Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про зміну способу стягнення аліментівза рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 406/2635/12від 01.11.2012 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 800, 00 грн. на 1/3 частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту набрання рішенням законної сили і до повноліття старшої дитини. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 800, 00 грн., проте наразі цих аліментів недостатньо для гармонійного розвитку дітей, тоді як відповідач, який є працездатним та проживає сам окремо, працює, інших дітей на утриманні не має, взмозі сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ІІ. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач з позовними вимогами погодився частково, не заперечує проти зміни способу стягнення з нього аліментів з 800, 00 грн. на 1/3 частину всіх видів його заробітку (доходу), проте не погодився з тим, що розмір аліментів повинен бути не меншим прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення її матеріального чи сімейного стану, а його сімейне становище змінилося, наразі він проживає з цивільною дружиною, з якою має трьох спільних неповнолітніх дітей, які перебувають на утриманні відповідача. Стягнення з відповідача аліментів у визначеному позивачем розмірі (не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), поставить відповідача та його родину у скрутне фінансове становище, тоді як стягнення аліментів у розмірі, не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є обтяжливим для нього. ІІІ. Історія справи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.08.2022 відкрито провадження у справі № 173/1003/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 19.09.2022 року. Позивач та його представник у судовому засіданні 19.09.2022 року заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні 19.09.2022 року проти задоволення позову заперечив частково з підстав, викладених у відзиві на позов. У судовому засіданні 19.09.2022 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 406/2635/12 від 01.11.2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 800, 00 грн., з наступною індексацією відповідно до закону щомісячно, починаючи стягнення з 02.02.2012 року і до повноліття сина [PERSON] . Після досягнення сином [PERSON] повноліття, аліменти на утримання доньки [PERSON] стягувати у твердій грошовій сумі 400, 00 грн., з наступною індексацією відповідно до закону, щомісячно до досягнення донькою повноліття. На виконання даного рішення Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області 20.11.2012 року було видано виконавчий лист. Позивач зазначає, що наразі цих аліментів недостатньо для гармонійного розвитку дітей, тоді як відповідач, який є працездатним та проживає сам окремо, працює, інших дітей на утриманні не має, взмозі сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Під час розгляд справи судом також встановлено, що відповідач є здоровою працездатною людиною, окрім спільних з позивачем дітей має на утриманні також 3-х неповнолітніх дітей від іншої жінки, з 06.09.2022 року працює у маляром 3-го розряду у ТОВ «Центррезервуварсервіс», що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей та довідкою ТОВ «Центррезервуарсервіс» № 58 від 06.09.2022. V. Норми права, застосовані судом при вирішенні даного спору. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх заміняють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. VІ. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні даного спору. З аналізу вищевказаних положень чинного законодавства вбачається, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Ураховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, від 22 серпня 2022 року у справі № № 712/6313/21, які враховуються судом при вирішенні даного спору згідно з приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України. У будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористався своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того,законне встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Та обставина, що з віком потреби дітей зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування. Внаслідок таких змін збільшуються витрати матері на утримання дитини, що, в свою чергу свідчить про погіршення її майнового стану. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Харківського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у справі № 643/17521/20, Закарпатського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року у справі № 309/521/22, Миколаївського апеляційного суду від 14 червня 2022 року у справі № 484/4158/21, та ін. Також суд виходить з того, що змінюються потреби в коштах для утримання і розвитку дітей, тому виникли достатні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну способу їх стягнення та, відповідно, збільшення їх розміру. Отже, на думку суду, з огляду на те, що з моменту ухвалення рішення суду від 01.11.2012 у справі № 406/2635/12 пройшов значний час, то зазначені вище обставини, самі по собі свідчать про погіршення майнового стану позивача, що в свою чергу є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів. Відтак твердження відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження зміни матеріального чи сімейного стану позивача, погіршення чи поліпшення здоров`я дітей, суд відхиляє. З огляду на те, що відповідач є здоровою працездатною людиною, з 06.09.2022 року працює маляром 3-го розряду у ТОВ «Центррезервуварсервіс», не заперечує проти сплати аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), враховуючи загальновідомий рівень життя в Україні, а також щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, суд вважає, що позивач має право на зміну способу стягнення аліментів з 800, 00 грн. на 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, оскільки розмір аліментів, визначений рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2012 у справі № 406/2635/12,на даний час є недостатнім для утримання дітей через те, що в силу свого віку діти потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дітей та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Разом з цим, суд, співмірно з обставинами справи враховує встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника і не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач передусім мав подати докази на підтвердження наявності у платника аліментів відповідного доходу як підставу для задоволення такої вимоги. Разом з тим, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 182 СК України. Водночас, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має достатній заробіток і спроможний сплачувати аліменти у розмірі не меншому, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, як того вимагають приписи абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України. Позивачем не надано суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи платника аліментів, хоча це є його процесуальним обов`язком. Той факт, що відповідач 06.09.2022 року влаштувався на посаду мадяра 3-го розряду у ТОВ «Центррезервуварсервіс» сам по собі, за відсутності відповідних даних про доходи, не свідчить про наявність у відповідача достатнього заробітку для сплати аліментів у розмірі, не меншому ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Правом на подання клопотань про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України позивач не скористався, тоді як суд в силу приписів ч. 7 ст. 81 ЦПК України не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено, що у відповідача окрім спільних з позивачем дітей, перебувають на утриманні також троє дітей від іншої жінки - син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що в силу приписів ст. 182 СК України враховується судом при вирішенні даного спору. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі, не меншому прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є недоведеними. VІІ. Висновки суду. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом зміни способу стягнення аліментів, визначених рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2012 у справі № 406/2635/12, та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. На переконання суду, саме такий розмір аліментів узгоджується з вимогами закону, відповідатиме інтересам дітей, покриватиме частину витрат на дітей і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а також забезпечить реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та не порушить правил щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено. VІІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач в силу приписів п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Outcome: partial