Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

01.02.2022 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Першої слов`янської державної нотаріальної контори (в.о. Першої макіївської державної нотаріальної контори) Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в листопаді 2021 року позивач звернувся до однієї із приватних нотаріальних контор м. Одеси з метою посвідчення договору купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є його власністю. Однак, йому було повідомлено, що на його майно накладено обтяження у вигляді арешту. Разом з тим, позивачу не зрозумілі підстави накладення цього обтяження та як він не був учасником будь-яких виконавчих проваджень, у зв`язку з чим просить суд: - визнати протиправною бездіяльність Першої слов`янської державної нотаріальної контори (в.о. Першої Макіївської державної нотаріальної контори) Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо не зняття арешту з майна [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; зобов`язати Першу слов`янську державну нотаріальну контору (в.о. Першої Макіївської державної нотаріальної контори) Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про зняття арешту з нерухомого майна [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та заборону відчуження (реєстраційний номер обтяження 2835284), обтяжене на підставі повідомлення П`ятої макіївської державної нотаріальної контори від 17.05.1989 б/н. 09.03.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 30.06.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 08.09.2022 до суду від представника позивача надійшло клопотання, у якому просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 01.02.2006 о 12:34 Першою Макіївською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення П`ятої Макіївської державної нотаріальної контори від 17.05.1989 б/н було зареєстровано обтяження за № 2835284 у вигляді арешту невизначеного майна [PERSON] , архівний запис від 17.05.1989, нк5.1989.5 № 9478-148. Запис, окрім зазначення прізвища, ім`я та по-батькові особи, не містить відомостей, ідентифікуючих власника невизначеного майна, таких як дата народження, ідентифікаційний номер - РНОКПП. 09.12.2021 представником позивача на адресу Першої Макіївської державної нотаріальної контори було спрямовано адвокатський запит з вимогами повідомити про підстави державної реєстрації обтяження за № 2835284, надати копії відповідних документів, у тому числі повідомлення П`ятої Макіївської державної нотаріальної контори від 17.05.1989 б/н та зняти з [PERSON] обтяження - арешт нерухомого майна, реєстр. № 2835284, у зв`язку із його неучастю у будь яких виконавчих провадженнях. Згідно повідомлення Першої Слов`янської державної нотаріальної контори (в.о. Першої макіївської державної нотаріальної контори) від 14.12.2021 № 3009/01-16 усі документи Першої та П`ятої Макіївської державної нотаріальної контори знаходяться на території непідконтрольній Україні. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 08.09.2022 відкриті виконавчі провадження, де боржником є [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на виконанні не перебувають. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. У відповідності до ч. 3 ст. 26 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Відповідно до п. 4.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок), накладання заборони щодо відчуження майна реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, арештів, накладених на майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів. Про накладені заборони щодо відчуження робиться запис в Алфавітній книзі обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів. Відповідно до п. 5.1 Глави 15 Порядку, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 6.1 Глави 15 Порядку передбачено, про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Таким чином, позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що арешт на невизначене майно на ім`я [PERSON] , перешкоджає володінню, користуванню та розпорядженню ним належним йому майном, в зв`язку з чим підлягає зняттю. Натомість позивачем не доведено протиправної бездіяльності відповідача щодо не зняття арешту з майна позивача, оскільки п. 5.1 Глави 15 Порядку чітко визначає перелік заявників за повідомленням яких нотаріус знімає заборону відчуження майна, до яких власника майна не віднесено. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial