Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

1.Позиція сторони позивача. У жовтні 2020 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - [PERSON] , просить: - виключити відомості про батьківство [PERSON] з актового запису № 346 від 22 травня 2020 року про народження [PERSON] та актового запису № 347 від 22 травня 2020 року про народжена [PERSON] , які народились [INFO] , вчинена Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерств; юстиції (м. Дніпро). -витрати у справі покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив наступне. З відповідачем [PERSON] позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2014 року. Шлюб було зареєстровано Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області; актовий запис № 304. Від шлюбу у позивача з відповідачем [INFO] народилася двійня: дочка [PERSON] та син [PERSON] . Батьком дітей зареєстрований позивач. Згодом сімейні стосунки у позивача з дружиною погіршились і подальше сімейне життя стало вже неможливим. З жовтня 2018 року позивач та відповідач припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Під час спільного проживання мешкали у батьків позивача за адресою: [ADDRESS] . Після припинення сімейних стосунків дружина пішла проживати окремо і з того часу ніяких стосунків, що притаманні подружжя, у позивача з відповідачем не було. Виходячи з ситуації, коли подальше сумісне проживання неможливо і за обставинами, що склалися, сімейні відносини існувати більше вже не можуть, а збереження шлюбу суперечитиме самому єству і принципам побудови сім`ї, обмежує взаємні права і інтереси, оскільки формальне існування шлюбу перешкоджає їм обом у забезпеченні самостійного життя, я звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 24 червня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. В травні 2020 року позивач дізнався, що його колишня дружина знов народила [INFO] двійню: дівчинку [PERSON] та хлопчика [PERSON] . У свідоцтвах про їх народження, виданих 22 травня 2020 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актові записи, відповідно, № 346 та № 347, батьком дітей записаний позивач. Обставини вчинення такого запису про моє батьківство цих дітей мені не відомо. Позивач заперечує проти свого батьківства вказаних дітей, народжених відповідачем 05 квітня 2020 року, і вважає, що відомості про його батьківство в актовому запису № 346 про народження дівчинки [PERSON] , [INFO] та актовому запису № 347 про народження хлопчика [PERSON] , [INFO] , вчинені Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), підлягають виключенню, виходячи з наступного. Питання визначення походження дитини від матері та батька регламентуються нормами Розділу III Глава 12 Сімейного кодексу. Стаття 122 СКУ встановлює, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Як убачається із порівняння дат розірвання судом шлюбу і народження дітей, різниця між ними складає 9 місяців 20 днів. Тобто, формально ця ситуація підпадає під умови частини третьої статті 122 КСУ. Але при цьому слід виходити зі змісту судового рішення про розірвання нашого шлюбу. Про розгляді цієї справи судом було встановлено, що сімейні відносини і спільне проживання припинилися у жовтні 2018 року. Після цього позивач з відповідачем навіть не спілкувались. Згідно частини 4 статті 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. А рішенням Заводського районного суду від 24 червня 2019 р. було встановлено, що ми з відповідачкою спільно не проживаємо з жовтня 2018 року, тобто наші сімейні відносини припинились за один рік і шість місяців до народження дітей. Таким чином, цей факт є встановленим і вже не підлягає доказуванню, з чого слідує, що дійсні умови запису мене батьком дітей були відсутні. У даному випадку визначення мене батьком дітей могло бути здійснено в порядку частини другої статті 125 СКУ: або за спільною заявою матері та дитини або за рішенням суду. Ці шляхи визначення батьківства регламентуються стаття 126 та 127 Сімейного кодексу. В іншому випадку запис про батька повинен вчинятися у відповідності до статті 135 Кодексу: «При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою». Позивач вважає, що при реєстрації дітей його колишньою дружиною працівникам органу державної реєстрації актів цивільного стану було надано рішення суду про розірвання нашого шлюбу. А посадовцями, які виконали відповідні записи, текст судового рішення ретельно не був прочитаний, а просто було розраховано, скільки часу пройшло з дати рішення до народження дітей. В іншому ж випадку такий запис внесено не було б. При розгляді цієї справи по суті позивачем будуть запрошені свідки, які підтвердять те, що відповідач не проживає разом ним з жовтня 2018 року і вони її більш не бачили. Крім того, [PERSON] при поданні цього позову заявляється клопотання про призначення генетичної експертизи на предмет визначення вірогідності його батьківства стосовно [PERSON] та [PERSON] . Створення цієї ситуації у значній мірі обумовлено також тим, що [INFO] у позивача з відповідачем також народилась двійня. І ця обставина, мабуть, у значній мірі додала впевненості працівникам органу реєстрації у безспірності його батьківства. Однак, народження двійнят є характерною генетичною особливістю родини відповідача. В родині позивача ані двійнят, ані близнюків раніше не народжувалось. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька, з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч. З ст. 136 СК України, оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як батька дитини, з актового запису про її народження. Згідно з п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.п. 2.13.1 п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року N 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: зокрема рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. 06 жовтня 2020 року позивачем подано клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи на предмет встановлення кровного споріднення (а.с. 12). 08 листопада 2021 року через канцелярію суду позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі та без застосування засобів технічної фіксації (а.с. 55). 2. Позиція відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - [PERSON] про дату, час та місце судових засідань повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. 20 квітня 2022 року відповідачем через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без її участі та без застосування засобів технічної фіксації. Згідно змісту заяви зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 70). 3. Позиція третьої особи. Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про дату, час та місце судових засідань повідомлений належним чином, в судові засідання явку свого представника не забезпечив. 16 серпня 2021 року через канцелярію суду начальником відділу - Медяник В. подано заяву про розгляд справи без представника відділу (а.с. 48). 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. У жовтні 2020 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач - [PERSON] , просить: - виключити відомості про батьківство [PERSON] з актового запису № 346 від 22 травня 2020 року про народження [PERSON] та актового запису № 347 від 22 травня 2020 року про народжена [PERSON] , які народились [INFO] , вчинена Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерств; юстиції (м. Дніпро). -витрати у справі покласти на відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 208/6672/20 передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 18). Ухвалою суду від 04 січня 2021 року відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального провадження (а.с. 22). В ході підготовчого провадження, позивачем подано письмове клопотання про призначення у справі судово-генетичної експертизи, посилаючись на те, що, для з`ясування обставин - родинного споріднення між позивачем та дітьми, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити фактичні обставини та отримати докази на підтвердження позиції сторони позивача, не є можливим. Просив проведення вищевказаної експертизи просить доручити КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР, розташованому за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, будівля 14, зобов`язався здійснити оплату за проведення експертного дослідження. (а.с. 12). Ухвалою суду від 07 травня 2021 року клопотання позивача задоволено повністю, призначено у справі судово-генетичну експертизу (а.с. 34-35). 01 червня 2021 року на офіційну електронну адресу суду від експертної установи отримано лист з проханням сповістити сторони про дату та умови проведення експертизи (а.с. 38). 17 червня 2021 року повторно на офіційну електронну адресу суду від експертної установи отримано лист з проханням сповістити сторони про дату та умови проведення експертизи (а.с. 38). Зазначені вище повідомлення експертної установи скеровані на відомі суду адреси реєстрації позивача та відповідача, що підтверджується фіскальними чеками АТ «УКРПОШТА» (а.с. 39а, а.с. 39б). 20 липня 2021 року повернено без виконання ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 травня 2021 року про призначення судово-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства громадянина [PERSON] у відношенні дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , народжених громадянкою [PERSON] , в зв`язку із неявкою обох сторін 14 червня 2021 року та 12 липня 2021 року на експертизу (а.с. 40). 16 серпня 2021 року через канцелярію суду начальником відділу - Медяник В. подано заяву про розгляд справи без представника відділу (а.с. 48). 08 листопада 2021 року через канцелярію суду позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі та без застосування засобів технічної фіксації (а.с. 55). Ухвалою суду від 10 березня 2022 року постановлено закрити підготовче судове засідання та призначити справу до розгляду по суті. 20 квітня 2022 року відповідачем через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без її участі та без застосування засобів технічної фіксації. Згідно змісту заяви зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 70). 5. Фактичні обставини встановлені судом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі зареєстрованому 05 липня 2014 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 304. Від зазначеного вище шлюбу позивач та відповідач мають двох спільних дітей [INFO] : сина - [PERSON] та [PERSON] . Батьком [PERSON] та [PERSON] зазначений - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 22 квітня 2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 295, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 22 квітня 2015 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 296 (а.с. 13). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 червня 2019 року (справа № 208/2309/19) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с. 10-11). Крім того, як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22 травня 2020 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 346, та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22 травня 2020 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 347 - батьком [PERSON] та [PERSON] зазначений - [PERSON] (а.с. 15, а.с. 16). 6. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст. ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. За змістом положень статті 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до статті 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (стаття 136 СК України). Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства». Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року справа № 676/1200/20, провадження № 61-588св21. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, всупереч зазначеному вище, матеріали справи містять ухвалу суду про призначення судово-генетичної експертизи, однак останню повернено до суду без виконання, оскільки обидві сторони не прибули на експертизу двічі - 14 червня 2021 року та 12 липня 2021 року. Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач не надав достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки достатніх належних та допустимих доказів щодо відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком дитини, та дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] матеріали справи не містять, суд, дійшов висновку про відмову у позові. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з позовною заявою сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією (а.с. 1), який враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог покладається на позивача.

Outcome: dismissed