Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

25.07.2022 року [PERSON] , звернувся з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що на підстав рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2013 року було розірвано шлюб між позивач та відповідачем. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . З позивача згідно з постановою державного виконавця органу державно виконавчої служби Васильківського районного управління юстиції Лебідь І.В., від 18.06.2013 року, стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З червня 2017 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Тобто він має обов`язок утримувати ще одну дитину. Також на його утриманні знаходиться і дружина. У зв`язку із тим, що позивач на даний час ніде офіційно не працює, бо досить важко знайти роботу через військову агресію Росії проти України, багато підприємств та організацій тимчасово закриті або не приймають на роботу нових працівників, чоловікам, які підлягають мобілізації заборонено виїзд за кордон і позивач має лише тимчасові підробітки, тому його матеріальне становище погіршилося, що в свою чергу впливає і на сплату аліментів на утримання сина [PERSON] . Крім того, позивач зазначає, що він сплачував аліменти відповідачці через Укрпошту та шляхом переказу грошей на її картковий рахунок, однак більшість квитанцій не збереглася, а ті що в наявності від давності стерлися. За наявною у позивача інформацією він має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі приблизно 70 000,00 грн., які він не в змозі сплатити, знову ж через зміну матеріального становища. На підставі вищенаведеного позивач просить змінити аліментів, що стягуються з нього на утримання сина [PERSON] , 2010 року народження на підставі виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 18.03.2013 року у справі № 336/34/13-ц з ј частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину від всіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 27.07.2022 року було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялися поштою за місцем проживання відповідача Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками були направлені поштою за зареєстрованим місцем проживання останнього. Направлені документи, позивач отримала особисто, про що в матеріалах справи наявне поштове повідомлення про отримання документів. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач у наданий судом строк та станом на час розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалася, відзив на позов не подала, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З наданих позивачем письмових доказів, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2013 року по справі № 336/330/13-ц пр.2/336/842/2013 було розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтво про народження від 09.03.2010 року (серія [NUMBER] ), [PERSON] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Постановою про відкриття виконавчого провадження № 38526028 від 18.06.2013 року виконується рішення суду № 336/334/13-ц та стягується з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , 2010 року народження у розмірі ј частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до свідоцтво про шлюб від 17.06.2017 року (серія [NUMBER] ) було укладено другий шлюб позивача з [PERSON] . Крім того, позивач надав копію свідоцтво про народження другої дитини [PERSON] , [INFO] (іерія [NUMBER] ). Відповідно до вимог ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст стст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного становища чи погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. З матеріалів справи встановлено, що з 2013 року з позивача стягуються аліменти. 17.06.2017 позивач одружився та у нього народилась друга дитина, що свідчить про зміну його сімейного стану і, в силу положень ст.192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів. Разом з тим, зменшення розміру аліментів є не обов`язком, а правом суду, і при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Враховуючи ті обставини, що шлюб позивач уклав шлюб ще в 2017 році та друга дитина у нього народилась в тому ж році, і з цього часу питання про зменшення розміру аліментів не порушував, за доводами позовної заяви допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] на суму 70 000 гривень, яка утворилася до початку військової агресії рф, а тому аргументи позивача про неможливість знайти роботу через воєнний стан як підстави позову суд відхиляє як необгрунтовані. Відтак, враховуючи наведене, беручи до уваги інтереси дитини, на користь якої стягуються аліменти, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed