Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , половину (50 %) додаткових витрат, що були понесені на дитину до досягнення повноліття, в сумі 28878,91 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що у період з 7 жовтня 2000 року по 10 березня 2005 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] . 10 березня 2005 року рішенням суду шлюб було розірвано, а доньку залишено проживати з нею. Рішенням суду 4 листопада 2004 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2004 року і до повноліття дитини. 25 лютого 2009 року рішенням суду відповідача було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . 25 червня 2020 року рішенням суду змінено спосіб стягнення аліментів та стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 2000 грн щомісячно. В доньки [PERSON] існують проблеми зі здоров`ям, зокрема погіршується зір, внаслідок чого дитина потребує медикаментозного лікування очей, постійно купує краплі для очей на суму 670 грн, лінзи на суму 121 грн, замінює лінзи в оправу окулярів на суму 950,20 грн. В червні 2021 року [PERSON] готувалася до випускного балу, в зв`язку з чим придбала сукню на свято на суму 5500 грн. 9 січня 2018 року доньці виповнилося 18 років. Для святкування свого дня народження вона придбала святкове вбрання, сукню, на суму 3300 грн. Нині [PERSON] навчається на денній формі навчання за освітньою програмою міжнародна економіка у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка. Фінансування навчання доньки здійснюється за рахунок видатків державного бюджету. Проте, змоги придбати житло в Києві немає, тому донька проживає в гуртожитку. Кімната в гуртожитку потребувала косметичного ремонту, тому нею було придбано будівельні матеріали та інші необхідні речі домашнього вжитку на суму 5624,76 грн, 492,81 грн, 295,80 грн, також придбано ковдру та подушку, постільну білизну на суму 1119,60 грн, 650 грн, покриття для підлоги на суму 4570 грн та замовлено шафу на суму 2463,66 грн. Для того, щоб донька могла повноцінно навчатися в університеті та виконувати завдання, нею придбано ноутбук на суму 32000 грн. Додаткові витрати на утримання доньки були понесені нею, коли остання була неповнолітньою, тому на дані правовідносини поширює свою дію ст.185 СК України і половина понесених матір`ю витрат підлягає стягненню з відповідача. Лікування, навчання, одяг були необхідними витратами на дитину, що забезпечували її гармонійний всебічний розвиток та належний стан здоров`я. Ухвалою від 24 травня 2022 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. 6 липня 2022 року суд отримав відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Каленська О.П. просить задовольнити позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 870,60 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Заперечення мотивує тим, що відповідач визнає позовні вимоги в частині витрат, які були понесені позивачем у зв`язку з лікуванням дитини в розмірі 1741,20 грн та готовий відшкодувати 50 % цієї суми - 870,60 грн. Витрати на одяг, взуття, а також витрати, пов`язані з метою здобуття професійної освіти не відносяться до додаткових витрат на дитину в розумінні ст.185 СК України. Позовна заява не містить доказів необхідності понесених позивачем витрат, а також доказів того, що такі витрати були зумовлені особливими обставинами. Відповідач не має постійного заробітку, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, є інвалідом 3 групи, його єдиним постійним доходом є пенсія по інвалідності. Відповідач не має власного житла, проживає разом з батьками-пенсіонерами. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додаткового пояснила, що святкові сукні є дорого вартісним одягом, тобто додатковими витратами, яких аліменти не покривають. Придбання ноутбуку зумовлене впровадженням дистанційного навчання через епідемію ковіду. Просить позов задовольнити. Представник відповідача позов визнала частково в сумі 870,60 грн додаткових витрат на лікування дитини. Пояснила, що інші витрати входять до складу аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2005 року у цивільній справі № 2-3102/05. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2005 року у цивільній справі № 2-3102/05 неповнолітню дитину [PERSON] після розлучення залишено на проживання та виховання з матір`ю (позивачем). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 лютого 2009 року у справі № 2-1025/09 [PERSON] (відповідача) позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 червня 2020 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19, особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті) Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку (постанова Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 751/4312/16-ц). Враховуючи практику Верховного Суду, зазвичай не спричиняє обов`язок батьків брати участь в додаткових витратах: відвідування дитиною приватного дитячого садка; відвідування спортивної секції та дитячого гуртка малювання; придбання планшета (постанова Верховного суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17); придбання квадроциклу; навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти (постанова Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі 219/1766/18); навчання дитини в приватній школі за бажанням одного з батьків; придбання музичного інструменту без надання доказів, що придбання інструменту, спрямовано на розвиток здібностей дитини, і не є способом забезпечення дозвілля; оздоблення кімнати дитини та придбання меблів; навчання дитини у приватному навчальному закладі без згоди іншого з батьків, обрання закладу для відпочинку і загального оздоровлення дитини позивачем на власний розсуд, без погодження з відповідачем; придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя. Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 466/532/16, додаткові витрати на утримання дітей не стягуються у разі досягнення ними повноліття навіть у випадку, якщо вони продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Відповідач визнав позов в частині додаткових витрат на лікування зору, придбання ліків, лінз, які підтверджені записами в медичній карті [PERSON] , рецептурними даними та фіскальними чеками на придбання ліків. Враховуючи, що вказані витрати зумовлені хворобою дитини, участь у додаткових витратах на дитину зобов`язані брати обоє батьків, відсутні обставини, що мають істотне значення, для звільнення відповідача від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину, підлягає задоволенню вимога про відшкодування половини вартості понесених документально підтверджених додаткових витрат на дитину в розмірі 870,60 грн. Витрати на придбання святкових суконь в сумі 5500 грн та 3300 грн, на думку суду, не є тими особливими обставинами, з якими норми ст.185 СК України пов`язують необхідність участі іншого з батьків у додаткових витратах, оскільки позивачем не доведено, що без понесення таких витрат всебічний та гармонійний розвиток дитини буде неможливим чи наявність у дитини певних здібностей, для розвитку яких необхідним було придбання суконь. Суд також встановив, що 9 серпня 2021 року між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка, вступником [PERSON] та законним представником [PERSON] укладений договір № 791 ЕФ про навчання [PERSON] у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Міжнародна економіка». На підставі договору № 324419 від 1 вересня 2021 року [PERSON] надано в тимчасове користування ліжко-місце в житловій кімнаті № 322/3 в студентському гуртожитку № 10. На підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних зі здійсненням косметичного ремонту кімнати в гуртожитку, придбанням речей домашнього вжитку, ковдри, подушки, постільної білизни, покриття для підлоги, замовленням шафи до позовної заяви долучені фіскальні чеки та квитанції про оплату на загальну суму 15216,63 грн. Надані позивачем квитанція від 13 серпня 2021 року про оплату ФОП [PERSON] коштів в сумі 32000 грн та довідка АТ «Таскомбанк» про рух коштів від 6 лютого 2022 року не підтверджують придбання ноутбука, оскільки не містять інформації про придбаний товар. Витрати на придбання будівельних матеріалів, речей домашнього вжитку, ковдри, подушки, постільної білизни, покриття для підлоги, замовлення шафи, хоч і понесені позивачем до повноліття доньки, однак пов`язані з її навчанням у вищому навчальному закладі для здобуття професійної освіти. Такі витрати враховуються судом при визначенні розміру аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, відповідно до вимог ст.198-201 СК України. За таких обставин суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача половини витрат на придбання святкових суконь та витрат, пов`язаних з продовженням навчанням, а тому позов належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.133 ЦПК України). За приписами ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження факту надання адвокатом позивачу професійної правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги від 14 квітня 2022 року, укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро «Савонік та Партнери», акт приймання-передачі наданих послуг від 13 вересня 2022 року, розрахунок витрат, пов`язаних з правовою допомогою стороні, від 13 вересня 2022 року, дублікат квитанції № 0.0.2538200434.1 від 9 травня 2022 року про сплату [PERSON] на рахунок АБ «Савонік та Партнери» 2000 грн, дублікат квитанції № 0.0.2660983448.1 від 1 вересня 2022 року про сплату [PERSON] на рахунок АБ «Савонік та Партнери» 2000 грн. Повноваження представника позивача Савонік Н.І. підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВК № 105081 від 14 квітня 2022 року. Відповідно до п.3.1 договору про надання правової допомоги від 14 квітня 2022 року, укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро «Савонік та Партнери», за надання правової допомоги згідно договору клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 4000 грн. Згідно з розрахунком витрат, пов`язаних з правовою допомогою стороні, [PERSON] надано правову допомогу: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин; написання позовної заяви та подання їх до суду; написання заперечення на клопотання про стягнення витрат на правову допомогу та подання їх до суду; написання клопотання про доручення доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу та подання його до суду. Однак, з огляду на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, якість доданих до позовної заяви доказів, відсутність підтвердження подання позовної заяви та заперечення на клопотання про стягнення витрат на правову допомогу саме представником позивача, а не позивачем, суд вважає обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Враховуючи, що позов задоволено частково в розмірі 3 % від заявленої позивачем до стягнення суми, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 90 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог). На підтвердження факту надання адвокатом відповідачу професійної правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги від 23 червня 2022 року, укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро Олександри Каленської, рахунок № 23-06/2022 від 23 червня 2022 року, меморіальний ордер № @2PL238406 від 28 червня 2022 року про сплату [PERSON] на рахунок Адвокатського бюро Олександри Каленської коштів в сумі 4000 грн. Повноваження представника відповідача Каленської О.П. підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВК № 1047134 від 23 червня 2022 року. Відповідно до п.4 договору про надання правової допомоги від 23 червня 2022 року, укладеного між [PERSON] та Адвокатським бюро Олександри Каленської, за надання послуг, зазначених в п.1.1 цього договору, клієнт сплачує виконавцю вартість робіт (послуг) у розмірі 4000 грн згідно рахунку, виставленого виконавцем протягом 3 днів з дня його одержання. За положеннями ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок виконання вимог ч.3 ст.127 ЦПК України не залежить від механізму розрахунку оплати за послуги адвоката (фіксований гонорар, погодинна ставка тощо). Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних представником відповідача адвокатом Каленською О.П., відповідачем не подано. Беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджується подання представником відповідача адвокатом Каленською О.П. відзиву на позовну заяву, відповіді на заперечення на клопотання про долучення до матеріалів справи документів та її участь у розгляді справи як представника відповідача, суд вважає підтвердженими витрати відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. Оскільки позов задоволено частково в розмірі 3 % від заявленої позивачем до стягнення суми, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 910 грн (пропорційно розміру позовних вимог, в задоволенні яких суд відмовив). Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи, що позивач зобов`язана відшкодувати відповідачу 910 грн витрат на професійну правничу допомогу, а відповідач, в свою чергу, - 90 грн витрат на професійну правничу допомогу, за правилами ч.10 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з позивача на користь відповідача різниця в сумі судових витрат 820 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial