Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що позивач 1 лютого 2019 року близько 16 год. 35 хв., перебуваючи на посаді інкасатора-водія Сумської ОД АБ «Укргазбанк», керуючи автомобілем Renault Master н.з [NUMBER] в районі ТРЦ «Лавина» за адресою м. Суми, пр. М. Лушпи, буд. 4, знехтував безпекою дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-21101 н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Вартість лікування потерпілого склала 6776,70 грн. У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. В судове засідання сторони не з`явилися, подали письмові заяви про слухання у їх відсутність, представник позивача позов підтримав, відповідач визнав. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 24 березня 2022 року. З 24 лютого 2022 року справу знято з розгляду. 4 травня 2022 ркоу призначено підготовче судове засідання у справі на 13 червня 2022 року. Протокольною ухвалою головуючого від 13 червня 2022 року відкладено розгляд справи до 1 липня 2022 року у зв`язку з неявкою представника позивача. Протокольною ухвалою головуючого від 7 липня 2022 року відкладено розгляд справи до 21 липня 2022 року у зв`язку із залученням 3 особи ПАТ «УКРГАЗБАНК». Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 1 липня 2022 року призначено справу до судового розгляду на 5 вересня 2022 року. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. [PERSON] 01.02.2019 близько 16:35, перебуваючи на посаді інкасатора-водія Сумської ОД АБ «Укргазбанк», керуючи автомобілем «Renault Master» н. з. [NUMBER] в районі ТРЦ «Лавина» за адресою просп. М. Лушпи, 4 в м. Суми, не виконав вимоги дорожніх знаків 2.1, 4.1, знехтував п. 8.1, 10.1, 10.2 ПДР, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території перед проїзною частиною, не дав дорогу транспортним засобам, що рухаються по ній, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-21101 н. з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по просп. М. Лушпи, унаслідок чого йому спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Сумського апеляційного суду від 28 січня 2022 року у справі №591/3592/19 [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на строк три місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки. Згідно довідки КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» №34 від 21 травня 2019 року, по факту знаходження на лікуванні в стаціонарі [PERSON] з 1 лютого 2019 року по 8 лютого 2019 року в хірургічному торакальному відділенні, вартість ліжко-дня становить 968,10 грн. Всього за 7 днів витрати на лікування складають 6776,70 грн. (а.с.6). Стаття 1206\~ч.\~1\~ЦК України передбачає, що особа, яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету у їх використанні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 868 (868-2012-п) від 19.09.2012, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Відповідно до вищевказаного Порядку, сума витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць ( в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Як вбачається з п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу, лише в питаннях, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Враховуючи вищенаведене, позицію відповідача, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved