Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5370 від 22 грудня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною щодо звернення стягнення на належний йому транспортний засіб . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на відсутність ознак безспірності у кредитних правовідносинах, а також на порушення процедури вчинення виконавчого напису, що суперечить вимогам чинного законодавства. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2022 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також надіслав до суду відзив, в якому зазначив, що для вчинення вказаного виконавчого напису нотаріуса представником АТ «КРЕДОБАНК» було надано нотаріусу всі необхідні документи на підтвердження безспірності пред`явлених до [PERSON] вимог, а також ним було дотримано відповідні вимоги чинного законодавства України, у тому числі й щодо письмового повідомлення боржника про наявність заборгованості за кредитним договором, вважає, що якщо вчинений виконавчий напис є законним, то всі подальші виконавчі дії та дії, пов`язані із подальшою реалізацією предмету застави, є також законними, тому просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] до АТ «КРЕДОБАНК», третя особа приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Барбуляк Х.М. Третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду пояснення на позов, у яких пояснила, що нею було вчинено оскаржуваний виконавчий напис відповідно до вимог чинного законодавства і на підставі документів, які підтверджують безспірність заборгованості позивача перед банком, тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ «КРЕДОБАНК» і розглянути справу за її відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. був вчинений виконавчий напис №5370 від 22 грудня 2021 року щодо звернення стягнення на рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки та моделі КІА SPORTAGE, 2019 року випуску, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1591, колір коричневий, д.р.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 30 липня 2019 року ТСЦ 4351, яке на підставі договору застави, посвідченого 09 серпня 2019 року Юрковою О.А., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 585, передане в заставу АТ «КРЕДОБАНК». За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного рухомого майна, вирішено задовольнити вимоги АТ «КРЕДОБАНК» за період від 31 березня 2020 року по 27 листопада 2021 року включно, що становить загальну суму 393278, 62 грн. На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. 17 січня 2022 року було відкрито виконавче провадження. \~ \~ \~ \~Також встановлено, що 31 липня 2019 року між позивачем та АТ «КРЕДОБАНК» укладено кредитний договір №25881/2019, за яким банк надає позичальнику кредит у розмірі 514683,42грн. на строк до 30 липня 2025 рокую Кредит видавався для здійснення оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу, також в цей день було укладено договір застави майнових прав №25881/2019/1. Пізніше між позивачем та АТ «КРЕДОБАНК» було укладено договір застави, який 29 серпня 2019 року посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юрковою О.А. та зареєстровано в реєстрі за №585. Предметом застави є рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки та моделі КІА SPORTAGE, 2019 року випуску, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1591, колір коричневий, д.р.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 30 липня 2019 року ТСЦ 4351. \~ \~ \~ \~Оспорюваний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. В межах виконавчого провадження здійснюються примусові заходи, зокрема, було накладено арешт на транспортний засіб марки та моделі КІА SPORTAGE, 2019 року випуску, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1591, колір коричневий, д.р.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 30 липня 2019 року ТСЦ 4351. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст.89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Зокрема, згідно з Порядком для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Виконавчий напис вчинюється на підставі: а) оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) зазначено, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року № 1255-IV (далі - Закон № 1255-IV). Частинами 1, 3 ст.24 Закону № 1255-IV установлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Така вимога узгоджується з ч.1 ст.27 Закону № 1255-IV, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Вказані вимоги закону є імперативними. Факт недотримання стягувачем положень ч.3 ст.24 та ч.1 ст. 27 Закону № 1255-IV і нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 16 травня 2018 у справі № 320/8269/15-ц. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 04 серпня 2021 року у справі № 465/7042/19 (провадження № 61-6002св21), від 06 червня 2022 року у справі № 754/15119/20 (провадження № 61-19834св21), від 20 липня 2022 року у справі №720/894/20 (провадження № 61-6476св21). У даному випадку ні відповідач у своєму листі до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. від 20 грудня 2021 року № 27-10763573/21 про видачу виконавчого напису, ні приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. у поясненнях на позовну заяву не конкретизують і не перелічують, які саме документи на підтвердження безспірності заборгованості були підставою для видання оскаржуваного виконавчого напису. Крім того, відповідачем не було надано до суду доказів того, що ним було дотримано вимог ч.3 ст.24 та ч.1 ст. 27 Закону № 1255-IV та зареєстровано в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що АТ «КРЕДОБАНК» дотримався вимог чинного законодавства при направленні письмової вимоги про дострокове стягнення заборгованості на адресу боржника, виходячи з такого. Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим кредитним договором. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Згідно з п.п. 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. На вказані обставини також звертав увагу Верховний Суд у постанові від 20 липня 2022 року у справі №720/894/20 (провадження № 61-6476св21). Під час розгляду даної справи суду не було надано належних доказів того, що [PERSON] отримав відправлену банком вимогу (повідомлення), оскільки долучена до відзиву копія поштового повідомлення не містить відмітки про отримання поштового відправлення. Крім того, повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання також не містить підпису отримувача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, у дотриманні вимог ч.3 ст.24 та ч.1 ст. 27 Закону № 1255-IV щодо реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, чим порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що вчинення оскаржуваного виконавчого напису за заявою відповідача не ґрунтується на вимогах закону, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Оскільки суд вживав заходи забезпечення позову ухвалою від 06 червня 2022 року, то відповідно до вимог ч.7 і ч. 8 ст.158 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову строк дії заходів забезпечення позову триває відповідно до зазначеної норми ЦПК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 3932,79 гривень за подання позовної заяви.

Outcome: approved