Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , у сумі 51648,25 грн та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 47376,56 грн. Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються за рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 01.03.2017 та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду від 26.10.2016 було розірвано. Від шлюбу мають двох спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 01.03.2017 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі по 600,00 грн на кожного. На підставі вказаного рішення суду, 16.03.2017 видано виконавчий лист №2-750/158/17. 04.04.2017 у Новозаводському відділі державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкриті виконавчі провадження № 53688622 та ВП№53688211. Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 15.11.2021, заборгованість відповідача на утримання сина [PERSON] становить 51648,25 грн, заборгованість на утримання дочки [PERSON] становить 47376,56 грн. Окрім того, у зв`язку зі змінами законодавства щодо мінімального розміру аліментів, зміною прожиткового мінімуму для різних вікових груп дітей, а також у зв`язку з тим, що відповідач працює, тому позивач вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою судді від 05.01.2022 провадження у даній справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 23.06.2022 у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про перехід до розгляду цивільної справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7,8). Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 01.03.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 14.11.2016 і до досягнення дитиною повноліття та на утримання неповнолітньої дочки- [PERSON] , [INFO] в розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 14.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 5,6). На виконання рішення суду Деснянський районний суд м. Чернігова 16.03.2017 видав виконавчий лист №2/750/158/17, який пред`явлений до примусового виконання до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Згідно розрахунку старшого державного виконавця по виконавчому листу №2/750/158/17 від 16.03.2017 заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 14 листопада 2016 по 15 листопада 2021 становить 51648 грн 25 коп (а.с.10,11). Згідно розрахунку старшого державного виконавця по виконавчому листу №2/750/158/17 від 16.03.2017 заборгованість зі сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , за період з 14 листопада 2016 по 15 листопада 2021 становить 47376 грн 56 коп (а.с.12,13). Згідно зі ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12.09.2018 року у справі №759/9457/15-ц, від 17.10.2018 року у справі №359/9950/16-ц, від 05.12.2018 року у справі №372/264/15-ц. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Відповідно до розрахунків позивача, які сумнівів у суду не викликають та визнаються такими, що відповідають вимогам ч.1 ст. 196 СК України, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з 14 листопада 2016 по 15 листопада 2021 року становить 51648 грн 25 коп (а.с.16-17); розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , за період з 14 листопада 2016 по 15 листопада 2021 року становить 47376 грн 56 коп (а.с.18-19). Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась з незалежних від нього причин. Аналізуючи сукупність наведених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 51648 грн 25 коп пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 14 листопада 2016 по 15 листопада 2021 року та 47376 грн 56 коп пені за прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , за період з 14 листопада 2016 по 15 листопада 2021 року. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.192 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років змінився з дня ухвалення рішення та, відповідно до статті 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2021 рік" з 1 грудня складає 2618 гривень, що є більшим за розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду, тому наявні підстави для зміни розміру аліментів. Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Суд, враховуючи принцип розумності та справедливості, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище як позивача, так і відповідача, вважає за необхідне позов задовольнити, змінити розмір аліментів, визначений рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 01.03.2017 та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішення суду. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір за дві вимоги майнового характеру підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 908+908=1816 грн 00 коп.

Outcome: approved