Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

[PERSON] \~ звернулася\~в\~суд з\~вказаним вище\~позовом.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначила,\~що їй\~на підставі\~договору дарування\~від 29.06.2021\~на праві\~приватної власності\~належить будинок\~ [ADDRESS] . В даному будинку зареєстроване місце проживання [PERSON] , племінниці позивача. Однак відповідач не проживала та не проживає у вказаному вище будинку з 16.03.2012. За період з 2015 року позивач неодноразово як особисто, так і під час телефонних розмов зверталася до відповідача з проханням добровільно виписатися з належного їй будинку, однак її прохання залишено без задоволення. Останнім часом відповідач взагалі на її дзвінки не відповідає, особистих зустрічей уникає. В позивача склалося важке матеріальне становище, вона має намір вказаний вище будинок продати, а реєстрація відповідача в її будинку значно ускладнює процедуру відчуження. Оскільки вирішити питання в добровільному порядку не вдалось, позивач, посилаючись на те, що реєстрація відповідача в належному їй будинку перешкоджає в повній мірі здійснювати право користування і розпорядження майном, просить визнати [PERSON] , [INFO] , особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] та стягнути з відповідача судовий збір. В судове засідання позивач не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить справу слухати в її відсутность, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового засідання, про причину своєї неявки суд не повідомила, відзиву не подала. За таких обставин у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.06.2021 встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а. с. 11) на підставі договору дарування № 447, посвідченого 29.06.2021 приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Мовчан В.І. (а.с. 9, 10). З витягу № 249 від 27.07.2022, виданого Тульчинською міською радою, вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 16.03.2012 (а.с. 13). З довідки № 248 від 27.07.2022, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради, вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , з 16.03.2012 по даний час за адресою: [ADDRESS] , не проживала та не проживає ( а.с. 14). \~З аналізу вищевикладеного суд приходить до висновку, що житловий будинок не має правового статусу державного або громадського житлового фонду, а відноситься до приватного житлового фонду, користування яким регламентується главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Норми ЦК України регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян лише відносно членів сім`ї власника. \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Главою 6 ЖК України не передбачено законодавчого врегулювання порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина. Однак, у відповідності до приписів статей 71, 72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право на житлове приміщення, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні. \~ \~ \~ \~За змістом ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Ані норми ЦК України, ані норми ЖК України не регулюють цивільні відносини щодо порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина, особами, які не є членами сім`ї власника. Згідно приписів статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Отже, враховуючи відсутність правової норми, яка регулює спірні правовідносини, суд застосовує аналогію закону. Суд вважає, що в даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення частини 2 статті 405 ЦК України (як спеціальної норми), а не ст.ст. 71, 72 ЖК України, на які посилається позивач в позовній заяві, оскільки спірний будинок, як установлено, є приватною власністю. Відповідно до вимог статей 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Відповідно\~\~до\~\~ст. 81 ЦПК України\~на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів.\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною другою\~статті 89 ЦПК України\~жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ З огляду на викладені обставини, враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт того, що відповідач не проживає у спірному будинку більше одного року без поважних причин, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог та вважає можливим позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог\~ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 992,40 грн., які документально підтверджені (а.с. 1). \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved