Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

У провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 13 жовтня 2011 року, який був зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується актовим записом № 1363 та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що Кіровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що свідчить актовий запис №49, зазначене підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 01 лютого 2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Як вказано у позовній заяві, впродовж багатьох років відносини між сторонами погіршувались, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімейні обов`язки, між сторонами відсутня взаємна любов та підтримка. Вже два роки, починаючи з середини 2020 року, [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, не підтримують жодних сімейних та шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство, мають різні бюджети, спроби примирення не дали позитивних результатів, на переконання позивача подальше збереження шлюбу неможливе, так як на сьогодні сторони є чужими людьми один одному, а тому просить суд розірвати зареєстрований шлюб з відповідачем. Позивач просить суд не застосовувати строк для примирення, так як своє рішення про розірвання шлюбу вона прийнята остаточно і безповоротно, опираючись на багаторічні роздуми, тим паче, впродовж двох років сторони живуть різними сім`ями. Майнових спорів сторони не мають. 04 липня 2022 року [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 липня 2022 року цивільна справа передана для розгляду судді Кондрашову І.А. Ухвалою від 22 серпня 2022 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву від 22 серпня 2022 року про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про день,\~час розгляду\~справи повідомлений\~належним чином,\~31\~серпня 2022\~року канцелярією\~суду було\~зареєстровано заяву\~відповідача,\~в якій\~він прохає\~розглянути справу\~без його\~участі,\~зазначив,\~що позовні\~вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З матеріалів справи встановлено, що сторони 13 жовтня 2011 року уклали шлюб, зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1363, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначено позивачем та визнається відповідачем, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства та проживання, припинені. Причиною цього стали різні погляди на шлюб, погіршення стосунків, втрата почуття любові та поваги, внаслідок чого, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими та суперечить її інтересам. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки, як встановлено судом, примирення між сторонами не можливе, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу понесений ним судовий збір у розмірі 992 гривні 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved