Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просять визнати за нею право власності на житловий будинок А-1, загальною площею 46,4 кв.м, житловою площею 19,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті померлої [INFO] [PERSON] . Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що [INFO] померла - [PERSON] , яка до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім.. Лесі Українки, місцезнаходження якого с. Сомин, Турійського району Волинської області. 12.1.200 року померла склала заповіт, який був посвідчений секретарем Соминської сільської ради за № 96, яким все майно заповідала позивачу. 17.02.2009 року, як спадкоємець за заповітом отримала свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай) у землі. Однак відмовлено було у видачі свідоцтва на право власності на житловий будинок померлої, не було надано документів, які б підтвердили право власності. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, не виявилось можливим, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на дане майно. Оскільки єдиним засобом захисту порушеного права є судовий захист, тому змушені були звернутися до суду. Ухвалою суду від 30 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав викладених у позові. Підготовче судове засідання провести за її відсутності. Відповідач Луківська селищна рада в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про визнання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права. Положеннями ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК(435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Соминською сільською радою Турійського району Волинської області 08.04.2002 року, яка проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Соминської сільської ради Турійського району Волинської області № 183 від 14.07.2005 року. 12.12.2000 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, який був посвідчений секретарем Соминської сільської ради Турійського району Волинської області Книш З.І. 12.12.2000 року та зареєстрований в реєстрі за № 96. Яким належне їй майно, заповіла позивачу. 17.02.2009 року як спадкоємець за заповітом позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім.. Лесі Українки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим Турійською державною нотаріальною конторою Волинської області 17.02.2009 року за Р№246. Відповідно до ст.. 534 Цивільного кодексу Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Стаття 328ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування, яке згідно зі ст.. 1216 ЦК України являє собою перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і здійснюється шляхом прийняття спадщини. Відповідно до ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з матеріалів справи, за життя покійній належали право на земельну частку (пай) та житловий будинок, на який правовстановлюючий документ на час відкриття спадщини відсутній. Являючись спадкоємцем за заповітом та позивач належним чином не може оформити право власності на вказане спадкове майно, оскільки 17.08.2021 року приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Гут А.П. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно та зареєстрованого права власності. Зазначене підтверджує ту обставину, що позивач не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об`єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачі надали суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved