Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом з вимогою про відібрання у відповідачки дитини без позбавлення її батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що він [PERSON] , [INFO] проживає та зареєстрований разом зі своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] . Позивач проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянкою [PERSON] , [INFO] (відповідачкою по справі), з 2007 року по 2016 рік. Від цих відносин вони мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які з народження проживають з батьком та знаходяться на його утриманні. Мати дітей не бере участі у виховані дітей, та матеріальної допомоги їм не надає, у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.11.2021 року в справі № 484/3709/21, провадження № 2/484/1490/21 було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) відповідачки, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20 вересня 2021 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. Під час розгляду справи № 484/3709/21 також були досліджені надані позивачем докази та встановлено судом, що відповідачка [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні дітей з 2016 року. Позивач сам виховує та утримує власних дітей. Відповідачка не цікавиться станом здоров`я дітей, не цікавиться їхнім вихованням та навчанням. Вказане рішення суду про стягнення аліментів відповідачкою не оскаржено та набрало силу Закону, а тому обставини встановлені судом під час розгляду справи, можу використовуватись як доказ в справі. Відповідно до ч. 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На сьогоднішній день відповідачка «жодної копійки» аліментів на утримання дітей не сплатила. Сімейні відносини між сторонами припинилися через те, що відповідачка [PERSON] зловживала спиртними напоями та постійно вчиняла сварки, часто та надовго зникала з дому. [PERSON] разом з дітьми не мешкає з листопада 2016 року, займається влаштуванням свого особистого життя, а дітей залишила на виховання та утримання батька. За час проживання дітей біля батька та бабусі з дідусем, мати жодним чином власними дітьми не цікавиться, відносин з дітьми з 2016 року не підтримує, матеріальної допомоги не надає. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, співмешкає з різними чоловіками. Участі у вихованні дітей не приймає, станом здоров`я та навчанням дітей не цікавиться. Жодного разу мати в садок та до школи дітей не заводила та не забирала, батьківські збори не відвідувала. Син [PERSON] навчається в Первомайській ЗОШ І-ІІІ ст. № 1. Донька [PERSON] відвідує ДНЗ «Дзвіночок». Вихованням та утриманням дітей займаються лише позивач [PERSON] , бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . Діти повністю знаходяться на утриманні батька. Батько постійно працює та отримує пристойний дохід, а тому самостійно забезпечує дітей всім необхідним для їх нормального фізичного та духовного розвитку. Купує одяг, взуття, дитяче харчування, шкільне приладдя тощо. Крім того, батько та бабуся цікавляться станом здоров`я та навчанням дітей, відвідують батьківські збори в школі та садочку та приймають активну участь в шкільному житті дітей. Дані обставини посвідчуються характеристикою та письмовими поясненнями сусідів, які можуть дати свої свідчення в суді. Крім того, відповідачка постійно змінює місце проживання та співмешканців. Діти проживають з позивачем в будинку, де створені всі належні умови для виховання та гармонійного розвитку дітей. Через те, що мати [PERSON] усунулась від виховання власних дітей, позивач змушений звернутися до суду з позовом про відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав. 13.07.2022 р. позивачем подано заяву про зміну предмету позову з відібрання дитини без позбавлення батьківських прав на позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її дітей, так як з`явилися додаткові докази неправомірної поведінки відповідачки, які посвідчують невиконання нею батьківських обов`язків та висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2,3 ст. 150 та ст. 180 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за не виконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до власних дітей, позивач вважає, що є достатньо підстав для позбавлення її батьківських прав. Позивач та його представник в судове засідання надали заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, позов підтримали в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце слухання справи оповіщена відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, в тому числі через оголошення на веб-порталі судової влади України. Заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відзив на позов не надала. Представник третьої особи в судове засідання надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, просила про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, і батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав по відношенню до своїх дітей з ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: якщо батьки не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного: в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відносно яких вона не проявляє батьківської турботи протягом тривалого періоду часу; не надає матеріальної допомоги та не піклується за них. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради № 2451/03.01.-26 від 05.07.2022 року, орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітньої та [PERSON] , [INFO] , позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дітей. За таких обставин, позбавлення відповідачки батьківських прав на теперішній час є єдиним можливим засобом забезпечення дітей спокійного життя, гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі згідно ст.164 СК України. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї дитини, відповідно до положень ст. 169 СК України. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved