Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулася [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позивач зазначила, що вона, [PERSON] проживала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 4.08.2001 року по 21.11.2007 року, свідоцтва про розірвання шлюбу від 21.11.2007 року. Від сумісного проживання у шлюбі мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що після розірвання шлюбу в 2007 році і до даного часу син проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо, у нього інша сім`я, у якій є двоє неповнолітніх дітей. 7 вересня 2020 року їхній син, [PERSON] зарахований до Одеської національної академії харчових технологій, факультет Інноваційних технологій харчування і ресторанно-готельного бізнесу на денну форму навчання по спеціальності 241 «Готельно-ресторанна справа» згідно наказу №584-03 від 07.09.2020 за кошти фізичних осіб, (вартість освітньої послуги згідно договору складає 99 800грн. за весь строк навчання). 12 вересня 2020 року сину [PERSON] виповнилось 18 років, тобто він досягнув повноліття. 13 вересня 2020 року [PERSON] виїхав в м. Одеса за місцем знаходження навчального закладу і розпочав навчання на денній формі. Проживає син в гуртожитку Одеської національної академії. За проживання у гуртожитку кошти сплачувати не потрібно, в зв`язку з тим, що батько є учасником бойових дій. Вказала, що вона несе інші витрати на навчання сина, а саме: оплату навчання в сумі 2495грн. щомісячно, починаючи з вересня 2020 року (сплачено нею з банківської картки ПриватБанк 27.08.2020 і 13.09.2020 року всього 4996грн. за вересень і жовтень 2020року); Витрати на харчування орієнтовно 150-200грн. на кожен день, в місяць 5000- 6000грн..До понесених витрат також входять витрати на проїзд із с. Дівички до м. Одеса: вартість залізничного квитка на поїзд Київ-Одеса становить 778,02грн., вартість автобусного квитка Дівички-Київ 70грн. Отже щомісячні витрати, пов`язані із навчанням сина становлять орієнтовно 8000 (вісім тисяч) гривень. В зв`язку із такими суттєвими змінами у житті їхнього сина, позивач як мати взяла на себе всі ці витрати на навчання сина. Щомісячний дохід позивачки складається із грошового забезпечення військовослужбовця військової частини [NUMBER] , розмір якого становить 12 737,08 гривень. Позивачка також зазначила, що крім сина [PERSON] на її утриманні також знаходиться друга дитина [PERSON] [INFO] , отже до складу її сім`ї входять вона і 2(двоє) її дітей. Власного житла вона не має, проживають в орендованій квартирі у [ADDRESS] за місцем проходження нею військової служби. Таким чином виконання нею обов`язків, як матері по наданню матеріальної допомоги сину, який продовжує навчання, в щомісячному розмірі 8000 гривень суттєво обтяжує її бюджет в сумі 12 737,08 гривень. Тому, з врахуванням вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, яка регулює обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, такий обов`язок повинен виконувати і відповідач, який є батьком їхнього сина, має постійне місце роботи і за своїм матеріальним і сімейним станом може надавати таку матеріальну допомогу. Так, відповідач [PERSON] є співробітником Служби Безпеки України, розмір заробітної плати становить орієнтовно 30 000 гривень. Оскільки вона з відповідачем відносин не підтримують, змушена вирішувати вказане питання в судовому порядку. З врахуванням вказаних обставин, оскільки сину [PERSON] виповнилось 18 років, він продовжує навчання на денній формі і проживає за місцем знаходження навчального закладу, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач як батько за своїм матеріальним і сімейним станом має можливість надавати таку допомогу, тобто брати рівну участь з матір`ю в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, то з відповідача необхідно стягнути щомісячно аліменти на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з часу подання позовної заяви і до закінчення навчання у 2024 році або до досягнення двадцяти трьох років - [INFO] . В зв`язку з чим просила суд, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , починаючи з часу подання позовної заяви і до закінчення ним навчання у Одеській національній академії харчових технологій у 2024 році, або до досягнення двадцяти трьох років - [INFO] . Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840грн.80коп. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідач скориставшись\~своїм правом\~25.08.2022\~року подав\~до суду\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~зазначив,\~що наведені обставини, які вказала позивачка в позові є недостовірними, у зв`язку з чим, вона вводить в оману суд та зловживає правом на звернення до суду та отримання аліментів на утримання дитини яка продовжує завчання. Так. у відповідь на адвокатський запит від 06.09.2021 представником відповідача отримано лист Одеської національної академії харчових технологій від 17.09.2021 № 572/01-40 (копія додається), з якого вбачається, що: наказом від 07.09.2020 № 584-03 [PERSON] (далі - [PERSON] ) зарахований з 15.09.2020 студентом 1 курсу денної форми навчання, ступеню вищої освіти бакалавр; наказом від 25.09.2020 № 653-03 [PERSON] змінено форму фінансування навчання за кошти державного бюджету за тією ж спеціальністю враховуючи спеціальні умови вступу (договір про навчання у Одеській національній академії харчових технологій від 12.09.2020 № 815/н). Відповідно до особової картки обліку сплати за навчання вказаним студентом станом на 10.09.2021 нараховано 863, 00 грн., наказом від 29.10.2020 № 765-03 [PERSON] призначено соціальна щомісячна стипендія з 01.10.2020 як дитині учасника бойових дій. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] нарахована соціальна стипендія з листопада 2020 по серпень 2021 у сумі 13 404,80 грн.. Тобто, завдяки тому, що відповідач має статус учасника бойових дій, його син [PERSON] безкоштовно навчається, проживає в гуртожитку та отримує соціальну стипендію. Також зазначив, що як вбачається із матеріалів справи, даний позов отримано в суді 09.10.2020, тобто вже після зміни форми фінансування навчання, при цьому позивачка продовжує і по теперішній час замовчувати вказані факти. Зазначив, що після отримання вищезазначеного листа, між позивачкою та відповідачем була телефонна розмова з приводу вищенаведених фактів, але позивачкою станом на день подання даного відзиву, все рівно вказані відомості не повідомлені суду. Крім того, позивачка вказує про оплату квитків за проїзд, а саме: 778, 02 грн. квиток на поїзд Київ-Одеса; 70,00 грн. вартість автобусного квитка. При цьому вказав, що за наявності студентського квитка студентом денної 4 форми навчання вищого навчального закладу I-IV рівнів акредитації надається знижка 50% на залізничний квиток. Водночас, позивачкою вказана повна вартість квитка, тобто умисно завищено витрати на дитину. Також, включення в щомісячні витрати на дитину таки проїзди є недостовірними відомостями, враховуючи той факт, що у 2020-2021 роках Дмитро навчався за очною та дистанційною формою відповідно до постанови КМУ «Про встановлення та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», що підтверджується інформацією, що викладена в листі Одеської національної академії харчових технологій від 17.09.2021 № 572/01-40. Окрім того, зазначив, що позивачкою вказано витрати на харчування 5000-6000 грн. (150-200 грн. в день). Відповідач, звертає увагу, що студент проживає в гуртожитку та має можливість приготувати їжу самостійно, тому вартість харчування із розрахунку на одну людину також явно завищена. Вказав, що дітям осіб, визнаних учасниками бойових дій, які навчаються за денною формою навчання, до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до (досягнення ними 23 років, держава забезпечує цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах (на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року № 975 «Про надання «державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти»). Тобто, відповідач, маючи статус учасника бойових дій (копія посвідчення додається) забезпечив своїй дитині навчання, проживання в гуртожитку, соціальну стипендію тощо. Водночас, позивачка вказані обставини не враховує та взагалі їх приховує від суду, із її позовної заяви вбачається, що тільки батько має всім забезпечувати дитину. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто з наведеного вбачається, що обов`язок утримання повнолітніх дітей покладений на обох батьків. Також вказав, що відповідач ніколи не відмовлявся матеріально підтримувати свого сина та по мірі можливості надавав таку допомогу, що підтверджується відомостями про здійснення операцій із мобільного банкінгу Ощадбанка відповідача, а (саме: від 15.11.2020 на суму 1500, 00 грн.; від 10.12.2020 на суму 1500, 00 грн.; від 28.01.2021 на суму 510, 00 грн.; від 09.02.2021 на суму 2000, 00 грн.; від 05.03.2021 на суму 2000, 00 грн.). Тому, виходячи з вказаних обставин, вимоги позивачки є безпідставними та незаконними, оскільки ґрунтуються на недостовірних відомостях та невірному тлумаченні статті 199 Сімейного кодексу України. Також, зазначив, що відповідач є батьком багатодітної сім`ї, в тому числі має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] .. Окрім того, відповідач має мати пенсіонерку - [PERSON] , [INFO] , яка тяжко хворіє та потребує постійного медикаментозного лікування. Тобто, малолітні діти та літня мати потребують також постійного матеріального утримання, яке забезпечує їм також відповідач. У зв`язку з чим, твердження позивачки, що «відповідач як батько за своїм матеріальним та сімейним станом має можливість надавати таку допомогу» є необґрунтованим та безпідставним. Відповідач зазначив, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Водночас, позивачкою не надано будь-яких належних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі від батька саме - у зв`язку з навчанням (понесення витрат на навчання, проживання, придбання підручників тощо). Крім того, слід зазначити, що звільнення позивачки з роботи 23.02.2022 не може бути підставою, що надає право стягувати з батька аліменти на повнолітнього сина, що продовжує навчання. При цьому, як вбачається зі витягу із наказу про звільнення позивачки від 23.02.2022 їй виплачено щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 87 % від посадового окладу, надбавку за особливість проходження служби в розмірі 81,3 % посадового окладу, окладу за вислугу років за лютий 2022, грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік, одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням тощо. Крім того, позивачка зареєструвалась в Центрі зайнятості як безробітна, тому має право також на відповідні виплати. Таким чином, вказані обставини ніяк не надають право позивачці перекладати повністю на батька обов`язок утримувати дитину у зв`язку із навчанням, враховуючи те, що завдяки йому дитина повністю забезпечена безкоштовним навчанням, проживанням, соціальною стипендією та іншими пільгами, що пов`язані із навчанням, а також те, що по мірі можливості він додатково надає дитині матеріальну допомогу. Тому вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини яка продовжує навчання є безпідставним, необґрунтованими та незаконними, а тому не можуть бути задоволені судом. Окрім того, позивачкою не надані належні докази у справі щодо понесених нею витрат на надання правничої допомоги орієнтовно на суму 3000 - 5000 грн., а тому такі вимоги також не можуть бути задоволені судом. Враховуючи вищезазначене, просив відмовити в повному обсязі у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Позивач 31.08.2022\~року подала\~до суду\~відповідь на\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~зазначила,\~що із запереченнями, викладеними у відзиві, не погоджується, виходячи із наступного. Так, доводи відповідача про недостовірність обставин, зазначених у позовній заяві та введення в зв`язку із цим суд в оману і зловживання правом на звернення в суд із позовом про стягнення аліментів вважає необґрунтованими із таких підстав. Договір про надання правової допомоги [PERSON] із адвокатом Поліщук М.А. було укладено 10 вересня 2020 року і в період до 30 вересня 2020 року [PERSON] були надані документи на підтвердження позовних вимог та складався текст позовної заяви. Станом на час виготовлення позовної заяви позивачем було надано лише довідку Одеської національної академії харчових технологій №492/п1 від 18.09.2020 року, виданої [PERSON] в тому, що він зарахований до Одеської національної академії харчових технологій, факультет Інноваційних технологій харчування і ресторанно-готельного бізнесу на денну форму навчання по спеціальності 241 «Готельно-ресторанна справа» згідно наказу №584-03 від 07.09.2020 за кошти фізичних осіб, (вартість освітньої послуги згідно договору складає 99 800грн. за весь строк навчання). Інших документів, в тому числі і про зміну форми фінансування навчання [PERSON] за кошти державного бюджету, із навчального закладу не було. 07.10.2020 року позовна заява із доданими до неї документами була подана до Подільського районного суду м. Києва. Лише після подання позовної заяви до суду з`ясувалось, що [PERSON] змінено форму навчання із платної на державне замовлення, проте оскільки руху по справі не було, Подільський районний суду м. Києва направив справу за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, позивачем відповідні документи в суд не подавались 28 серпня 2021 року представником позивача на адресу Печерського районного суду м. Києва, у провадженні якого на той час знаходилась вказана цивільна справа №758/11321/20, направлено клопотання про подання доказів і серед переліку доказів було подано Договір про навчання у Одеській національній академії харчових технологій від 12.09.2020 року і Довідку за №1189-Ф2 від 21.05.2021 року, згідно якої [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу денної форми навчання у Одеській національній академії харчових технологій (ОНАХТ), форма навчання: держзамовлення; термін навчання з 15.09.2020 по 30.06.2024р. Суду дійсно позивачем не було надано доказів на підтвердження отримання сином [PERSON] соціальної стипендії як дитині учасника бойових дій, яку він отримує з листопада 2020 року. Інші доводи представника відповідача про умисне завищення позивачем витрат на дитину заперечують. Так, у позовній заяві щомісячні витрати були визначені в сумі 8000грн. з врахуванням щомісячної оплати за навчання 2495грн. Проте з листопада 2020 року [PERSON] за навчання не сплачує, в гуртожитку проживає безкоштовно, безоплатно користується підручниками. Разом з тим до щомісячних витрат, пов`язаних із навчанням [PERSON] , входять: - витрати на харчування - орієнтовно 3000грн. - витрати на мобільний зв`язок - 150грн. - витрати на побутову хімію та засоби гігієни - 1000грн., - витрати на придбання одягу - 1000грн., - витрати на ліки - 200грн., - витрати на дозвілля - 1000грн. Отже, всього орієнтовні витрати пов`язані з навчанням складають 6350грн. Крім того, коли [PERSON] їздить із місця навчання м.Одеса додому в м.Київ і надалі до с.Дівички та з зворотньому напрямку, то він також несе витрати на придбання квитків на поїзд Одеса - Київ, Київ - Одеса та автобусних квитків Київ - Переяслав, Переяслав-Київ. Вказану обставину підтверджує скріншотами із мобільного телефону [PERSON] про придбання залізничних квитків у 2021 і 2022 році. Враховуючи, що [PERSON] отримує соціальну стипендію, розмір якої становить 1267,32грн. на місяць, то вона лише частково покриває витрати, пов`язані із його навчанням (6350-1267=5083грн.). Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» №966-Х1У від 15.07.1999 року прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Починаючи з вересня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб є вищим ніж розмір соціальної стипендії, яка в повній мірі не забезпечує всіх мінімальних потреб сина [PERSON] . Станом на час подання відповіді на відзив прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2600грн. Інших доходів крім отримання соціальної стипендії син [PERSON] немає. Позиція позивача залишається незмінною - син сторін спору [PERSON] потребує матеріальної допомоги від обох батьків у зв`язку із навчанням у Одеській національній академії харчових технологій, факультет Інноваційних технологій харчування і ресторанно-готельного бізнесу Тому витрати на суму 5083 - 5500грн. орієнтовно за змістом ст.199 Сімейного кодексу України повинні нести обоє батьків. Зазначила, що починаючи з вересня 2020 року [PERSON] несе основний тягар по утриманню сина [PERSON] , який продовжує навчання, що додатково підтверджуємо квитанцією від 17.02.2022 року про перерахування з рахунку [PERSON] на банківську карту на ім`я [PERSON] коштів у сумі 7300грн. У попередні періоди позивач передавала сину [PERSON] кошти у зв`язку із навчанням не грошовими переказами, а готівкою. Посилання у відзиві на те, що відповідач як батько [PERSON] матеріально підтримував сина [PERSON] і перераховував йому грошові кошти: 15.11.2020 року в сумі 1500грн.; 10.12.2020 року в сумі 1500грн.; 28.01.2021 року в сумі 510грн., 09.02.2021 року в сумі 2000грн., 05.03.2021 року в сумі 2000грн. дійсно підтверджують ту обставину, що він не відмовлявся від надання допомоги сину [PERSON] . Проте оскільки вказана допомога від [PERSON] носить епізодичний характер, є несистемною, відсутність договірних відносин щодо участі кожного із батьків в утриманні сина, який продовжує навчання, позивачем ініційовано звернення в суд із вказаним позовом. Позивачем відхиляються доводи представника відповідача щодо включення у щомісячні витрати на дитину оплату проїзду потягом за повну вартість залізничного квитка. Позивачем не включаються у щомісячні витрати на сина [PERSON] понесені витрати на проїзд за маршрутом Київ-Одеса і у зворотньому напрямку. Доданий до позовної заяви посадочний документ на поїзд Київ-Одеса від 13.09.2020 року є іменним документом на ім`я [PERSON] і свідчить про понесені витрати в сумі 778,02грн. Протягом навчальних років вересень 2020 - липень 2021 року, вересень 2021 - липень 2022 [PERSON] навчався за очною формою навчання, проживаючи у гуртожитку в м.Одеса на місцем знаходження вищого навчального закладу. Інші доводи представника відповідача на неможливість надання відповідачем утримання шляхом стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON] із посиланням на те, що відповідач є батьком двох малолітніх дітей: дочки [PERSON] і сина [PERSON] , враховуючи, що мати відповідача є пенсіонеркою і потребує постійного матеріального утримання із сторони відповідача не впливають на обов`язок батька надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Позивач вважає, що з врахуванням обставин, визначених ст.182 СК України, в тому числі матеріального становища відповідача, наявності на його утриманні двох неповнолітніх дітей, інших обставин, що мають істотне значення, відповідач [PERSON] має можливість відповідно до ст.199 СК України надавати матеріальну допомогу сину [PERSON] , який продовжує навчання і потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги. Крім наведених аргументів щодо відхилення доводів відповідача у відзиві, звертаю увагу суду на недобросовісне користування процесуальними правами представника відповідача адвоката Дрозд І.В. Так, інтереси відповідача [PERSON] у даній справі адвокат Дрозд І.В. представляє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної допомоги від 17.08.2021 року. Отже, з 17.08.2021 року адвокат Дрозд І.В. як представник відповідача мала можливість ознайомитись із матеріалами справи, яка з 16 липня 2021 року знаходилась у провадженні Печерського районного суду міста Києва. 20 вересня 2021 року представником відповідача до Печерського районного суду міста Києва подано клопотання про передачу справи за підсудністю і ухвалою судді Печерського районного суду м.Києва Козлова Р.Ю. від 20 вересня 2021 року справа направлена за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області. 28 червня 2022 року позивач поштою отримала копію ухвали Ірпінського міського суду Київської області (Суддя Кухленко Д.С.) від 22 червня 2022 року про прийняття до свого провадження цивільної справи№75 8/11321/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2022 року оприлюднена у реєстрі 27.06.2022 року. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2022 року встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ч. 3 ст. 178 ЦПК України - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 14.07.2022 року. Відзив на позов здано на пошту 17.08.2022 року, текст відзиву не містить посилання на дату отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі. Вказані обставини свідчать про порушення представником відповідача строку подання відзиву. На підставі викладеного, просила суд, приєднати відповідь на відзив до матеріалів справи №758/11321/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюка В.В. від 26 січня 2021 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання було передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. 16 липня 2021 року ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Козловим Р.Ю. матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання прийнято до свого провадження. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Козлова Р.Ю. від 20.09.2021 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання було передано за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 22 червня 2022 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник адвокат М.А. Поліщук в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. На електронну адресу суду надійшла заява, в якій просили розглянути справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання по суті без участі позивача і його представника за наявними у справі доказами. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Дрозд І.В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили відмовити в повному обсязі. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 січня 2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 136, позивач та відповідач мають спільного сина [PERSON] , [INFO] .(а.с.15) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 21 листопада 2007 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 173, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.16) Згідно з договором про навчання у Одеській національній академії харчових технологій № 815/н від 12.09.2020р. [PERSON] зарахований до Одеської національної академії харчових пологій, на денну форму навчання, факультет інноваційних технологій харчування і рестранно-готельного бізнесу, спеціальність - 241 «Готельно-ресторанна справа» згідно наказу № 584-03 від 07.09.2020 за кошти фізичних осіб. (а.с.85, 162) Відповідно до довідки № 1189-ф2 від 21.05.2021 р. та відповіді Одеської національної академії харчових технологій від 17.09.2021 № 572/01-40 на адвокатський запит адвоката Дрозд І.В., наказом від 25.09.2020 № 653-03 [PERSON] змінено форму фінансування навчання за кошти державного бюджету за тією ж спеціальністю враховуючи спеціальні умови вступу (договір про навчання у Одеській національній академії харчових технологій від 12.09.2020 № 815/н). (а.с.86, 167) Відповідно до копії особової картки обліку сплати за навчання студенту [PERSON] станом на 10.09.2021 нараховано 863, 30 грн.(а.с.171) Згідно з копією наказу від 29.10.2020 № 765-03 [PERSON] призначено соціальна щомісячна стипендія з 01.10.2020 як дитині учасника бойових дій (а.с.170). Згідно з копією довідки про доходи виданої Одеською національною академією харчових технологій від 13.09.2021 № 85 за період з 01.09.2020р. по 31.08.2021р. [PERSON] нарахована соціальна стипендія в розмірі 13\~404,80грн. (а.с.163) Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] відповідач [PERSON] має статус учасника бойових дій, та право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Також відповідно до копії посвідчення від 02 вересня 2020 року, виданого Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації відповідач [PERSON] є батьком багатодітної сім`ї та відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 серпня 2013 року, виданого Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 922, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 червня 2011 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1365, є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.174-176). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів повнолітньої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 в справі №346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Судом встановлено, що [PERSON] є сином відповідача, на день звернення до суду досягнув 18 років, не працює, навчається на денній формі за кошти державного бюджету у Одеській національній академії харчових технологій, безкоштовно проживає в гуртожитку та отримує щомісячну соціальну стипендію як дитина учасника бойових дій. Також встановлено, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача аліментів на дитину, яка продовжує навчання. На думку суду, позивач не надала доказів на підтвердження того, що відповідач ухиляється від надання грошових коштів для задоволення особистих потреб повнолітнього сина, який навчається. Також позивач не надала доказів на підтвердження того, що її з відповідачем повнолітній син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Додатково слід зазначити, що відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а тому відмовляє в задоволенні позову. На підставі статей 141, 182, 199, 200 Сімейного кодексу України та

Outcome: dismissed