Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

30.05.2022 року позивачка звернулася до суду із даною позовною заявою, в якій просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у тому числі, за попередній до подання позову період з 01 лютого 2022 року. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідач по справі є батьком дитини, відносно якої вирішується питання щодо позбавлення батьківських прав. Також він є батьком іншої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом із відповідачем. Мати дітей та колишня дружина відповідача [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті дитина [PERSON] мешкає з позивачкою, знаходиться на її утриманні та від відповідача жодної допомоги не отримує. При цьому позивачка жодним чином не перешкоджала спілкуванню відповідача з сином [PERSON] 22.02.2022 року рішенням комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області було визначено місце проживання дитини разом із позивачкою. З моменту прийняття даного рішення відповідач жодних дій для нормалізації спілкування з дитиною [PERSON] не зробив, від виконання батьківських обов`язків ухиляється умисно, тому повинен бути позбавлений батьківських прав з одночасним стягненням аліментів. Ухвалою судді від 16 червня 2022 року провадження у справі було відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, визначено сторонам по справі строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення, третій особі по справі наданий строк для подання письмових пояснень (а.с.48). 07.07.2022 року від відповідача на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав, а у відношенні стягнення аліментів позовні вимоги визнав, хоча при цьому з відзиву не було зрозуміло чи визнає відповідач стягнення з нього аліментів з дати подачі позову чи з 01.02.2022 року, тобто і за попередній період. В обгрунтування відзиву було зазначено, що у не спілкуванні з сином відсутня вина відповідача, оскільки ані дитина, яка знаходиться під впливом позивача, ані сама позивачка не надають можливості відповідачу спілкуватися з дитиною, а тому він не з власної волі позбавлений можливості брати участь у вихованні та утриманні дитини (а.с.56-61). 08.07.2022 року через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка вказала, що відзив відповідача не заслуговує на увагу, оскільки він мав заборгованість зі сплати аліментів перед померлою [INFO] колишньою дружиною саме на утримання сина [PERSON] та іншої дитини, яку не погасив та яка була списана, реально ніколи не брав участь у вихованні дитини, всіма питаннями забезпечення дитини [PERSON] до своєї смерті займалася померла [PERSON] , а після її смерті позивачка, відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому повинен бути позбавлений батьківських прав (а.с.62-73). Долучений до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області на підставі супровідного листа від 11.07.2022 року за №02-38/103 (а.с.74-78) під час дослідження матеріалів справи судом 15.09.2022 року за клопотанням представника відповідача був визнаний неналежним доказом, оскільки не містив дату його складання, у зв`язку з чим до суду був наданий інший висновок третьої особи по справі, якій містив усі належні реквізити. 25.07.2022 року на підставі супровідного листа уповноваженої посадової особи третьої особи по справі від 21.07.2022 року на виконання ухвали суду від 16.06.2022 року про відкриття провадження у справі, був наданий відповідний висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] з усіма реквізитами для офіційного документа даного типу (а.с.89-93). Ухвалою суду від 15.08.2022 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті, вирішено питання клопотань позивача, а саме викликано до суду заявлених стороною позивачки свідків та долучено до матеріалів справи відповідні докази, вирішено провести за допомогою практичного дитячого психолога допит у судовому засіданні дитини, відносно якої вирішується питання позбавлення батьківських прав, оскільки вік та стан здоров`я дозволяють це зробити суду (а.с.113-114). У судовому засіданні 15.09.2022 року допитані позивач, представник позивача, заявлені свідки, окрім [PERSON] , якого протокольною ухвалою суду від 15.09.2022 року за клопотанням представника позивача виключено зі складу свідків через неможливість його прибуття у судове засідання, представник відповідача, представник третьої особи по справі. У судовому засіданні 26.09.2022 року допитаний щодо суті позову відповідач. Представник третьої особи у судове засідання 26.09.2022 року не прибув через хворобу, про що повідомив суд письмово, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Вислухавши сторони та їх представників, представника третьої особи свідків, дитину, відносно якої вирішується питання щодо позбавлення батьківських прав, дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї первинно та згодом документів, суд приходить до думки, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Дитина - [PERSON] - народилася [INFO] (актовий запис №6 від 21.07.2006 року здійснений Олексіївською сільською радою Первомайського району Харківської області), її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , дитина народжена не у шлюбі вказаних осіб, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Первомайському району Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області 07.09.2010 (а.с.18). 03.09.2007 року [PERSON] та на той час [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Олексіївською сільською радою Первомайського району Харківської області (актовий запис №07 від 03.09.2010 року), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради Первомайського району Харківської області 03.09.2010 року (а.с.17). Після шлюбу змінено прізвище дружини на « [PERSON] ». Вказаний шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.12.2020 року по справі №632/1945/20, провадження №2/632/605/2020, яке 18.01.2021 року набуло чинності (а.с.19). При розірванні шлюбу колишній дружині залишено шлюбне прізвище « [PERSON] ». Докази щодо стягнення аліментів з відповідача на підставі відповідного судового рішення за період до 01.02.2022 року, стосовно наявності за ним простроченої заборгованості та її подальшого списання, судом не досліджуються, оскільки це не відноситься до предмету спору в даній справі, яким є умисне невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно дитини [PERSON] саме у період з 01.02.2022 року і дотепер, враховуючи той факт, що за життя мати дитини [PERSON] до суду як уповноважена законом особа до відповідача з відповідними позовними заявами як щодо стягнення неустойки(пені) щодо сплати аліментів, позбавлення батьківських прав тощо не зверталася. [INFO] у с. Олексіївска Олексіївської сільської ОТГ Лозівського району Харківської області померла мати дитини та колишня дружина відповідача [PERSON] , про що був складений актовий запис про смерть від 31.01.2022 року №61, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харкова) 31.01.2022 року (а.с.15). Причиною смерті [PERSON] , що не оспорювалося сторонами під час судового розгляду, стала смертельне погіршення стану здоров`я викликаного онкологічним захворюванням. 22.02.2022 року на підставі рішення комісії з захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області було визначено тимчасове місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] - разом із рідною бабусею - позивачкою по справі - за місцем її реєстрації та проживання у [ADDRESS] . Окремо комісією пунктом другим резолютивної частини вказаного рішення було рекомендовано відповідачу та дитині [PERSON] звернутися за консультацією до психолога щодо налагодження між ними взаємовідносин. За вказане рішення проголосували 10 присутніх членів комісії при кворумі на той час для розгляду питання у 9 осіб (2/3 від загальної кількості на той час членів комісії у складі 13 осіб). Вказана обставина підтверджується копією витягу з протоколу №3 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області (а.с.30-32), які суд приймає до розгляду як належний доказ. Докази щодо можливості проживання дитини з позивачкою не є предметом спору в даній справі, а тому суд вказаний факт встановлює саме на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області. До того ж відповідач та його представник жодним чином проти вказаного факту під час розгляду справи не заперечували, як і зазначили, що вказане рішення було прийнято стороною відповідача як належне та відповідач не звертався із заявою щодо його перегляду в адміністративному порядку або до суду з метою його оскарження в будь-якій частині. На виконання ухвали судді про відкриття провадження від 16.06.2022 року суду був наданий висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Олексіївської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини [PERSON] від 11.07.2022 року (а.с.89-93). Підставою для його складання стало рішення, ухвалене на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області від 07.07.2022 року про рекомендацію органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав відповідача, що підтверджується витягом з протоколу №6 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олексіївської сільської ради (а.с.109-110). В засіданні комісії з 16 її членів прийняло участь 9. При голосуванні за вказане рішення голоси присутніх членів комісії розподілилися наступним чином: за - 5, проти - 1, утрималися - 3. Як доказ вказаний висновок судом був прийнятий. В той же час прийняти вказаний доказ як належний суд не може, оскільки він прямо протирічить діючому законодавству. Так, пунктом 8 «Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 року №800), прямо зазначено, засідання комісії є правоможним, якщо на ньому присутні не менше як дві третини загальної кількості її членів. Станом на 07.07.2022 року судом встановлено кількість членів комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області складала 16 осіб, 2/3 від вказаної кількості складає 11 осіб, а засідання 07.07.2022 року було проведено у кількості 9 осіб, що є прямими порушенням вимог законодавства. Суд не з`ясовує, з чим було пов`язані такі дії членів комісії, зокрема, з боку заступника голови комісії Т. Руденко, яка головувала на цьому засіданні, та секретаря комісії О. Корень, оскільки це не відноситься до предмету спору в даній справі. Суд просто визнає, що рішення відносно відповідача вказаної комісії є юридично нікчемним, яке не породжує жодних правових наслідків, а відповідно судом встановлюється те, що вказане рішення зазначеної комісії від 07.07.2022 року, а відповідно і прийнятий на його підставі висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача від 11.07.2022 року є неналежними доказами, які судом при вирішенні справи не враховуються. В цій частині суд погоджується з доводами представника відповідача, озвученими ним у судовому засіданні 15.09.2022 року, однак зазначає, що коли представник правничої професії вказує суду на порушення вимог законодавства, саме його обов`язок вказати, яка саме норма законодавства було порушена та на якій підставі, що представник відповідача адвокат Лозовський С.В. під час надання пояснень, у тому числі, під час судових дебатів зробити навіть в усній формі не зміг. Щодо суті позовних вимог судом встановлюється, що доводи відносно умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків знайшли своє підтвердження у сукупності наступних обставин: покази частини свідків, пояснення дитини [PERSON] , пояснення позивачки, викладені у позовній заяві, відсутність належного забезпечення з боку відповідача на користь дитини у період з 01.02.2022 року і до початку активних дій сторін по справі у липні 2022 року, а також не розуміння відповідачем свого батьківського обов`язку в питаннях подальшого налагодження стосунків з дитиною. Так, судом приймаються до уваги покази свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які повідомили, що самостійно виявилим вказані обставини саме щодо того, що у період з 01.02.2022 року до часу розгляду справи відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, на контакт з дитиною навіть через наявний конфлікт не йшов, матеріальної допомоги на її утримання не надавав, здоров`ям та життям дитини не цікавився, хоча мав для цього можливість навіть поза спілкуванням з дитиною, іноді прямо ігнорував сина при зустрічі з ним у суспільних місцях без пояснення причин. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] суд до уваги не приймає, оскільки повідомлені ними обставини, по-перше, в більшості своїй прямо не стосуються предмета спору, а, по-друге, отримані зі слів інших осіб, зокрема, позивачки, що ставить їх покази у залежність від позиції позивачки по справі, яка є заінтересованою особою по справі. Позицію сторони відповідача стосовно того, що покази свідків взагалі не можуть бути прийняті до уваги суд відкидає, оскільки свідки попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, а сторона відповідача не змогла належними та допустими доказами спростувати їх покази. Те, що свідки не спілкуються з відповідачем та мають контакти з позивачкою, не може слугувати підставою для визнання їх показів такими, які не відповідають дійсності. Позицію дитини [PERSON] , [INFO] , допитану у судовому засіданні 15.09.2022 року за участі психолога, суд приймає до уваги, оскільки повідомленні ним дані вказують, що дитина дуже страждає через смерть матусі, повністю звинувачує у її смерті відповідача як і у тому, що він не дає йому бачитися із рідною сестрою, яка мешкає з відповідачем. При декількох зустрічах, які відбулися у суспільних місцях у період з 01.02.2022 року і до часу його допиту, відповідач свідомо ігнорує дитину без жодних пояснень, гроші почав надсилати дитині тільки у липні 2022 року і робить це виключно перед судовому засіданнями у розмірі 1650,00 грн. Жодних подальших контактів з відповідачем дитина мати не бажає, єдиний зв`язок дитини з відповідачем наявний через обставини, що склалися, а саме це бажання спілкуватися зі своєї сестрою [PERSON] , побачення з якою відбуваються не вільно, а під наглядом відповідача. Судом встановлюється, що починаючи з 01.02.2022 року відповідач належного утримання дитині не надає, хоча чітко знає, що дитина з 01.02.2022 року мешкає з позивачкою, яка повністю її утримує як самостійно, так і за допомогою близьких до неї осіб, станом на час постановлення судового рішення ним сплачено три платежі на картку дитини по 1650,00 грн., які менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідачу достеменно відомо. При цьому відповідач працює, отримує гідну заробітну плату, яка дозволяє йому утримувати сім`ю, про що він повідомив у судовому засіданні 26.09.2022 року. При цьому в цій частині він не зміг пояснити суду, чому утримання дитині він почав надавати лише з липня і саме у визначеному розмірі 1650,00 грн., що вказує, що відповідач вважає, що саме він може вільно визначати коли і скільки він може надавати утримання дитині, що є його обов`язком, який охоплюється поняттям ухилення від виконання батьківських обовязків. Також відповідач [PERSON] у судовому засіданні 26.09.2022 року на запитання суду щодо фактичних дій щодо подальших контактів з сином, пояснив, що йому заважають спілкуватися з сином, сам син при його зверненні до нього засобами телефонного зв`язку такі виклики ігнорує, а тому, на його думку, після відмови суду в задоволенні позовних вимог, він знайде відповідного психолога, якому саме він довіряє, та той підкаже, що робити далі в спілкуванні з сином. На думку суду така позиція відповідача вказує, що він просто не розуміє характер та функціонал батьківських обов`язків, оскільки вони тому і називаються і обов`язками, що вказують, що батьки до повноліття дитини зобов`язані надавати дитині як утримання, так і брати участь у її вихованні, що охоплює значний комплекс питань, які стосуються розвитку дитині. Відповідач щодо предмету позову вважає, що оскільки він є батьком, то саме він повинен вирішувати, що саме входить у комплекс поняття виховання дитини, а якщо щось не входить у вказаний комплекс за його думкою, то воно повинно відкидатися. При цьому думку дитини, висловлену у судовому засіданні, він взагалі відкидає, посилаючись на те, що його син є неповнолітнім та ще «не бачив життя», хоча судом встановлено, що дитина відповідно до свого віку повністю розуміє значення своїх дій та може чітко без стороннього впливу сформалювати свої думки. Позиція щодо того, що знаходження контакту з сином відбудеться після закінчення судового розгляду вказує на те, що у зазначений період з 01.02.2022 року і до часу ухвалення судового рішення відповідач свідомо умисно ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, що є безумовною підставою для позбавлення його батьківських прав безвідносно висновку, який був викладений третьою особою по справі. Відповідно до частин 1-4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до частин 3 та 4 ст.155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У пункті 16 постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідністю зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї; дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Досліджені судом докази дають підстави дійти висновку про доведеність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо сина, а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно нього. При цьому таке рішення суду відповідає найкращим інтересам дитини в даний момент. В разі подальшого знаходження між відповідачем та дитиною спільних точок розуміння, відповідач може в будь-який час звернутися до суду із відповідним позовом про поновлення батьківських прав у порядку ст.169 СК України. Щодо вимог про стягнення аліментів, заявлених разом із позовною заявою про позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне. Згідно з частиною п`ятою ст.183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вказаний розмір аліментів є мінімально визначеним розміром аліментів для відповідної кількості дітей. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, в даній справі заявлені позивачкою вимоги про стягнення аліментів за період з 30.05.2022 року є законодавчо визначеним та таким, що є мінімально встановленим, враховуючи утримання відповідачем іншої дитини, яка є сестрою [PERSON] . Щодо стягнення аліментів за минулий період, а саме з 01.02.2022 року і до 29.05.2022 року включно у порядку ч.2 ст.191 ЦПК України, то в цій частині суд також погоджується з доводами позивачки щодо необхідності їх стягнення, оскільки дитина з 01.02.2022 року і до 29.05.2022 року мешкала разом із позивачкою, перебувала на її утриманні в цей час, відповідач в цей час жодної допомоги дитині не надавав, хоча повинен був надавати, оскільки йому на підставі висновку третьої особи по справі від 22.02.2022 року було чітко відомо де і з якого часу мешкає дитина, тому судом встановлюється доведеним факт того, що аліменти за минулий час повинні бути стягнуті з відповідача. В цій частині додатково суд зазначає, що при виконанні рішення суду та нарахуванні відповідачу відповідного розміру аліментів у період з 01.02.2022 року і до 29.05.2022 року такі аліменти повинні бути враховані з урахуванням сплачених відповідачем самостійно коштів у розмірі 4950,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят грн. 00 коп.), сплачені трьома траншами по 1650,00 грн. у період липень-вересень 2022 року, оскільки при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Відповідно до частини другої статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати; у цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне. Оскільки за вимогою про позбавлення батьківських прав позивачка сплатила визначений законом судовий збір, то відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України його слід стягнути на її користь з відповідача. Щодо вимог про стягнення аліментів, суд зазначає, що оскільки на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, тому відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати в цій частині, які складаються з несплаченого позивачкою судового збору у розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved