Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира 15 серпня 2022 звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] понесені нею витрати на дитину у сумі 9250 грн. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що 18 червня 1994 року Житомирським міським відділом реєстрації актів громадського стану між нею [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис №937, який14.02.2022 було розірвано за рішенням Корольовського районного суду м.Житомира . Від вказаного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . 26.11.2021 суддею Корольовського районного суду м.Житомира Маслак В.П. ухвалено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. У 2021 у дитини було виявлено погіршення зору. Так, 23.11.2021 на плановому огляді лікар поставив діагноз - Анізометропія. Складний міопічний астигматизм лівого ока. Задньокапсулярна катаракта обох очей. В зв`язку з чим, позивач отримала рекомендацію від лікаря на вивезення дитини на узбережжя чорно моря. 24.06.2022 між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування і оплачено поїздку у сумі 18500 грн. Позивач вважає, що батько дитини [PERSON] має можливість допомагати дитині з додатковими витратами, оскільки, офіційно працює і має стабільний заробіток. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 16 серпня 2022 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи. Відповідач [PERSON] скористався правом подання відзиву, в якому представник відповідача - адвокат Дорофеєв Д.О. заперечив проти позову в повному обсязі та вважає, що зазначені вимоги не обґрунтовані жодними доказами. Крім того, сторона відповідача зазначала, що вартість додаткових витрат на дитину позивачкою ніколи не узгоджувалось з відповідачем. На думку сторони відповідача, відпочинок дитини за кордоном є не спів розмірним реальним потребам дитини та такими що викликані особливими обставинами і сприяють її розвитку. У матеріалах справи відсутні докази про рекомендацію лікаря щодо відпочинку дитини на морі і будь-якого санаторного лікування. Окремо сторона звертала увагу суду, що відповідач не самоусунувся від надання матеріальної допомоги, і надає її системно та вчасно згідно рішення суду. Так, відповідач є пенсіонером, крім цього офіційно працює. Відповідно наданої довідки виданої Пенсійним Фондом України середньомісячний розмір пенсії, яка відраховується на аліменти складає 2447 грн., також, відповідно довідки виданої ТОВ «Західукрвибухпром», де працює відповідач, середньомісячні відрахування із заробітної плати на аліменти за останні 6 місяців складають 2853 грн Разом позивачка на утримання дитини отримує аліменти у розмірі 5300 грн. Вважає вимоги позивача незаконними та неправомірними, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що відповідач крім пенсії та заробітної плати має ще дохід приблизно до 100000 гривень на рік, від пасіки, яку придбано в період шлюбу, проте відмовив дитині у відшкодуванні половини вартості путівки до Болгарії. Крім того позивач вказує, що придбала путівку з метою оздоровити дитину, оскільки вона гарно закінчила навчальний рік, була відзначена грамотою, та на той час відпочинок у Болгарії був значно дешевшим ніж в Україні. Відтак вона наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Заслухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступні обставини та відповідно них визначені правовідносини. [PERSON] та [PERSON] (далі- Сторони) є громадянами України, про що свідчать фотокопії паспортів долучених до справи та зареєстровані по [ADDRESS] (а.с.18-20,22,24). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 червня 1994 року, який було розірвано 14.02.2022 за рішенням Корольовського районного суду м.Житомира (а.с.25-26). Від вказаного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане відділом РАЦС Житомирського міського управління 14.09.2006 (а.с.23). 26.11.2021 Корольовським районним судом м.Житомира ухвалено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно з 30.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.27-29) 23.11.2021 на огляді лікар офтальмолог поставив діагноз [PERSON] - Анізометропія. Складний міопічний астигматизм лівого ока. Задньокапсулярна катаракта обох очей. Було рекомендовано : зоровий режим; ортокератологічне лікування; вісглікнео 1 капля 2-3 рази на день в обидва ока докрапати до кінця;супер оптік 1 таблетка зранку під час їжі 1,5 місяці. У разі погіршення загального стану звернутися в клініку до лікуючого лікаря на додаткову консультацію. 24.06.2022 [PERSON] уклала договір на туристичне обслуговування №120 з ФОП [PERSON] з приводу відпочинку [PERSON] [INFO] з 16.07.2022 по 31.07.2022 в Болгарії. Вартість турпродукту за договором - 18500,00 гривень, які було сплачено 27.06.2022 за квитанцією 0054110013 відповідно до рахунку на оплату № 15 від 24.06.2022 (а.с.7-17). [PERSON] - батько дитини проти позову заперечує. Він має дохід від ТОВ "Західукрвибухпром", так за період з січня 2022 по липень 2022 йому нараховано 103959,41 грн, та з них утримано аліментів - 20921,83 грн та заборгованості по аліментам -18544,77 грн. Крім того він отримав пенсії з січня 2022 по вересень 2022- 9790,32 грн. Отже судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу додаткових витрат на дитину, що регулюється нормами Сімейного кодексу України. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з нступного Звертаючись до суду з вказаним позовом позивачка, посилалася на те, що відповідач участі у вихованні доньки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає та не приймає участі у додаткових витратах на дитину, крім, сум які з нього стягуються за рішенням суду, при цьому позивачка зазначала, нею було понесено додаткові витрати на доньку, за рекомендацією лікаря, у зв`яхку з погіршенням зору в розмірі 18500 грн. За змістом ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції про права дитини, передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Держава на законодавчому рівні визначила необхідність вжиття вичерпних заходів спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Зокрема, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Батьки [PERSON] є розлученими, та з батька дитини за рішенням суду стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу з 30.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття Мати дитини вирішивши оздоровити дитину придбала путівку (без погодження з батьком дитини) до Болгарії на 16 днів, а саме з 16.07.2022 по 31.07.2022 та сплатила за це самостійно 18500,00 гривень, 50% з яких бажає стягнути з батька дитини, як додаткові витрати на дитину в порядку ст.185 СК України. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч. 2 ст. 185 СК України).. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню в судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 та постановах Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц, від 22 травня 2019 року в справі № 201/15248/16-ц. Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Позивачем надано копію огляду лікаря офтальмолога від 23.11.2021 де він поставив діагноз [PERSON] - Анізометропія. Складний міопічний астигматизм лівого ока. Задньокапсулярна катаракта обох очей. Лікарем було рекомендовано : зоровий режим; ортокератологічне лікування; вісглікнео 1 капля 2-3 рази на день в обидва ока докрапати до кінця;супер оптік 1 таблетка зранку під час їжі 1,5 місяці. У разі погіршення загального стану звернутися в клініку до лікуючого лікаря на додаткову консультацію. З метою оздоровлення дитини позивач на власний розсуд, без погодження з батьком дитини, придбав туристучну путівку дитині до Болгарії з 16.07.2022 по 31.07.2022 сплативши при цьому 18500,00 гривень Проаналізувавши докази, надані позивачем щодо додаткових витрат на утримання дитини, а саме витрати на придбання туристичної поїздки в сумі18500,00 грн. суд вважає, що у силу положень статті 185 СК України вказані витрати не відносяться до додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, а є звичайними витратами на дитину, що повністю узгоджується з постановою Верховного Суду від 26 вересня 2018 у справі № 761/6933/17; (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/76885747) де зазначено, що не відносяться до додаткових витрат : - витрати позивача на літній відпочинок дитини, за умови, якщо місце відпочинку дитини обиралось позивачем на власний розсуд, без узгодження з відповідачем. Отже в цьому конкретному випадку вимоги позивача задоволенню не підлягають, бо відпочинок дитини не був погоджений сторонами, а мати дитини придбала путівку на власний розсуд. Оскільки, судом приймається рішення про відмову в задоволення позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed