Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Акціонерне товариство «ОДЕСАГАЗ» в особі представника звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вартості нарахованого об`єму природного газу в розмірі 61 266,10 грн. Також просили стягнути кошти, які були витрачені на оплату судового збору в сумі 2 481 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6126, 61 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] є абонентом АТ «Одесагаз» та споживачем природного газу, номер особового рахунку споживача: № [NUMBER] за адресою об`єкта газорозподілу: [ADDRESS] . 29.10.2020 року перед укладенням договору було складено акт обстеження та знято показники лічильника 09818. 10.03.2021 року за адресою відповідача працівниками АТ «Одесагаз» складено та підписано акт про порушення побутовим споживачем № 001145 у присутності самого споживача. В акті також вказувалося про необхідність з`явитися на засідання комісії 13.04.2021 року о 16:15 год, на якій буде вирішуватися питання задоволення чи незадоволення акту. 10.03.2021 року протоколом № 2373 щодо направлення ЗВТ на експертизу, лічильник був знятий і опломбований в присутності [PERSON] 15.03.2021 року проведено експертизу, складено акт № 30 експертизи ЗВТ та пломб, яким встановлено наступне: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ- лічильник газу типу Elster BK G-4 заводський № 7538963, порушено цілісність заводського тавра». 09.04.2021 року складено акт обстеження, згідно якого опалювальна площа складає 154, 7 кв.м. Також 13.04.2021 року на засіданні комісії ухвалено рішення № 1850аб, яким визнано акт про порушення № 001145 від 10.03.2021 року правомірним та проведено донарахування у розмірі 61 266,10грн. Вартість нарахованого об`єму природного газу у вказаному розмірі споживач не сплатила, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.05.2022 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, відповідно до якої просив проводити розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, відзиву на позов, письмових пояснень, заперечень чи зустрічного позову не надала, хоча вказані матеріали позову та ухвалу суду у відповідності до вимог ст. 130,131 ЦПК України, направлялись за останньою відомою суду адресою зареєстрованого місця проживання відповідача. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] було підписано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) за адресою: [ADDRESS] , та за вказаною адресою на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . 29.10.2020 року перед укладенням договору було складено акт обстеження та знято показники лічильника 09818. 10.03.2021 року за адресою відповідача працівниками АТ «Одесагаз» складено та підписано акт про порушення побутовим споживачем № 001145 у присутності самого споживача. В акті також вказувалося про необхідність з`явитися на засідання комісії 13.04.2021 року о 16:15 год, на якій буде вирішуватися питання задоволення чи незадоволення акту. 10.03.2021 року протоколом № 2373 щодо направлення ЗВТ на експертизу, лічильник був знятий і опломбований в присутності [PERSON] 15.03.2021 року проведено експертизу, складено акт № 30 експертизи ЗВТ та пломб, яким встановлено наступне: «несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ- лічильник газу типу Elster BK G-4 заводський № 7538963, порушено цілісність заводського тавра». 09.04.2021 року складено акт обстеження, згідно якого опалювальна площа складає 154, 7 кв.м. Також 13.04.2021 року на засіданні комісії ухвалено рішення № 1850аб, яким визнано акт про порушення № 001145 від 10.03.2021 року правомірним та проведено донарахування у розмірі 61 266,10грн. Вартість не облікованого обсягу природного газу нараховувалась на підставі Акту-розрахунку №001145 від 13.04.2019 року, за період з вересня 2019 року по березень 2019 року. Розрахована сума нарахувань за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за вартістю закупівлі ВТВ за період виконаного розрахунку. Акт-розрахунок №001145 направлявся на адресу [PERSON] за вих. № 1928 від 23.04.2021 року., отриманий нею особисто 06.05.2021 року, про що вказує зворотне поштове рекомендоване повідомлення, яке повернуто на адресу товариства. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Діяльність Оператора газорозподільної системи регулюється Кодексом газорозподільних систем (далі Кодекс) та Типовим договором розподілу природного газу (далі - Договір), затвердженими Постановами НКРЕКП № 2494 та 2498 від 30.09.2015. Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу та п.1.3 Договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , та за вказаною адресою на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно ст.629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст.509ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до підпункту 5, пункту 7.4 Договору, споживач зобов`язується не допускати несанкціонованого відбору природного газу. Підпунктом 2 пункту 1 глави 2 Розділу XI Кодексу передбачено, що до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить: несанкціоноване відновлення газоспоживання. Пунктом 1 глави 5 розділу XI Кодексу передбачено, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених углаві 2цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною вдодатку 20до цього Кодексу. Відповідно доп. 4 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, у разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою; або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи. Акт про порушення №2953 від 14.06.2019 не було підписано споживачем, проте він підписаний трьома представниками оператора ГРМ та представником ОСББ «Моряк-7», отже є дійсними. Відповідно до п.8 глави 5 розділу XI Кодексу Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України«Про судову експертизу»). Відповідно до п.2. глави 3 розділу XI Кодексу у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. На виконання наведених норм АТ «Одесагаз» здійснено розрахунки обсягу та вартості необлікованого об`єму природного газу. Вартість необлікованого об`єму природного газу за актом розрахунком № 001145 від 13.04.2021 року становить 61 266,10 грн. Доказів на спростування розрахунків вартості не облікованого об`єму природного газу [PERSON] суду не надано. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позивачем доведено факт несанкціонованого використання необлікованого об`єму природного газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства і відповідно до п. 1 ст.625зазначеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Зважаючи на те, що позивачем заявлено до стягнення вартість не облікованого об`єму природного газу, обґрунтованість позовних вимог підтверджується зібраними у справі доказами, існування заборгованості за не облікованого об`єму природного газу не спростовано відповідачем та зазначена заборгованість не погашена, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» до [PERSON] про стягнення вартості донарахування не облікованого природного газу в розмірі 61 266,10 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню документально підтверджені витрати на сплаті судового збору в сумі 2 481,00 грн. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник [PERSON] - адвокат Богомазом А. П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник позивача не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу». Враховуючи, що стороною позивача не надано до суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

Outcome: partial