Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

1.Позиція сторони позивача. В грудні 2020 року до Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник позивача адвокат Редько С.М. в інтересах позивача [PERSON] з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович в якому просить: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис НОК № 508487 зареєстрований в реєстрі № 2015, виданий 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» код ЄДРПОУ 35017877, грошових коштів на загальну суму 47 649,74 грн.; - судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив наступне. У листопаді 2020р. Позивачка звернула увагу на те, що розмір її заробітної плати яку вона зазвичай отримує є меншим. Коли вона звернулася за роз`ясненням до бухгалтерії підприємства їй усно відповіли про те, що у відношенні неї надійшла постанова приватного виконавця про звернення стягнення боргу із заробітної плати. Копії постанови їй не було надано і запропонували звернутися за юридичною допомогою. 20 листопада 2020 р. між [PERSON] та адвокатом Редько Сергієм Миколайовичем було укладено Договір на надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) №58-20, відповідно до умов якого представництво та захист інтересів Позивача у даній справі здійснює вищезазначений адвокат. На виконання умов Договору №58-20 від 20 листопада 2020р. адвокат Редько С.М. звернувся із запитом до приватного виконавця Табінського О.В. із проханням надати інформацію та документи виконавчого провадження. 27 листопада 2020 р. на електронну пошту адвоката надійшла відповідь приватного виконавця разом з документами виконавчого провадження, копії яких додаються до позову. Таким чином з відповіді приватного виконавця Позивачка дізналася про наступне: 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., було видано виконавчий напис НОК 508487, зареєстрований у реєстрі під №2015, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» грошових коштів на загальну суму 47 649 грн. 74коп. Вищезазначений виконавчий напис було направлено на примусове виконання до приватного виконавця Виконавчого округу міста Київ Табінського Олега Володимировича, який 27 липня 2020 року відкрив виконавче провадження №62643145, про що була винесена відповідна постанова. Постанова про відкриття, в порушення вимог ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» не була направлена на поштову адресу Позивача рекомендованим листом з повідомленням. В процесі виконавчого провадження приватним виконавцем Табінським О.М., постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12 серпня 2020 року було звернено стягнення на заробітну плату Позивача, яка працює у Комунальному підприємстві Кам?янської міської ради «Транспорт». Отже, як вбачається із вищевикладеного, Позивач дізнався про наявність оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса 27 липня 2020р. з листа приватного виконавця. Позивач вважає, що його права, свободи та законні інтереси порушено а виконавчий напис, про який йдеться вище, є таким, що не підлягає виконанню з наведених нижче підстав. Згідно приписів статті 18\~Цивільного кодексу України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87\~Закону України «Про нотаріат»\~(далі за текстом Закон) для стягнення грошових\~ сум\~ або\~ витребування\~ від\~ боржника майна\~ нотаріуси\~ вчиняють\~ виконавчі\~ написи\~ на\~ документах,\~ що встановлюють заборгованість. Перелік\~ документів,\~ за\~ якими\~\~ стягнення\~\~\~ заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих\~ написів, встановлюється\~Кабінетом Міністрів України. За приписами статті 88 Закону нотаріус\~ вчиняє\~ виконавчі\~ написи,\~ якщо\~ подані\~ документи підтверджують\~\~\~ безспірність\~\~\~ заборгованості\~\~\~ або\~\~\~\~\~\~ іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що\~ з\~ дня виникнення\~ права\~ вимоги\~ минуло\~ не\~ більше\~ трьох\~ років,\~ а\~ у відносинах між підприємствами, установами та\~ організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~ законом встановлено інший строк давності,\~ виконавчий\~ напис\~ видається\~ у межах цього строку. Відповідно до підпункту 3.2. пункту 3 глави 16 розділу ІІ\~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України\~(далі за текстом Порядок), що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України\~\~ 22 лютого 2012 року за № 282/20595) безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі за текстом Перелік). Вказаним Переліком передбачене стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно до пункту 2 Переліку\~ для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно приписів підпунктів 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку Виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. У тексті оскаржуваного виконавчого напису міститься посилання на те, що Відповідачу відступлено право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» од ЄДРПОУ: 35625014 на підставі Договору факторингу №20/01/20-1/2 від 20 січня 2020 р.; якому у свою чергу ТОВ «Дата Майнінг Груп», код ЄДРПОУ: 25945570, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016р., якому у свою чергу ПАТ «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ: 23494714, на підставі Договору факторингу відступлено право вимоги за кредитним договором №500447784 від 11 січня 2014р. укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] .. Також у тексті оскаржуваного виконавчого напису зазначено період часу за який стягується заборгованість та розрахунок сум боргу. Так зокрема зазначено, що заборгованість нараховано за період з 08 жовтня 2016р. по 21 січня 2020 р. включно у розмірі: -18404 грн. 99 коп. заборгованість за тілом кредиту; -23094 грн. 75 коп. заборгованість за процентами та комісією; -6000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею; -150 грн. 00 коп. плата за вчинення виконавчого напису. -Всього на загальну суму 47 649 грн. 74коп. Виконавчий напис викладений повністю на спеціальному нотаріальному бланку, за відсутності кредитного договору, відсутності графіку платежів, відсутністю підтверджуючих документів про право вимоги Відповідача стягувати заборгованість з Позивачки. Отже, ні оригінал кредитного договору, ні засвідчена стягувачем (Відповідачем по справі) виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості відповідачем нотаріусу не надані. За відсутності таких документів нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису. Крім того, за таких обставин у нього не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною. Також як вбачається зі змісту виконавчого напису, заборгованість яка пропонується стягнути з Позивачки поза межами строків позовної давності за відсутності жодних правових підстав для поновлення такого строку. З наданих документів неможливо зрозуміти коли у Відповідача виникло право вимоги та не підтверджено таке право належними документами, які повинні бути невід`ємними додатками до кредитного договору та виконавчого напису який зараз оскаржується. Також незрозуміло та не підтверджено жодними доказами зазначення місця проживання Позивачки за адресою: [ADDRESS] також нібито наявність рахунка відкритого у АТ «Альфа-Банк», юридична адреса якого у місті Києві. За таких обставин нотаріус вчинив виконавчий напис всупереч вимогам статті 18 Цивільного кодексу України, статей 87 та 88 Закону України «Про нотаріат», пункту 2\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, підпунктів 3.2. та 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 Постанови ПВСУ передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Отже, Позивач обґрунтовано стверджує, що виконавчий напис НОК , виданий 21 січня 2020 року, зареєстровано в реєстрі № 2015, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості на загальну суму: 47 649грн. 74коп. грн. вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. з порушенням вимог діючого законодавства. Позивач звернувся до Адвоката Редько С.М. за наданням правової допомоги, про що укладено відповідний договір. Така допомога була надана та оплачена Позивачем у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. Витрати на професійну правничу допомогу Позивач бажає покласти на Відповідача. 19 серпня 2021 року на офіційну електронну адресу суду адвокатом Редько С.М., який діє в інтересах позивача [PERSON] подано заяву про розгляд справи без його та позивача участі, зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 79). 02 березня 2022 року адвокат Редько С.М. подав заяву згідно до змісту якої просить провести розгляд справи без участі сторін, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 101). 2. Позиція відповідача. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~відповідач \~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~управління активами»\~про дату,\~час та\~місце судових\~засідань повідомлений\~згідно до\~вимог ст.\~130\~ЦПК України\~(а.с.\~77,\~а.с.\~83,\~а.с.\~89,\~а.с.\~)\~,\~в судові\~засідання явку\~свого представника\~не забезпечив,\~причину неявки\~суду не\~повідомляв. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов. 3.Позиція третіх осіб. 3.1. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович,\~сповіщена про дату, час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.130 ЦПК України (а.с. 97-98) в судові засідання не прибував, заяв, клопотань не подавав, про причини неявки суду не повідомляв. 3.2. Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.130 ЦПК України (а.с. 78, а.с. 84, а.с. 87) в судові засідання не прибувала. 31 січня 2022 року на офіційну електронну адресу суду приватним виконавцем подано заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 70). 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. В грудні 2020 року до Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник позивача адвокат Редько С.М. в інтересах позивача [PERSON] з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович (а.с. 1-6) в якому просить: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис НОК № 508487 зареєстрований в реєстрі № 2015, виданий 21.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» код ЄДРПОУ 35017877, грошових коштів на загальну суму 47 649,74 грн.; - судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17.12.2020 року цивільну справу № 755/18887/20 за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, передано до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за підсудністю (а.с. 40-42). Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.03.2021 року цивільну справу № 755/18887/20 за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, передано до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за підсудністю (а.с. 60-61). 26\~квітня 2021\~року цивільна\~справа №\~755/18887/20\~за позовною\~заявою [PERSON] \~надійшла до\~Заводського районного\~суду м.\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області,\~згідно протоколу\~автоматизованого розподілу\~судової справи\~між суддями,\~справу передано\~в провадження\~судді Івченко\~Т.П. (а.с. 67). Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 68-69). Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву\~про вжиття\~заходів забезпечення\~позову шляхом зупинення стягнення в рамках виконавчого провадження № 62643145 на підставі виконавчого напису № 2015 від 21 січня 2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року заяву адвоката Редько\~С.М.\~в інтересах\~ [PERSON] про\~забезпечення позову до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено (а.с. 71-72). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 02 вересня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Табінський Олег Володимирович «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню», на підставі наявних у справі доказів. 5. Фактичні обставини встановлені судом. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, 11 січня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 5004477884. 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», код ЄДРПОУ 35017877, місцезнаходження: 08200, область Київська, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха, будинок № 9 «А», офіс № 203, якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20/01/20-1/2 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп», код ЄДРПОУ 35945570, відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Альфа банк», код ЄДРПОУ 23494714, на підставі договору факторингу, відступлено право вимоги за кредитним договором № 500447784 від 11 січня 2014 року укладеного між публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] (а.с. 13). Згідно до змісту оскаржуваного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 08 жовтня 2016 року по 21 січня 2020 року включно. Загальна сума, що підлягає стягненню 47\~649,74 грн., яка складається з наступного: 18\~404,99 грн. заборгованість за тілом кредиту; 23\~094,75 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; 6\~000,00 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 2015. 10 липня 2020 року директор ТОВ «Фінансова компанія управління активами» - Велікданов С.К. звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. із заявою про примусове виконання рішення, а саме виконавчого напису нотаріуса за реєстровим № 2015 (а.с. 12). 27 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. винесено постанов про відкриття виконавчого провадження (ВП № 62643145) з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса за реєстровим № 2015 (а.с. 14). Рішення 20 листопада 2020 року між адвокатом Редько С.М. та [PERSON] укладено договір на надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) № 58-20 (а.с. 18). Згідно до акту виконаних робіт від 03 грудня 2020 року до договору про надання правової допомоги (адвокатських послуг) № 58-20 від 20 листопада 2020 року загальна вартість робіт проведених адвокатом склала 7\~500,00 грн. (а.с. 19). Копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 17 від 03 грудня 2022 року [PERSON] на підставі договору № 58-20 від 20 листопада 2020 року сплачено 7\~500,00 грн. (а.с. 20). Адвокат Редько С.М. здійснює представництво позивача на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2469 від 19 березня 2012 року (а.с. 21) та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1025403 від 03 грудня 2020 року (а.с. 22). 6. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1\~ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»\~(далі - Закон України «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»\~встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом\~та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», у редакції на час виникнення правовідносин, передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникненняправа вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,\~законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, для одержання виконавчого напису подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у редакції на час виникнення правовідносин, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно висновків, зроблених Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 у справі № 754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 у справі № 910/5226/17 зазначено, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» Як зазначено у\~ст. 90 Закону «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому\~Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, нотаріус повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов`язання та їх безспірність. Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до\~Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Пунктом 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.01 р. № 2346-III передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнта банком здійснюється на підставі відповідного договору, укладеного між ними. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видання або відсилання клієнту (п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18.06.03 р. № 254). Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити (п. 5.5 Положення № 254): номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (за дебетом або кредитом відповідно); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Отже, якщо виписка з рахунку відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до умов договору банківського рахунку, укладеного між споживачем банківських послуг і банком, то такий документ є належним доказом для облікових цілей. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Згідно\~ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.7\~ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - Порядок). Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі\~Перелік). Відповідно до п. п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 21 січня 2020 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачала вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Всупереч зазначеному, будь-яких відомостей відносно нотаріального посвідчення кредитного договору № 500447784 від 11 січня 2014 року стороною відповідача не надано. А тому, суд не вбачає можливим встановити, чи був зазначений кредитний договір нотаріально посвідченим та зареєстрованим у реєстрі правочинів, у якій саме формі він був укладений, та умови його укладання. Також не надано даних відомостей і третьою особою по справі -\~приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. на підтвердження правомірності вчинення ним виконавчого напису 21 січня 2020 року. Таким чином суд встановив, що вимоги ТОВ «ФК\~Управління активами» до боржника [PERSON] , за якими був вчинений спірний виконавчий напис, не були безспірними на момент його вчинення. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц. Крім того, слід зазначити, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, неодноразово досліджене судом вищої інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18, від 14.08.2019 по справі № 569/8884/17). Крім того, зазначений договір укладений між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк». Суду не надані докази, а саме відповідний договір відступлення права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором від первісного кредитора ПАТ «Альфа Банк». Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Стаття 4 ЦПК України\~передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді "Верховенство права", схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року). Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Такі правові регулювання містяться і в ст.1 Першого протоколу Європейської\~Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Згідно\~ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі. 8. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ;\~2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з позовною заявою сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією від 01 грудня 2020 року у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок (а.с. 36), який враховуючи задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений [PERSON] за подання заяви про забезпечення позову у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок, що підтверджуєтеся квитанцією від 01 грудня 2020 року (а.с. 23). Всього позивачем сплачений судовий збір у сумі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга\~статті 133 ЦПК України). \~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: 1)\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; 2)\~чи є\~розмір таких\~витрат обґрунтованим\~та пропорційним\~до предмета\~спору з\~урахуванням ціни\~позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес; 3)\~поведінку сторони\~під час\~розгляду справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представництво позивача [PERSON] у даній справі здійснював адвокат Редько С.М. На підтвердження понесених сум витрат на правничу допомогу позивачем надано: - Договір про надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) № 58-20 від 20 листопада 2020 року (а.с. 18); - Акт виконаних робіт від 03 грудня 2020 року до договору на надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 20 листопада 2020 року (а.с. 19). Згідно до змісту акту зазначено наступне. Адвокат в порядку та на умовах, визначених договором № 58-20 від 20 листопада 2020 р., надав правову допомогу (адвокатські послуги), а клієнт прийняв правову допомогу (адвокатські послуги) з питань, пов`язаних з врегулюванням відносин по захисту прав та законних інтересів [PERSON] у справі про підготовку та подання позовної заяви до Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ. Згідно до змісту акту всього надано правову допомогу, яка складає в собі: надання консультацій; дослідження спірних правовідносин; наданих доказів; витребування необхідної інформації та доказів; складання процесуальних документів для подання до суду. Всього витрачено на зазначену роботу дві години. Загальна вартість робіт складає 7\~500,00 грн; -Копію квитанції до прибуткового касового ордера № 17 від 03 грудня 2020 року на суму 7\~500,00 грн.; -Копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2469 від 19 березня 2012 року (а.с. 21); -Копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1025403 від 03 грудня 2020 року (а.с. 22). Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року.\~\~Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. \~Пунктом 9 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI\~встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. \~Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI). \~Відповідно до\~статті 19 Закону № 5076-VI\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. \~Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). \~Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. \~Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. \~Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків\~\~тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. \~Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. \~Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. У Постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved