Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити ідеальні частки по 1/4 за кожним власником квартири [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивуює тим, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 27 вересня 2002 року. Загальна площа квартира 42,7 кв.м та складається з двох кімнат та комунальних вигод, кухня у спільному користуванні з сусідами. Відповідач [PERSON] вважає, що квартира належить виключно йому та не бажає іти до нотаріуса з метою укладення договору про розподіл ідеальних часток. Домовленості про виділення ідеальних часток у цій квартирі між співвласниками не досягнуто, а тому позивач вирішив звернутися до суду. 15.02.2021 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що квартира [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності, де кожному із співвласників належить на праві власності 1/4 квартири, а тому підстав для задоволення позову немає. Просить в задоволенні позову відмовити. 19.02.2021 від представника позивача [PERSON] - [PERSON] подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що ідеальні частки між співвласниками не визначені, а квартира [ADDRESS] перебуває у спільній сумісній власності. Відповідач [PERSON] вважає, що квартира належить йому одноосібно, а тому не бажає виділити частки у спільній сумісній власності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, дала пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві, просить позов задоволити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив, дав пояснення аналогічно наведеним у відзиві на позовну заяву. В подальшому зазначив, що не заперечує проти визначення ідеальних часток. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, проте подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, зазначивши, що у квартирі зареєстрована ще її неповнолітня дитина, а тому немає підстав для визначення ідеальних часток. Заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок) від 27.09.2002, видане Львівським СУ-137 «Стальконструкції» /а.с. 13/. Із технічного паспорта на квартиру від 18.09.2002 вбачається, що квартира [ADDRESS] складається з 2 кімнат житловою площею 29.0 кв.м., загальною площею 42.7 кв.м. /а.с.14/. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Судом під час розгляду справи не встановлено, а позивачем не наведено підстав, якими позивач мотивує необхідність визначення частки у спільній сумісній власності, а тому з врахуванням вищенаведеного, позовні вимоги суд вважає необгрунтованими та безпідставними. Крім цього, суд звертає увагу на те, що в свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] не вказано на праві якої саме, спільної сумісної чи спільної часткової, сторонам належить спірна квартира. Щодо вимоги позивача про визнання за відповідачами по 1/4 ідеальних часток суд зазначає, що останні мають право особисто звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Outcome: dismissed