частини першої статі 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - частина перша статті 610 ЦК України. Згідно з вимогами частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, відповідно до статті 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX) Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно з вимогами частини першої статті 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду частина перша статті 846 ЦК України. Згідно зі статтею 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. За договором побутового підряду, відповідно до статті 865 ЦК України, підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до статті 866 ЦК України, договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Згідно з вимогами частини першої статті 872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд, згідно з вимогами, передбаченими частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем надано суду розписку від 24 січня 2018 року, згідно якої відповідач зобов`язується виконати роботу по виготовленню акрилової стільниці в строк до 10.02.2018 року за 28000 грн., отримавши передоплату від позивача в сумі 14000 грн. Також позивачем проведено розрахунок інфляційних втрат за період часу з 24.01.2018 року до 31.05.2022 року. Разом з цим, відповідно до наявної в матеріалах справи розписки, відповідач зобов`язувався виконати зобов`язання в строк до 10.02.2018 року, тобто саме із 11.02.2028 року, наступного дня за закінченням терміну зобов`язання позивача має право нараховувати інфляційні втрати відповідно до вимог частини другої статті 625 ЦК України. Правова позиція у подібних правовідносинах висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19, провадження № 12-42гс20. Також, у зв`язку з введенням в Україні військового стану, до статті 625 ЦК України було внесено зміни, згідно з якими у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу. Військовий стан в Україні введено Указом Президента України від 24.02.2022 року, тому право нараховувати інфляційні втрати у позивача існувало в строк до 23.02.2022 року включно. За таких обставин суд вважає за доцільне зменшити розмір інфляційних втрат, та обрахувати їх за період часу з 11.02.2018 року до 23.02.2022 року. За вказаний період часу розмір інфляційних втрат становить 4 618,60 грн. Сума боргу з урахуванням інфляції становить 18 618,60 грн. Розрахунок інфляції проведено за формулою: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу]\~ [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу] В лютому 2018 року індекс інфляції становив 100,90, в березні 2018 року 101,10, в квітні 2018 року 100,80, в травні-червні 2018 року 100,00, в липні 2018 року 99,30, в серпні 2018 року 100,00, в вересні 2018 року 101,90, в жовтні 2018 року 101,70, в листопаді 2018 року- 101,40, в грудні 2018 року 100,80, в січні 2019 року 101,00, в лютому 2018 року 100,50, в березні 2019 року 100,90, в квітні 2019 року 101,00, в травні 2019 року 100,70, в червні 2019 року 99,50, в липні 2019 року 99,40, в серпні 2019 року 99,70, у вересні-жовтні 2019 року 100,70, у листопаді 2019 року 100,10, у грудні 2019 року 99,80, у січні 2020 року 100,20, у лютому 2020 року 99,70, у березні-квітні 2020 року 100,80, у травні 2020 року 100,30, у червні 2020 року 100,20, у липні 2020 року 99,40, у серпні 2020 року 99,80, у вересні 2020 року 100,50, у жовтні 2020 року 101,00, у листопаді 2020 року 101,30, у грудні 2020 року 100,90, у січні 2021 року 101,30, у лютому 2021 року 101,00, у березні 2021 року 101,70, у квітні 2021 року 100,70, у травні 2021 року - 101,30, у червні 2021 року 100,20, у липні 2020 року 100,10, у серпні 2021 року 99,80, у вересні 2021 року 101,20, у жовтні 2021 року 100,90, у листопаді 2021 року - 100,80, у грудні 2021 року 100,60, у січні 2022 року 101,30, у лютому 2022 року 101,60. За таких обставин, суд вважає за доцільне частково задоволити позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь позивача розмір заподіяних збитків, з урахуванням інфляції в сумі 18 618,60 грн. Вирішуючи питання з приводу понесених судових витрат суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами першою-другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги те, позивачем при подачу позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн., а суд прийняв рішення про часткове задоволення позову,\~ суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати у справі, пов`язані за сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 915,59 грн., що становить 92,26 % від розміру сплаченого судового збору позивачем.

Outcome: partial