Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

представник позивача - адвокат Угриновська Ю.В. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення з приводу понесених витрат на професійну правничу допомогу та просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13400,0 гривень. Заяву мотивує тим, що 08.09.2022 року Личаківським районним судом м.Львова ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі. Нею, як представником позивача було зроблено відповідну заяву, на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, а також у позові зазначено попередній орієнтовний розрахунок суми витрат, які позивач понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України. Понесені позивачем витрати на правничу допомогу становлять 13400,0 гривень, що підтверджується актом виконаних робіт від 12 вересня 2022 року до договору № 05-09/21 від 27 вересня 2021 року. Факт отримання адвокатом коштів у сумі 13400,0 гривень підтверджується копією розрахункової квитанції, яка додається. Враховуючи вищенаведене,\~просить суд\~ухвалити додаткове\~рішення та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13400,0 гривень. Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Суд не вбачав необхідності викликати сторони в судове засідання, враховуючи характер вирішуваного питання, що відповідає вимогам ч.4 ст.270 ЦПК України. Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно зі ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч.3, 4 ст.270 ЦПК України). Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову - на відповідача. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За змістом ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.ч.4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Під час розгляду цивільної справи № 753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. За своєю юридичною природою, договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, зміст якого розкривається главою 63 ЦК України і за загальним правилом, перед його укладенням сторони користуються свободою розсуду щодо визначенні його умов, однак з врахуванням, серед іншого, вимог розумності та справедливості (ст.ст.6, 627 ЦК України). Як встановлено судом, у позовній заяві позивач зазначила, що вона очікує понести розмір витрат на професійну правничу допомогу, який складатиме орієнтовно 10000,0 гривень (а.с.3). В подальшому, в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України представником позивача подано на адресу суду копія договору про надання правової допомоги № 05-09/21 від 27.09.2021 року, укладений між позивачем та адвокатом Угриновською Ю.В., акт про надані послуги від 12.09.2022 року, розрахункову квитанцію від 12.09.2022 року, замовлення № 2 від 27.09.2021 року. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 08.09.2022 року, позов [PERSON] задоволено. Визнано автомобіль\~марки «TОYOTA\~AVENSIS»,\~сірого кольору,\~2007\~року випуску,\~VIN-код\~№ [NUMBER] ,\~спільним майном\~подружжя [PERSON] \~та [PERSON] ,\~набутим під\~час шлюбу. Стягнуто з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~грошову компенсацію\~ринкової вартості\~Ѕ частини\~автомобіля марки\~«TОYOTA\~AVENSIS»,\~сірого кольору,\~2007\~року випуску,\~VIN-код\~№ [NUMBER] ,\~у розмірі\~111960,0\~гривень (сто\~одинадцять тисяч\~дев`ятсот шістдесят\~гривень 00\~копійок).\~Стягнути з\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] \~судовий збір\~у розмірі\~1119,60\~гривень. (а.с.215-220). Як встановлено судом, між позивачем [PERSON] та адвокатом Угриновською Ю.В. укладено Договір № 05-09/21 про надання правової допомоги від 27.09.2021 року, предметом якого є надання клієнту правничої допомоги щодо захисту його прав та інтересів. Згідно Акту про надані послуги від 12.09.2022 року за Договором про надання правової допомоги від 27.09.2021 року, вбачається, що правова допомога полягала в аналізі документів наданих Клієнтом та формування правової позиції щодо захисту прав клієнта вартість 1000,0 гривень; написання позовної заяви, формування додатків до такої та подання до суду вартістю 4000,0 гривень; участь у судових засіданнях 23.12.2021 року, 03.02.2022 року, 11.04.2022 року, 03.05.2022 року, 21.06.2022 року, 30.08.2022 року вартістю 4800,0 гривень; написання адвокатських запитів та їх відправлення начальнику Львівського районного управління поліції, начальнику Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС Львівській області; Територіальному сервісному центру № 4643, Львівському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України вартістю 1600,0 гривень; аналіз долученого відповідачем висновку експерта № 21771 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 14.04.2022 року, вартістю 1000,0 гривень; підготовка детального опису наданих юридичних послуг (направлення відповідачу та реєстрація в суді) та заяв з процесуальних питань (клопотання про долучення доказів, із формуванням додатків, направлення такого відповідачу та реєстрації в суді; заяви про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника) вартістю 1000,0 гривень. Згідно розрахункової квитанції вбачається, що сума розрахунку становить 13400,0 гривень, розрахунок провела [PERSON] . Разом з тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 03.10.2019 року (справа № 992/445/19). З огляду на вищевикладене, суд вважає, що визначена адвокатом сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13400,0 гривень є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, оскільки відповідач не звільняється від сплати витрат на правову допомогу. Таким чином, оскільки заява про витрати на професійну правничу допомогу надійшла до Личаківського районного суду м.Львова після ухвалення рішення, тому існує необхідність ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13400,0 гривень.

Outcome: approved