Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

01.07.2022 року до Іваничівського районного суду Волинської області надійшла позовна заява [PERSON] , представник позивача - адвокат Колодійчук Наталія Володимирівна до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Іваничівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що [PERSON] є його колишньою дружиною. Від шлюбу [INFO] в них народилась дитина - донька [PERSON] . Малолітня [PERSON] проживає разом із батьком за адресою: [ADDRESS] . З грудня 2020 року відповідачка [PERSON] залишила свою дитину проживати разом з позивачем, ніде не працює, піклуванням та вихованням своєї дитини не займається, місце її перебування на теперішній час невідоме. Аліментів на утримання дитини відповідачка не сплачує. Враховуючи вищевикладене та з посиланням на норми ст. 164,165 Сімейного кодексу України позивач [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Колодійчук Н.В. не прибули, надали до суду заяву, в якій просили справу розглянути за їхньої відсутності на позовних вимогах наполягають, просять їх задоволити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи без її участі та відзиву на позовну заяву суду не надала. Третя особа: Орган опіки та піклування Іваничівської селищної ради в судове засідання свого представника не направив, однак надали суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, а також надали висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 07.09.2022 року було прийнято рішення про розгляд справи в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 03 жовтня 2019 року Іваничівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2020 року, справа №156/1055/20, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 15 лютого 2019 року Іваничівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №3 було розірвано. До грудня 2020 року малолітня дитина - [PERSON] проживала разом із матір`ю [PERSON] . Відповідно до листа служби в справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 03 червня 2021 року №10-01-15/288, [PERSON] перебувала на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, з 02 грудня 2020 року по 24 грудня 2019 року. В подальшому, дитина знята із зазначеного обліку у зв`язку із зміною місця проживання. З 17 грудня 2020 року [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З метою захисту законних прав та інтересів дитини, рішенням виконавчого комітету Іваничівської селищної ради від 23 серпня 2021 року №116 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Відповідно інформації служби у справах дітей Павлівської сільської ради від 13 липня 2022 року №15/04-20/2-22, в березні 2021 року [PERSON] виїхала за кордон і додому більше не приїжджала. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 26 серпня 2021 року гр. [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Іваничівським районним судом Волинської області було видано 15 лютого 2022 року судовий наказ у справі №156/61/22 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі % частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18 січня 2022 року. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №68790518 від 23 червня 2022 року, в [PERSON] станом на 23 червня 2022 року наявна заборгованість зі сплати аліментів перед [PERSON] у розмірі 13 232 (тринадцять тисяч двісті тридцять дві) гривні 32 копійки. Згідно актів обстеження умов проживання від 12 січня 2021 року, 25 травня 2021 року, 30 червня 2022 року, [PERSON] створено належні умов для проживання дочки [PERSON] . Житловий будинок, в якому проживає родина, складається із 4-х кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати. Підведено усі необхідні комунікації електро-, водо-, газопостачання. Кімнати повністю умебльовані, прибрано, охайно, затишно. Наявна електропобутова техніка, посуд є в достатній кількості. Для малолітньої [PERSON] облаштовано спальне місце, постільна білизна чиста, є досить місця для ігр та розваг. Дівчинка має охайний вигляд, забезпечена одягом та взуттям відповідно до віку та сезону в повній мірі, засобами гігієни, повноцінним харчуванням. [PERSON] має багато іграшок, дитячих розвиваючих ігр та літератури. [PERSON] є інвалідом 2 групи по зору довічно, довідка МСЕК від 26 листопада 2015 року, серія 12 ААА №243710. Відповідно до довідок від 14 липня 2022 року №216 відділення №1 (смт Іваничі) управління соціального захисту населення Володимир - Волинської райдержадміністрації, в період з липня 2021 року по червень 2022 року [PERSON] отримав: -щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини у сумі 10 320 (десять тисяч триста двадцять) грн.; -державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства у сумі 23 472 (двадцять три чотириста сімдесять) грн. Також [PERSON] зазначає, що має дохід, який отримує від ремонтів у будинках і квартирах. Постійні підробітки та допомога по інвалідності дають йому змогу забезпечувати свою доньку усім необхідним для комфортного життя та гармонійного розвитку. Позивач [PERSON] стверджує, що [PERSON] самоусунулась від виховання дочки [PERSON] , не займається її вихованням та розвитком, не цікавиться життям дитини та станом її здоров`я, матеріально її не забезпечує. Згідно з висновком виконавчого комітету Іваничівської селищної ради від 28.07.2022 №104 "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ", вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка повністю відсторонилася від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні, не цікавиться долею своєї дитини, її життям, станом здоров`я та матеріальним утриманням. Так, судом достовірно встановлено, що матір малолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] , своїх батьківських обов`язків не виконує, не бере матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні своєї дитини. Дитина з матір`ю не проживає з 2020 року, її вихованням займається батько дитини [PERSON] .. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Пунктом 16 постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дітей знайшло повне відображення в поведінці відповідачки, яка тривалий час не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дитини. Таким чином, відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, які покладені на неї Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачці будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку від 28.07.2022 року №104, орган опіки та піклування Іваничівської селищної ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , яка повністю відсторонилась від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні, не цікавиться долею своєї дитини, її життям, станом здоров`я та матеріальним утриманням. Суду надано достатньо доказів, що відповідачка [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, внаслідок чого, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідачки батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Так, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Суд, не приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки в матеріалах справи наявний судовий наказ Іваничівського районного суду Волинської області від 15 лютого 2022 року в справі №156/61/22 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі % частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18 січня 2022 року. При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, суд враховує наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідача. Крім того, згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснено, що подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Так, згідно з положенням ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо пред`явлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо. Враховуючи викладене, а також те, що судом позовні вимоги задоволені в повному обсязі, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір за вимогу щодо позбавлення батьківських прав у сумі 992,40 грн..

Outcome: approved