Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

19 липня 2022 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки [PERSON] із вимогою про розірвання шлюбу (а. с. 1-2, 14-17). В обґрунтування позову, разом з уточненнями, вказав на те, що 05 вересня 2014 року між сторонами був укладений шлюб. Фактично відносини припинені з 01 квітня 2022 року, а шлюб існує лише формально. Кожен із подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім, втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного. Почали часто траплятися сварки і непорозуміння, постійні розбіжності у всьому, через які склалися неприязні відносини. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спір щодо спільно нажитого майна та місця проживання дитини відсутній. Ухвалою суду від 21 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 18 серпня 2022 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 21 липня 2022 року, позивачем усунуто. Ухвалою суду від 22 серпня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін (а. с. 25), копія якої надіслана засобами поштового відправлення відповідачці за вихідним № 14152/22-вих/2/204/1791/22 від 22 серпня 2022 року (а. с. 26), яка отримана позивачкою 01 вересня 2022 року (а. с. 30). 01 вересня 2022 року від позивача на адресу суду надійшла заява, у якій він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає проводити розгляд справи за його відсутності (а. с. 31). 01 вересня 2022 року від відповідачки на адресу суду надійшла заява, у якій вона позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує, прохає проводити розгляд справи за її відсутності та залишити їй шлюбне прізвище (а. с. 32). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 05\~вересня 2014\~року у\~Відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Дніпропетровського районного\~управління юстиції\~у Дніпропетровській\~області,\~між [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уродженим у\~м.\~Дніпропетровську,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уродженої у\~с.\~Воронове Синельниківського\~району Дніпропетровської\~області,\~укладено шлюб,\~про що\~складено актовий\~запис №\~177,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~від 05\~вересня 2014\~року (а.\~с.\~18).\~Прізвище відповідачки\~після реєстрації\~шлюбу \~« [PERSON] ». Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 березня 2015 року (а. с. 19). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст.\~77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст.\~81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.\~24\~СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.\~56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Приписами ч. 2 ст.\~112\~СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Нормами ст.\~113\~СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка виявила бажання не змінювати прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачкою судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved