Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

08 вересня 2022 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] із заявою окремого провадження про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . Заява мотивована тим, що [PERSON] є її братом та проживає разом з їхніми батьками за адресою: [ADDRESS] . Оскільки батьки заявниці літні люди та потребують сторонньої допомоги, заявниця часто перебуває за їх місцем мешкання. Заінтересована особа вчиняє відносно заявниці та її батьків насильницькі дії: залякує, погрожує фізичною розправою, у зв`язку з чим починаючи з 2021 року вона неодноразово зверталась до поліції. Співробітниками поліції виносились заінтересованій особі попередження про недопустимість домашнього насильства, однак останній продовжує погрожувати заявниці вбивством та залякувати. 28 квітня 2022 року [PERSON] наніс заявниці тілесні ушкодження у вигляді забою грудини, синяків на обличчі та шиї, зламав палець на руці. У зв`язку з цим заявниця просила видати обмежувальний припис [PERSON] строком на шість місяців із заборонами щодо: перебування на відстані ближче 300 метрів від місця проживання батьків заявниці, особистого або через третіх осіб розшукування заявниці, спілкування із заявницею в будь-який спосіб, ведення з нею листування, телефонних переговорів або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (а.с. а.с. 1 - 4). Ухвалою від 08 вересня 2022 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні заявниця підтримала свою заяву та просила її задовольнити, пояснила, що дійсно регулярно зазнає переслідування від [PERSON] . Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, повідомлявся про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 9 ст. 128 ЦПК України шляхом направлення СМС повідомлення, яке було отримано останнім 09 вересня 2022 року о 04 год. 15 хв. (а.с.17) Перевіривши доводи, викладені в заяві, заслухавши заявницю, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання. Відповідно до ст. 4 зазначеного вище Закону основними засадами запобігання та протидії домашньому насильству, є: 1) гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; 2) належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих, дотримання принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 4) визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; 5) повага та неупереджене і небайдуже ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 6) конфіденційність інформації про постраждалих осіб та осіб, які повідомили про вчинення домашнього насильства; 7) добровільність отримання допомоги постраждалими особами, крім дітей та недієздатних осіб; 8) врахування особливих потреб та інтересів постраждалих осіб, зокрема осіб з інвалідністю, вагітних жінок, дітей, недієздатних осіб, осіб похилого віку; 9) ефективна взаємодія суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, з громадськими об`єднаннями, неурядовими організаціями, засобами масової інформації та іншими заінтересованими особами. Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. В свою чергу ч.ч. 1 - 4 ст. 26 цього Закону встановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Пунктом 1 ч.1 ст. 3502 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Під час розгляду справи встановлено, що заявниця [PERSON] [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією її паспорту (а.с. а.с. 5 -6). Заявниця стверджує, що є сестрою заінтересованої особи [PERSON] та донькою [PERSON] та [PERSON] . Жодних доказів на підтвердження цих тверджень нею не додано, жодних клопотань про витребування доказів з цього приводу нею не заявлено, жодних пояснень відсутності документів, які б підтверджували родинні зв`язки не надано. Згідно Довідки № 4675 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, виданої 07 липня 2022 року Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради встановлено, що в будинку [ADDRESS] проживає заінтересована особа [PERSON] та його батьки - [PERSON] , 1939 року народження, та [PERSON] , 1935 року народження (а.с. 10) З висновку спеціаліста судово-медичного експерта №1078 вбачається, що 19 травня 2022 року судово-медичним експертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» Тимошенко Н.О. на підставі заяви [PERSON] було проведено судово-медичне обстеження [PERSON] , за результатами якого були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, які відносяться до Легких тілесних ушкоджень та ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому першої п`ясної кістки лівої кісті з задовільним стоянням уламків, що відноситься до ушкоджень середньої тяжкості (а.с. а.с. 7- 9). Звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , який проживає разом з батьками, заявниця посилалася на те, що під час її перебування за місцем мешкання батьків за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] вчиняє відносно неї домашнє насильство, яке полягає у постійному вчиненні фізичного насильства та залякуванні з метою усунення заявниці від спадкування після батьків. Зокрема, тілесні ушкодження про які зазначено у висновку спеціаліста судово-медичного експерта №1078 від 19 травня 2022 року були нанесені заявниці її братом [PERSON] . Разом з тим, доводи заяви про видачу обмежувального припису фактично ґрунтуються на поясненнях заявниці і об`єктивно іншими доказами не підтверджуються. Зокрема заявницею не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неодноразових викликів поліції за результатами яких має бути складений адміністративний протокол чи видано обмежувальний припис терміном на 30 днів та доказів наявності кримінального провадження з приводу нанесення заявниці [PERSON] тілесних ушкодження середньої тяжкості. При цьому, суд звертає увагу, що в разі наявності складнощів зі збором відповідних доказів, заявниця мала право в порядку ст. 116 ЦПК України звернутись з відповідною заявою до суду, однак своїм правом не скористалась та про витребування доказів не заявляла. З урахуванням змісту норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та ЦПК України, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Оскільки заявницею не надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення [PERSON] умисних дій, які підпадають під ознаки домашнього насильства в розумінні ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або ризиків вчинення в подальшому таких дій, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви [PERSON] в повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю заявлених вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, на підставі ч. 3 ст. 3505 ЦПК України слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed