Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

позивачі звернулись до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), [PERSON] , відповідно до якого просили суд про наступне: -визнати припиненими будь-які речові права [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат загальною площею 94,75 кв. м., житловою площею 57,70 кв. м.; -зобов`язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Києва скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52725087 від 18.06.2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності/довірчої власності: 36945082) за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ); -зобов`язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Києва скасувати та вилучити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2103502680000, що розташована за адресою: [ADDRESS] (номер запису про право власності/довірчої власності:36945082) за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.12.1995 року [PERSON] , [PERSON] (після реєстрації шлюбу в 2011 році прізвище було змінено на [PERSON] ), [PERSON] , яка діяла від власного імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] набули у власність квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат загальною площею 94,75 кв. м., житловою площею 57,70 кв. м., на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів міста Києва, згідно з розпорядженням від 14 грудня 1995 року № 11257, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 09 січня 1997 року за реєстровим № 3689. 09 липня 1997 року у відділі нерухомості ЗАТ «Скінія» між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, було укладено угоду про наміри сторін на придбання квартири, згідно з умовами якої кінцевою датою продажу квартири є 26 липня 1997 року. Покупець під час підписання цієї угоди передав продавцю 3 000 доларів США як завдаток. Цього ж дня сторони погодили ціну продажу Квартири, про що склали акт. [PERSON] зазначала, що в неї не було необхідної суми коштів для оплати вартості квартири і вона позичила 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США у [PERSON] , домовившись з останнім про те, що договір буде укладений на його ім`я, а після повернення боргу він одразу ж переоформить квартиру на [PERSON] 05 серпня 1997 року на Київській універсальній біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, за яким [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , продали, а [PERSON] придбав за 15 000 гривень квартиру. 03 квітня 2001 року [PERSON] зареєстрував право власності на спірну квартиру у Київському міському бюро технічної інвентаризації та отримав реєстраційне посвідчення, про що зроблено запис в реєстрову книгу № Д 289-253 за реєстровим № 3689. Після укладення договору купівлі-продажу квартири у 1997 році, [PERSON] зі своєю сім`єю вселилася у вищевказану квартиру, зробила в ній ремонт, облаштувала її для постійного проживання, користувалася нею та несла всі витрати на її утримання, оплачувала комунальні послуги. Борг [PERSON] [PERSON] повернула, проте [PERSON] право власності на Квартиру на [PERSON] так і не переоформив. У січні 2010 році [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у володінні квартирою та виселення, в якому просив виселити [PERSON] , [PERSON] , малолітніх [PERSON] та [PERSON] з належної йому квартири. [PERSON] також звернулася з позовом до [PERSON] та просила визнати договір купівлі-продажу нерухомості від 05 серпня 1997 року удаваною угодою в частині покупця - [PERSON] , визнати її дійсним покупцем за цим договором, змінити правовідносини шляхом переведення на неї прав і обов`язків покупця, визнати за нею право власності на квартиру. За наслідками розгляду зазначених позовних вимог [PERSON] і [PERSON] рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року у справі № 2601/22887/12 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про виселення відмовлено. Позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариство «Український інноваційний банк», Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Товарна біржа «Київська універсальна біржа», про визнання права власності задоволено. Визнано договір купівлі-продажу нерухомості від 05 серпня 1997 року удаваною угодою в частині покупця - [PERSON] . Визнано дійсним покупцем за договором купівлі-продажу нерухомості від 05 серпня 1997 року - [PERSON] . Переведено права і обов`язки покупця за договором купівлі-продажу Квартири, укладений 05 серпня 1997 року між брокером брокерської контори № 168 [PERSON] , який діяв зі згоди і за дорученням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та свого неповнолітнього сина [PERSON] , та брокером брокерської контори № 745 [PERSON] , яка діяла зі згоди і за дорученням [PERSON] , посвідчений Київською універсальною біржею на [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на Квартиру загальною площею 94,75 кв. м, в тому числі житловою площею 57,70 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 02 грудня 2015 року у справі № 2601/22887/12 рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у володінні квартирою та виселення відмовлено. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Акціонерне товариство «Український інноваційний банк», Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Товарна біржа «Київська універсальна біржа», про визнання права власності відмовлено. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 02 грудня 2015 року у справі № 2601/22887/12 було встановлено, що договір купівлі-продажу квартири було укладено 05 серпня 1997 року між [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ), [PERSON] і [PERSON] у простій письмовій формі та не посвідчено нотаріально, а отже вказаний договір є нікчемним. [PERSON] за цим договором не набув права власності на квартиру і реєстрація права власності за нікчемним договором не дає підстав для визнання його власником спірної квартири. Суд апеляційної інстанції також зазначив, що з підстав нікчемності договору не може бути визнано й право власності на квартиру за [PERSON] . У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про визнання права власності за набувальною давністю. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва позовні вимоги [PERSON] задоволено, а ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 травня 2017 рішення залишено без змін. Судове рішення апеляційного суду, зокрема, мотивоване тим, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 02 грудня 2015 року було встановлено, що договір купівлі-продажу нерухомості (квартири), укладений 05 серпня 1997 року, нікчемним, оскільки не був посвідчений нотаріально. [PERSON] за цим договором купівлі-продажу не набув право власності на квартиру, тому реєстрація права власності за нікчемним правочином не дає підстав для визнання його власником спірної квартири. У травні 2017 року [PERSON] подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, і постановою Верховного Суду в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про визнання права власності за набувальною давністю відмовлено, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 травня 2017 року скасовано. Позивачі посилається на те, що [PERSON] на підставі отриманого 25.05.2020 року дублікату договору купівлі-продажу квартири на Київській універсальній біржі, 04.06.2020 року звернувся до Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)- Канівець Любові Миколаївни та зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру ( номер запису про право власності/довірчої власності: 36945082; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2103502680000). [PERSON] , подаючи пакет документів Державному реєстратору Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) для проведення державної реєстрації права власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, повідомив реєстратору завідомо недостовірну інформацію та подав в пакеті документів для проведення реєстраційних дій дублікат договору купівлі-продажу нерухомості (квартири) від 05 серпня 1997 року, нікчемність якого була встановлена за судовим рішенням ще у 2015 році, і про існування якого [PERSON] було відомо. З огляду на викладене, позивачі просять в судовому порядку визнати припиненими будь-які речові права [PERSON] на спірну квартиру, зобов`язати державного реєстратора скасувати рішення про реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] та виключити запис про це. 09.10.2020 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Відповідачам встановлено строк для подання відзиву.\\ 16.06.2021 р. судом в провадження прийнята заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позивачі просять суд про наступне: -визнати припиненими будь-які речові права [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат загальною площею 94,75 кв. м., житловою площею 57,70 кв. м.; -визнати припиненими та скасувати державну реєстрацію будь-яких речових прав [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат загальною площею 94,75 кв. м., житловою площею 57,70 кв. м.; -визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] , -скасувати рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м.Києва Канівець Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:52725087 від 18.06.2020 р. у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). -скасувати та вилучити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру,реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2103502680000, що розташована за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] ; -зобов`язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Києва скасувати та вилучити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2103502680000, що розташована за адресою: [ADDRESS] (номер запису про право власності/довірчої власності:36945082) за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ). 10.09.2021 р. Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідальність за достовірність даних, поданих державному реєстратору несе особа, як звернулась з заявою про реєстрацію прав, а прийняття рішення щодо державної реєстрації приймається самостійно державним реєстратором і не може бути покладено на державний орган. Посилаючись на положення ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідач зазначає, що відомості про речові права, внесені до Державного реєстру прав не підлягають вилученню. 13.09.2021 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження. Представник позивачів в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, з врахуванням заяви про зміну предмету позову, посилаючись на недостовірність даних, поданих державному реєстратору [PERSON] при здійсненні державної реєстрації прав на квартиру в 2020 році за наявності у нього відомостей про ухвалені судові рішення, якими встановлено відсутність підстав для набуття ним права власності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши письмові пояснення, відповідно до яких просив застосувати наслідки пропуску позивачами строків звернення до суду. Представник відповідача - Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи про те, що державний реєстратор не уповноважений перевіряти обставини щодо чинності укладених угод, а реєстрація прав проводиться на підставіподаних документів. За недостовірність інформації, поданої державному реєстратору, відповідальність несе особа, яка звернулась з заявою. Представник третіх осіб підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, оскільки [PERSON] ніколи не набував прав на спірну квартиру, оригінали правовстановлюючих документів завжди знаходились у третіх осіб, однак [PERSON] , діючи недобросовісно в 2020 році отримав дублікат договору купівлі-продажу та зареєстрував права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вислухавши представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат жилою площею 57.70 кв.м, загальною площею 94.75 кв.м і на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Московською райрадою народних депутатів м. Києва 14.12.1995 року, згідно з розпорядженням № 11257 від 14.12.1995 року, зареєстрованого у БТІ м.Києва 09.01.1997 року за р.н. 3689. належала на праві власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. 09.07.1997 року у відділі нерухомості ЗАТ «Скінія» між [PERSON] , як продавцем та [PERSON] , як покупцем, було укладено угоду про наміри сторін на придбання квартири [ADDRESS] з кінцевою датою продажу квартири 26.07.1997 року. У п.1 розділу 1 цієї угоди сторони передбачили, що під час підписання угоди покупець передасть продавцю 3 000 дол. США як завдаток,який буде врахований при остаточному розрахунку. Цього ж дня сторони погодили ціну продажу квартири у розмірі 82 500 дол. США, про що підписали акт. [PERSON] запозичила грошові кошти у [PERSON] , домовившись з останнім про те, що договір буде укладений на його ім`я , а після повернення боргу він одразу ж переоформить квартиру на [PERSON] 05.08.1997 року на Київській універсальній біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомості, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та імені [PERSON] , продали, а [PERSON] придбав за 15000 грн. квартиру [ADDRESS] . 03.04.2001 року [PERSON] зареєстрував право власності на спірну квартиру у Київському міському бюро технічної інвентаризації та отримав реєстраційне посвідчення, запис про що внесено в реєстрову книгу № Д 289-253 за р.н. 3689. [PERSON] та [PERSON] одразу ж після укладення на біржі договору купівлі-продажу квартири у 1997 році вселилися у квартиру, зробили там ремонт, облаштували її для постійного проживання, відкрито користуються нею та несли усі витрати на її утримання. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації смерті у м.Києві [INFO] [PERSON] помер [INFO] , про що 05.03.2009 р. видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] звернувся у 2015 році з позовом до Голосіївського районного суду м.Києва про виселення [PERSON] із спірної квартири та усунення перешкод в користуванні власністю, а [PERSON] із зустрічним позовом про визнання права власності, визнання договору купівлі-продажу в частині покупця недійсним. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 29.04.2015 року у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, позов [PERSON] задоволено, визнано за нею право власності на квартиру . Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 02.12.2015 року зазначене рішення суду першої інстанції скасоване та ухвалено нове про відмову у задоволенні обох позовів. Ухвалою ВССУ від 03.03.2016 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.12.2015 року було встановлено, що договір, укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та імені [PERSON] , [PERSON] є нікчемним, оскільки не був посвідчений нотаріально, [PERSON] за цим договором не набув право власності на квартиру і реєстрація права власності за нікчемним договором не дає підстав для визнання його власником спірної квартири. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що з підстав нікчемності договору не може бути визнано й право власності на квартиру і за [PERSON] в порядку переведення на неї прав покупця, хоча вона і повернула борг. Крім того, судом встановлено, що в квітні 2007 р. [PERSON] звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] таким, що відбувся. Відповідно до рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30.04.2007 р. позов було задоволено. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 15.03.2012 р. рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30.03.2007 р. скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволені позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.04.2013 р. рішення Апеляційного суду Полтавської області від 15.03.2012 р. скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 08.08.2013 р. у задоволенні позову [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири таким, що відбувся було відмовлено в зв`язку з пропуском ним строків позовної давності. Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 04.06.2020 р. на підставі поданої [PERSON] заяви, а також дубліката договору купівлі-продажу нерухомості від 05.08.1997 р., державним реєстратором Канівець Любов Миколаївною Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м.Київ було прийнято рішення про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зобов`язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.11 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. В силу положень ст.22 Закону відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. [PERSON] , звертаючись 04.06.2020 р. до державного реєстратора з заявою про проведення державної реєстрації права власності на кв. [ADDRESS] , діяв недобросовісно, оскільки був обізнаний про наявність судового рішення, яким договір купівлі-продажу від 05.08.1997 р. визнаний нікчемним та встановлено відсутність у нього будь-яких прав на зазначене майно. Згідно з положеннями ст.ст.328, 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статей 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи (аналогічна правова позиція викладене в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі 911/3594/17). Відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. З огляду на встановлені судом обставини, щодо незаконності дій [PERSON] при зверненні до державного реєстратора з заявою про реєстрацію права власності на квартиру на підставі договору, нікчемність якого встановлена судовим рішенням, а також беручи до уваги вимоги спеціального Закону, який регулює порядок державної реєстрації прав та їх обтяжень, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивачів про скасування рішення Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м.Києва Канівець Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52725087 від 18.06.2020 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності/довірчої вланості:369450822) за [PERSON] ; визнання припиненими будь-яких речових прав [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат загальною площею 94,75 кв. м., житловою площею 57,70 кв. м.; скасування державної реєстрації будь-яких речових прав [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат загальною площею 94,75 кв. м., житловою площею 57,70 кв. м. Вимоги позивачів про визнання за ними права власності на квартиру [ADDRESS] , підлягають задоволенню частково. Відповідно до положень ст. 216 ЦК України недійсний правочин не тягне будь-яких юридичних наслідків. Оскільки рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.12.2015 року було встановлено, що договір, укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та імені [PERSON] , та [PERSON] є нікчемним, і відповідно [PERSON] не набув будь-яких прав на спірну квартиру, натомість здійснив державну реєстрацію речового права на підставі нікчемного правочину, при скасуванні рішення про державну реєстрацію прав за відповідачем підлягають поновленню права [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на кв. [ADDRESS] з визнанням за ними відповідного права, яке не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] померли в 2004 р. та в 2009 р. відповідно, тобто до визнання нікчемним договору про відчуження квартири в судовому порядку. Позивачі у справі є дітьми померлих [PERSON] та [PERSON] , яким на підставі свідоцтва про право власності на житло,виданного Московською райрадою народних депутатів м. Києва 14.12.1995 року, належало на праві власності по кожному зазначеної квартири. В силу положень ст.1218 ЦК України за змістом даної статті до складу спадкової маси входить сукупність прав та обов`язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом у спадщину переходять усі цивільні права та обов`язки спадкодавця. Оскільки частки спадкоємців у спадщині є рівними відповідно позивачі набувають права власності кожен по частині кв. [ADDRESS] після смерті своїх батьків. З огляду на викладене, визнанню за позивачами підлягає право власності на частину за кожним на кв. [ADDRESS] . Вимоги позивачів про скасування та вилучення записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] , а також зобов`язання Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації скасувати та вилучити запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки в силу положень ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, а крім того Департамент не є належним відповідачем за даними вимогами, оскільки суб`єктом реєстраційних дій є державний реєстратор. З огляду на викладене, вимоги позивачів підлягають задоволенню частково. Не підлягають застосуванню у даному випадку заявлені відповідачем наслідки пропуску строків позовної давності з огляду на наступне. Предметом даного спору є незаконність державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за [PERSON] на кв. [ADDRESS] . Така реєстрація, як встановлено судом була здійснена 18.06.2020 р. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності в силу положень ст.257 ЦК України становить три роки. Отже, на момент звернення позивачів до суду 09.10.2020 р. такі строки не закінчились. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і в зв`язку із частковим задоволенням позову з [PERSON] на користь позивачів підлягають стягненню понесені судові витрати, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial