Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивачка [PERSON] 01.08.2022 року, скориставшись канцелярією, звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 10144), в якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] , котрий був зареєстрований 18.11.2011 року Угерською сільською радою Стрийського району Львівської області, про що було зроблено актовий запис за № 16. Після розірвання шлюбу позивачка [PERSON] просить залишити їй прізвище, котре було присвоєне після реєстрації цього шлюбу, - « [PERSON] ». Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення вказаної позовної заяви до суду, у розмірі 992 грн. 40 коп., позивачка [PERSON] залишає за собою та просить при ухваленні рішення покласти на неї. Позов обґрунтовано тим, що сім`я сторін у справі фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони у справі втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми. Від спільного проживання сторони у справі мають малолітніх двох дочок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають та залишаться проживати разом із позивачкою [PERSON] як їх матір`ю. Позивачка [PERSON] зазначає також, що вона з відповідачем [PERSON] проживають окремо та спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна у сторін у справі на даному етапі немає. Відтак позивачка [PERSON] , на підставі статей 104-105, 110, 112 СК України, просить свій позов задовольнити, а їх з відповідачем [PERSON] шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про розірвання шлюбу не подав. Проте у своїй заяві про розгляд справи по суті за його відсутності останній зазначив, що проти задоволення вищевказаних позовних вимог не заперечує, згідний на розірвання шлюбу. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачка [PERSON] 23.09.2022 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 12476), в якій просила проводити розгляд даної справи по суті за її відсутності та наполягала на покладенні при ухваленні судового рішення у цій справі судових витрат на неї. Відповідач [PERSON] 23.09.2022 року, скориставшись канцелярією, подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 12480), в якій просив розгляд даної справи по суті проводити за його відсутності. У цій заяві відповідач [PERSON] також зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, згідний на розірвання шлюбу. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, 02.08.2022 року було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - відповідача [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 11.08.2022 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , який не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, на 23.09.2022 року о 10:00 год.. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі. Судом також були задоволені їх заяви про розгляд даної справи за їх відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказів регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, та причетність до порушення таких її прав [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Так, судом встановлено, щосторони у справі, які є громадянами України, вступили у шлюб 18.11.2011 року, котрий був зареєстрований Угерською сільською радою Стрийського району Львівської області, про що було зроблено актовий запис за № 16. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Угерської сільської ради Стрийського району Львівської області 18.11.2011 року (оригінал міститься у справі, а. с. 3). За час перебування у шлюбі у сторін у справі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданими повторно 06.05.2022 року Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (копії містяться у справі, а. с. 4, 5), які станом на дату вирішення судом цієї справи та ухвалення у ній рішення, є малолітніми та після розірвання шлюбу сторін у справі залишаться проживати та перебувати на вихованні позивачки [PERSON] як їх матері. Судом також встановлено, що сімейні стосунки між сторонами протягом останнього часу погіршилися, що призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин й переїзду відповідача [PERSON] .. Такі дії сторін у справі викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Тому позивачка [PERSON] вважає, що примирення між нею та відповідачем [PERSON] неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. У свою чергу відповідач [PERSON] згідний на розірвання їх з позивачкою [PERSON] шлюбу. Релевантні норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо права на шлюб, розірвання шлюбу чи визнання його недійсним, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (надалі - СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Загальною декларацією прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році. Так, в силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Згідно із ст. 24 зазначеного Кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із статтями 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Висновок суду за результатами розгляду справи. Виконуючи вищенаведені приписи, а також враховуючи ту обставину, що сторони у справі припинили шлюбні відносини, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання цього подружжя суперечить інтересам обох сторін, а тому їх шлюб слід розірвати. Відтак позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід розірвати шлюб між сторонами у справі, котрий був зареєстрований 18.11.2011 року Угерською сільською радою Стрийського району Львівської області, про що було зроблено актовий запис за № 16, із залишенням позивачці [PERSON] після розірвання шлюбу її прізвища « [PERSON] », оскільки остання про повернення їй прізвища, наявного у неї до реєстрації цього шлюбу, - « [PERSON] », перед судом не клопотала. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою немайнового характеру у розмірі 992 грн. 40 коп. і підтверджуються квитанцією Ат «ОщадБанк» філі Львівського обласного управління № 41 від 01.08.2022 року (оригінал міститься у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням відповідної позиції позивачки [PERSON] з цього приводу, слід залишити за останньою та при ухваленні даного рішення покласти на неї. Доказів понесення учасниками даної справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved