Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в якому просить стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену їй заробітну плату за період з 01.03.2017 по 17.07.2017 в сумі 21456,65 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка послалася на те, що вона з 18.07.2016 по 17.07.2017 працювала електромеханіком дільниці виробничого підрозділу «Дебальцівська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», яке на підставі постанови КМ України від 31.10.2018 №938 перейменоване в акціонерне товариство «Українська залізниця». З березня 2017 року роботодавець припинив виплачувати їй заробітну плату, хоча продовжив її нараховувати. Станом на 17.07.2017 розмір нарахованої, але не виплаченої їй заробітної плати за період з 01.03.2017 по 17.03.2017 становить 26871,73 (за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів до виплати належить 21456,65 грн), що підтверджується довідкою, виданою за місцем роботи. Однак ця довідка не засвідчена печаткою відповідача, оскільки, як їй сказали, усі печатки із структурних підрозділів відповідача, що залишилися на території, непідконтрольній органам державної влади України, були ним вилучені. Отримати від відповідача належним чином засвідчену довідку про розмір нарахованої, але не виплаченої їй заробітної плати за період з 01.03.2017 по 01.07.2017 вона не може. Первинні документи для нарахування заробітної плати знаходяться у регіональній філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (вул. Привокзальна м. Лиман Донецької області), куди вони були здані нею особисто у жовтні 2017 року. Добровільно сплатити їй заборгованість по заробітній платі відповідач відмовляється. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14.01.2022 відкрито провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду, сторонам встановлені строки на подання заяв по суті, а також витребувано з АТ «Українська залізниця» відомості про розмір нарахованої, але не виплаченої [PERSON] заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року, із зобов`язанням відповідача надати витребуваний доказ протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали (а.с.15-16). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06.07.2022 відзив Акціонерного товариства «Українська залізниця» на позовну заяву [PERSON] про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, повернутий особі, яка його подала без розгляду, розгляд справи відкладений (а.с. 58). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2022 продовжено Акціонерному товариству «Українська залізниця» строк на подання відзиву на позовну заяву [PERSON] про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та прийнятий до розгляду відзив Акціонерного товариства «Українська залізниця» на позовну заяву [PERSON] про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати; розгляд справи відкладений (а.с. 69-70). Позивачка [PERSON] про розгляд справи повідомлена належним чином (на адресу електронної пошти та шляхом публікації на офіційному сайті суду відповідного оголошення), за текстом позовної заяви просила про розгляд справи без її участі від початку до кінця (а.с.3). Відповідач АТ «Укрзалізниця» про розгляд справи повідомлений належним чином (засобом поштового зв`язку та на адресу електронної пошти), представниця відповідача [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність (за текстом відзиву на позов на а.с. 38-43), проти заявлених позовних вимог заперечувала у повному обсязі за підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 38-43), пославшись на те, що на підставі дії форс-мажорних обставин, встановлених для відповідача Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 16.01.2018, ПАТ «Укрзалізниця» не здійснювала нарахування заробітної плати (за період з 15.03.2017 по 17.07.2017) та господарської діяльності, а тому, вважає, у відношенні позивачки трудового правопорушення не вчинено. Відсутність даних в індивідуальних відомостях застрахованих осіб і відомостях з центральних баз даних Державного реєстру фізичних осіб про доходи вказує на відсутність проведення нарахувань, а як наслідок і заборгованості, що сталося внаслідок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Зауважила, що у зв`язку з відсутністю нарахування заробітної плати колишнім працівникам Дирекцій, відсутня заборгованість по виплаті заробітної плати, що подається щомісячно в розділі ІІ статистичної звітності форми 1 ПВ. Також зауважила на тому, що позивачка при розрахунку позовних вимог керується сумами, що були нараховані, а не ті, що розраховані до сплати. \~У зв`язку\~із тим,\~що відповідно\~до положень\~ЦПК України\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~на підставі\~частини другої\~статті 247\~ЦПК України\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснювалося. \~ Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що [PERSON] з 18.07.2016 по 17.07.2017 перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем: працювала електромеханіком дільниці (І групи) цеха автоматичної телефонної станції виробничого підрозділу «Дебальцівська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Наказом від 10.07.2017 №3399/ДН-ос звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (копія трудової книжки з відповідними записами на а.с.4-7). Постановою Кабінету Міністрів України №938 від 31.10.2018 Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» змінило тип з публічного на приватне та повне найменування на Акціонерне товариство «Українська залізниця». З тексту нової редакції Статуту АТ «Укрзалізниця», розміщеного на офіційному сайті Верховної Ради України за посиланням: https://zakon.rada.gov.ua/go/735-2015-n, Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Статтею 43\~Конституції України гарантований законом захист права на своєчасне одержання винагороди за працю. За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до\~статті 110 КЗпП України\~при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Вказана норма права кореспондується із ч. 1\~ст. 30 ЗУ «Про оплату праці», а\~\~другою частиною цієї статті встановлено обов`язок роботодавця забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 Конвенції є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Вирішуючи питання щодо порушення права позивачки на виплату відповідачем заробітної плати при роботі на його підприємстві та не проведення з нею повного розрахунку при звільненні, суд виходить з такого: Відповідно до ч.3 ст.11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За частинами 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини першої\~статті 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно із ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачкою надано довідку, яка виготовлена на бланку Дебальцівської дистанції сигналізації та зв`язку Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», підписана, як в ній зазначено, начальником ВП «Дебальцівська дистанція сигналізації та зв`язку» Чистяковим О. Г., бухгалтером [PERSON] . Згідно з цією довідкою: [PERSON] працювала електромеханіком дільниці виробничого підрозділу «Дебальцівська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з 18.07.2016 по 17.07.2017; за період з березня 2017 року по липень 2017 року позивачці була нарахована заробітна плата у розмірі 26871,73 грн, у тому числі: березень 7147,50 грн, квітень 3654,65 грн, травень 3654,65 грн, червень 809,57 грн, липень 11605,36 грн; сума до виплати визначена у розмірі 21456,65 грн, у тому числі: березень 5683,56 грн, квітень 2906,12 грн, травень 2906,12 грн, червень 643,75 грн, липень 9317,10 грн; довідка зазначає також на відсутність документального підтвердження про виплату заробітної плати з березня 2017 року по липень 2017 року із структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (а.с.8). Відповідно до пункту 11 параграфу 1 «Загальні вимоги до створення управлінських документів» розділу II «Документування управлінської інформації»\~Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які затверджені\~наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5, оформлення реквізитів організаційно-розпорядчої документації та порядок їх розташування мають відповідати Національному стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженому\~наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07 квітня 2003 року № 55\~(далі - ДСТУ 4163-2003). Відповідно до пунктів 1,2 параграфу 2 «Бланки документів» розділу II «Документування управлінської інформації»\~цих\~Правил організаційно-розпорядчі документи оформляють на бланках. Розміщення реквізитів на бланку повинно відповідати ДСТУ 4163-2003. Зразки бланків затверджуються розпорядчим документом установи. Установи розробляють бланки документів структурних підрозділів, відокремлених підрозділів та бланки документів посадової особи в тому разі, якщо керівник структурного підрозділу, відокремленого підрозділу чи посадова особа мають право підписувати документи в межах їх повноважень. Згідно з пунктами 1,2 параграфу 3 «Печатки» зазначених Правил право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду (далі - печатка установи) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом. На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності). В установах дозволяється також застосовувати печатки структурних підрозділів (служби діловодства, бухгалтерії, кадрової служби тощо), печатки для окремих категорій документів (для копій, перепусток, конвертів тощо), а також металеві печатки - для опечатування приміщень, шаф, сейфів. З огляду на наведене, суд вважає, що надана позивачкою довідка на підтвердження заявлених позовних вимог, хоча і виготовлена на бланку документів структурного/виробничого підрозділу, проте не містить номеру та дати, підписи осіб, що її підписали, не скріплені печаткою, що викликає сумнів у її достовірності. На підтвердження інформації щодо розміру заборгованості по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року, яку містить надана позивачкою довідка, інших доказів позивачкою не надано. Відповідачем інформація, зазначена в наданій позивачкою довідці щодо розміру заборгованості по заробітній платі, не визнається. Зокрема, згідно з листом структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 29.03.2022 за №394 (а.с. 44-45) та довідкою про доходи від 29.03.2022 № 394/2 (а.с. 46), за період з 01.03.2017 по 15.03.2017 [PERSON] була нарахована заробітна плата з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів у сумі 2612,29 грн, яка видатковим касовим ордером № 2185 від 18.09.2017 виплачена позивачці (а.с.47). З 16.03.2017 від бухгалтерії виробничого підрозділу «Дебальцівської дистанції сигналізації та зв`язку» до Дирекції у м. Лиман не надходили оригінали документів для нарахування та виплати заробітної плати, табелі обліку робочого часу з відмітками про фактично відпрацьований час, оригінал особової картки форми П-2, оригінали внутрішніх наказів (розпоряджень) та інше, що унеможливлює надання такої інформації: табель обліку робочого часу; довідку про суму заробітної плати з розшифруванням за видами виплат, розмірами і підставами відрахувань та сумами заробітної плати, що підлягає виплаті при звільненні за кожен місяць окремо; довідку про розмір компенсації за невикористану відпустку при звільненні; довідку про будь-які інші належні при звільненні виплати. Станом на день звільнення [PERSON] заборгованість з виплати заробітної плати за період січень-липень 2017 відсутня. Вищезгадувана довідка від 29.03.2022 № 394/2 містить відомості щодо предмету дослідження, дотримує вимог закону, зокрема завірена підписом керівника підприємства відповідача та печаткою цього підприємства, тож у розумінні діючого цивільного процесуального законодавства є належним та допустимим доказом. Крім того, заслуговують на увагу доводи відповідача про неможливість отримання від структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» первинних документів для нарахування та виплати заробітної плати, з огляду на таке: Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 на території Донецької та Луганської областей розпочато антитерористичну операцію. Термін «антитерористична операція» визначено в\~статті 1 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом», згідно якої антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності (у редакції\~Закону України від 05.06.2014 № 1313-VII). Відповідно до\~статті 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»: період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Місто Дебальцеве Донецької області, де був розташований виробничий підрозділ структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», в якому працювала позивачка, включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затверджений\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085. Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України" від 15 березня 2017 року № 62/2017 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», згідно якого тимчасово, до реалізації пунктів 1 і 2 Мінського «Комплексу заходів» від 12 лютого 2015 року, а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України, припинено переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей. З 30.04.2018 по 24.02.2022 на території України проводилася Операція\~Об`єднаних\~сил (ООС,\~англ.\~Joint Forces Operation)\~ комплекс військових і спеціальних організаційно-правових заходів українських силових структур 30 квітня 2018\~ 24 лютого 2022 року, спрямований на протидію діяльності незаконних російських та проросійських збройних формувань у\~війні на сході України, виконання якої передбачалося Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях». 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України\~Указом Президента України № 64/2022\~введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022\~строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.\~Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022\~строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.\~Указом Президента України від 18 травня 2022 року № 341/2022\~строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022\~строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Висновком Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 підтверджено, що зазначені вище обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотніми та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (а.с 33). Аналізуючи зазначені обставини, на які посилається відповідач, та надані позивачкою та відповідачем довідки про наявність заборгованості по заробітній платі, які не узгоджуються між собою, суд виходить з того, що відповідно до частини шостої\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядаючи спір у подібних трудових правовідносинах, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №243/2071/18 (провадження № 61-48088сво18) дійшов висновку, що, зважаючи на вимоги позивача, зокрема, виплати заборгованості із заробітної плати, а також встановлені форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), застосуванню підлягають положення трудового і цивільного законодавства. Статтею 617 ЦК України\~передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої\~статті 263 ЦК України\~наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Згідно зі статтею\~141\~Закону України від 02 грудня 1997 року № 671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні»\~Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними\~обставинами (обставинами\~непереборної сили)\~є надзвичайні\~та невідворотні\~обставини,\~що об`єктивно\~унеможливлюють виконання\~зобов`язань,\~передбачених умовами\~договору (контракту,\~угоди тощо),\~обов`язків\~згідно із\~законодавчими та\~іншими нормативними\~актами,\~а саме:\~загроза війни,\~збройний конфлікт\~або серйозна\~погроза такого\~конфлікту,\~включаючи але\~не обмежуючись\~ворожими атаками,\~блокадами,\~військовим ембарго,\~дії іноземного\~ворога,\~загальна військова\~мобілізація,\~військові дії,\~оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті\~141\~Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»). Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом України у постановах: від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2159цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-364цс16, від 11 травня 2016 року, у справі № 6-383цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-948цс16, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини. Зважаючи на те, що на момент звільнення позивачки і дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, відповідач об`єктивно, з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені законом щодо проведення з позивачкою повного розрахунку при звільненні. За викладених обставин колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не знайшла підстав для відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 408/3267/17 (провадження № 61-37184св18), про те, що сам по собі факт звільнення позивача з роботи не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої\~статті 94 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Враховуючи зазначені\~правові висновки\~Верховного Суду\~у подібних\~трудових правовідносинах, суд уважає, що надана позивачкою довідка, яка не визнається відповідачем і яка не містить ані номеру, ані дати її видачі, у якій підписи осіб, які її підписали, печаткою не засвідчені, та яка не підтверджується іншими доказами у справі, не є належним, достовірним та достатнім доказом для задоволення заявлених позивачкою позовних вимог. Відповідно до частини другої\~статті 30 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці»\~роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Відповідно до\~статті 8 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»\~питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша\~статті 21 КЗпП України), що обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату. Відповідачем були надані суду: 1. вище згадувана довідка про доходи за № 394/2 від 29.03.2022; 2. копія відомості на виплату грошей №2185, згідно з якою позивачці за березень 2017 року виплачена заробітна плата в сумі 2612,29 грн. Тобто, згідно з наданими відповідачем доказами позивачці за березень 2017 року була нарахована заробітна плата у сумі 2612,29 грн, яка виплачена у повному обсязі 2612,29 грн. Отже, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження заборгованості по заробітній платі у спірний період часу, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed