Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 26.08.2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення допустити до негайного виконання. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем [PERSON] у них народилася дочка [PERSON] яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. 06.04.2020 року рішенням Коломийського міськрайонного суду шлюб між нею та відповідачем розірвано, малолітню дочку [PERSON] залишено проживати з нею. 07.04.2021 року у зв`язку з одруженням вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 06.04.2020 року рішенням Коломийського міськрайонного суду присуджено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06.02.2020 року і до повноліття дитини. Зазначає, що у зв`язку з подорожчанням прожиткового кошика і по дорослішанням дитини збільшилися витрати. Вважає, що на даний час для забезпечення належного рівня життя необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини на її утримання потрібно не менше 5000 грн. На її думку стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дають йому можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав, заяв та клопотань у зв`язку з розглядом справи не подавав. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.08.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд справи призначено на 21.09.2022 року. Позивач [PERSON] 06.09.2022 року подала суду заяву про розгляд справи без її участі в порядку спрощеного провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просить позов задовільнити. Відповідач про дату судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно правил ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Коломийському районі Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Угорники Коломийський район Івано-Франківська область. Батьками дитини вказані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.04.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 08.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Коломийському районі Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №39 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище « [PERSON] ». Малолітню дочку сторін [PERSON] залишено проживати з її матір`ю [PERSON] . Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.04.2020 року присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх малолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно. Вказана сума підлягає індексації відповідно до закону. Стягнення аліментів розпочато з 06.02.2020 року і проводиться до досягнення вказаною дитиною повноліття. Додатковим рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.04.2020 року ухвалено у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхньої малолітньої дочки [PERSON] допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. 12.08.2020 року Коломийським міськрайонний судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист по справі, а саме у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхньої малолітньої дочки [PERSON] допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Коломийським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), позивач 07.04.2021 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис №155, у зв`язку з чим змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи №953 та №954, виданих 27.07.2021 року Отинійською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області позивач [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року\~та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7\~СК України при\~вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ст. ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини. За приписами ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 182 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з\~п.\~23\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова ВСУ від 05.02.2014 року справа №6-143цс13, постанови ВС від 30.06.2020 року у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20); від 12.01.2022 року у справі №545/3115/19 (провадження №61-18145св20), від 23.05.2022 року у справі №752/26176/18 (провадження №61-16697св21). Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (ч. 1 ст. 81ЦПК України). Зазначена правова позиція висловлена у постанові ВС від 22.08.2022 року справа №712/6313/21. Суд, дослідивши позицію, викладену позивачем в позовній заяві, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позивач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я (відсутні відомості зворотнього), жодних належних та допустимих доказів про погіршення її матеріального становища з моменту стягнення аліментів на утримання дитини не надала, як і відсутні докази того, що матеріальний стан відповідача змінився (поліпшився), як і відсутні відомості щодо характеру отримуваних доходів відповідача, що могло б слугувати обґрунтованою підставою для зміни способу стягнення аліментів. Обставини, що наводить позивач, фактично є суб?єктивним ставленням (за відсутності об`єктивних даних) до матеріального стану відповідача як такого, що міг би стати передумовою для задоволення заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону, а тому на думку суду, не є істотними та достатніми для зміни способу стягнення аліментів визначеного рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.04.2020 року. Оцінюючи обсяг наданих на обґрунтування заявлених позивачем вимог доказів, суд приходить до висновку, що останні не свідчать про наявність безумовних підстав для зміни способу стягнення аліментів, а тому в задоволенні позову слід відмовити. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» від\~сплати судового\~збору під\~час розгляду\~справи в\~усіх судових\~інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed