Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

В жовтні 2021 року АТ «Державний ощадний\~банк України» звернулися до суду з позовною заявою, яку в квітні 2022 року уточнили та просили ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість у розмірі 3\~020 грн. 80 коп., яка складається з: 834 грн. 90 коп. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу(кредиту); 77 грн. 39 коп. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1\~777 грн. 83 коп. втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу, та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 20 лютого 2019 року сторони уклали заяву про приєднання №370037105/191118 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит на загальну суму 45 000 грн. 00 коп. зі сплатою 11 % річних строком до закінчення строку платіжної картки. Представник позивача просив розглядати справу без його участі ( зворотній а.с.58). Відповідач [PERSON] заперечував щодо задоволення позовної заяви про що надав відповідні заперечення(а.с.68-78). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з заявою про приєднання №370037105/191118 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу(а.с.12-13). Також 23 лютого 2019 року [PERSON] надав до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заяву про встановлення(збільшення) відновлювальної кредитної лінії(Кредиту), згідно з умовами якої бажана сума кредиту склала 45\~000 грн. 00 коп. та фіксована процентна ставка за кредитом складає 11 % річних(а.с.14-15). Відповідно до Додатку №1 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - плата за користування кредитом встановлена у розмірі 38%(а.с.42). 13 квітня 2020 року та 17 квітня 2020 року Національним банком України надано роз`яснення щодо питання заборони підвищення процентної ставки за кредитними договорами(а.с.73-76). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими. Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Пунктом 13 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що в період здійснення в Україні заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), забороняється підвищення процентної ставки за кредитним договором. Зазначена норма носить імперативний характер, дотримання яких є обов`язковим. Суд приймає до уваги пояснення відповідача, що на час зміни процентної ставки на території України діяли обмеження щодо зміни такої, про що надано відповідні докази. Також в ході судового розгляду встановлено, що у заяві про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії відсутня відмітка відповідального працівника з зазначенням дати встановлення кредитного ліміту та розміру такого. Відповідно до\~ст.\~1046\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Відповідно до\~ст.\~77\~ЦПК України\~зазначено,\~що належними\~є докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства\~«Державний ощадний\~банк України»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості необхідно\~відмовити в зв`язку з тим, що позивачем не було надано належних доказів щодо об`єктивної наявності заявленої заборгованості, збільшення процентної ставки відбулося під час дії встановлених обмежень щодо збільшення процентних ставок, а отже надані розрахунки щодо стягнення 3%\~річних за\~несвоєчасне погашення\~основного боргу(кредиту);\~3\~%\~річних за\~несвоєчасне погашення\~процентів за\~користування кредитом\~та втрат\~від інфляції\~за несвоєчасне\~погашення основного\~боргу не можуть бути прийняті судом, як належний доказ. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed