Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (ТОВ «Вердикт Капітал») звернувся до суду з позовом в якому просить: - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором №94495742000 у розмірі 31222,50 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2270 грн.; - стягнути також на користь ТОВ «Вердикт Капітал» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» 25.08.2018 був укладений Кредитний договір № 94495742000, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 48309,28 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 7,00% річних, зі строком повернення не пізніше 25.05.2021року. Позичальник взяв на себе зобов`язання в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти . 27.09.2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ ФК «Інвестохіллс Веста» було укладено Договір факторингу,згідно умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ ФК« Інвестохіллс Веста», а ТОВ ФК набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №94495742000 від 25.08.2018. 30.09.2019 року між ТОВ ФК « Інвестохіллс Веста « та ТОВ « Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-09\\19\\02, відповідно до якого ТОВ ФК « Інвестохіллс Веста» відступило ТОВ « Вердикт Капітал», а ТОВ « Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за цим кредитним договором. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «УкрСиббанк» втратив такі права. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, станом на 16.12.2021 він має заборгованість у розмірі 29\~816,61 грн. за тілом кредиту. Позивач стверджує, що оскільки Позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню Кредитних коштів отриманих на підставі Кредитного договору №94485742000 від 25.08.2018, то у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат в сумі 903,5 грн., та 3% річних- 502,39 грн. Нарахування трьох відсотків річних позивачем проведено на суму 502,39 грн., втрати від інфляції-903,5 грн., що разом становить 31\~222,50 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, надав заяву в якій справу просить розглянути без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не сповістив, відзив на позов не надав. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 25.05.2018 року між ПАТ « УкрСивБанк» та [PERSON] було укладено договір № 94495742000 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 48309,28грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 25.05.2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами Договору кредиту. Пунктом 3.9. Договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором встановлюється в розмірі 0,00001% річних. Пунктом 3.10 передбачено, що за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін процентна ставка встановлюється у розмірі 7% річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується для всієї простроченої суми основного боргу. ПАТ « УкрСивБанк» належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору кредиту. 27.09.2019 року між ПАТ « УкрСивБанк» та ТОВ Фінансова Компанія « Інвестохіллс Веста» було укладено Договір факторингу № 155, відповідно до якого ПАТ «УкрСивБанк» відступило на користь ТОВ ФК«Інвестохіллс Веста» права грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту, у т.ч. за Договором №94495742000 про надання кредиту від 25.05.2018 р., що укладений між ПАТ « УкрСивБанк» та [PERSON] 30.09.2019 року між ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТОВ « Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 30-09\\119\\02, відповідно до якого ТОВ ФК « Інвестохіллс Веста» відступило ТОВ « Вердикт Капітал», а ТОВ « Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 94495742000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 25.05.2018 року, що укладений між ПАТ « УкрСивБанк» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ « УкрСивБанк» та ТОВ ФК « Інвестохіллс Веста» втратили такі права. За приписами ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встьановлено договором або законом. За період користування кредитними коштами відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість відповідача за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблено висновок, що ст.625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 94495742000 від 25.05.2018 року в розмірі 29\~816,61 грн.,-заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) .3% річних складають 502,39 грн., та інфляційні втрати- 903,5 грн. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 94495742000 від 25.05.2018 року в сумі 29816,61 грн., а також 3% річнитх-502,39 грн., та втрати від інфляції- 903,50 грн., а всього 31\~222,50 грн. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 2270 гривень 00 копійок сплаченого судового збору. При цьому суд бере до уваги платіжне доручення №0314080002 від 22 грудня 2021 року про сплату судового збору. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню частково зважаючи на таке. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 9 000 грн. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial