Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Аргументуючи заявлені вимоги, зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 23.12.2006 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецько го обласного управління юстиції, актовий запис № 1754. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом із відповідачкою. Сімейне життя між ними почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з березня 2019 року. Шлюб має формальний характер, у відповідачки вже інша сім`я, на даний час він також проживає спільно з іншою жінкою, яка на даний час вагітна та бажає зареєструвати з нею шлюб. Вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу між ними - неможливі, тому просить суд розірвати їх шлюб. Позивач до судового засідання не з`явився. Від позивача, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації. Причини неявки відповідачки в судове засідання, суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав будь-яких заперечень проти позову і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст.55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 23.12.2006 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, за актовим записом № 1754, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Зі змісту позову вбачається, що позивач наполягає на розірвані шлюбу та не бачить можливості примирення. Подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного. Даних, які б свідчили про те, що відповідач оспорює обставини, зазначені позивачем в заяві, судом не встановлено. Проголошена ст.51 Конституції України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved