Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом, який обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проте, шлюб між сторонами було розірвано. В подальшому, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] . Весь цей час діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із Позивачем та її чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач звертає увагу суду на те, що вона мешкає із своїми дітьми, яких виховує та утримує разом із [PERSON] . Сім`я мешкає у будинку, що належить Позивачу на праві власності. Крім того, Позивач є фізичною особою - підприємцем та має постійний дохід. Стверджує, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавився життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в навчальному закладі, тобто, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. А також зауважує, що Відповідач цього не заперечує, про що свідчить написана ним заява. У зв`язку із чим, просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача подала заяву про слухання справи без їхньої участі, позов підтримала, просила задовольнити вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі, все викладене в позовній заяві підтверджує та визнає позовні вимоги. Тому суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 30.01.2008р. Виконкомом Бучанської міської ради Київської області, [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 16) Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого 22.02.2014року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , прізвище позивача стало - « [PERSON] ». (а.с. 8) [PERSON] , [INFO] , мешкає разом із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та в неї є окрема кімната, місце для навчання (окремий стіл), багато іграшок та матеріалів для розвитку, є смартфон та комп`ютер, що підтверджується Актом обстеження жилого-побутових умов проживання від 05.07.2022р. (а.с. 33-34) Згідно із Характеристики, виданої учениці 9-Е класу Бучанського навчально-виховного комплексу «СЗШ І-ІІІ ст. - ЗОШ І-ІІІ ст.» №3 [PERSON] , батьки: [PERSON] та [PERSON] , приділяють належну увагу її вихованню. Постійно підтримують зв`язок із школою та класним керівником, систематично відвідують батьківськи збори. (а.с. 35) З характеристики, виданої депутатом Бучанської міської ради Кобринець А.В., встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та проживає за цією адресою разом із чоловіком [PERSON] , неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , неповнолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , за вказаною адресою не проживає та не відвідує її місце проживання. За весь час мешкання в будинку [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони. (а.с. 18) [PERSON] , [INFO] , визнає позовні вимоги позивача щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , відмовляється від її виховання та утримання, а також погоджується з усіма обставинами описаними у позовній заяві [PERSON] , що підтверджується заявою [PERSON] від 05.07.2022р., засвідченою приватним нотаріусом Шиманським Є.І., та заявою [PERSON] ,поданою до суду 19.08.2022р. (а.с. 36, 51) Згідно із ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, зокрема, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям неповнолітньої дитини, відсутні спроби дізнатись про їх життя та здоров`я, з його боку відсутня будь-яка турбота про неї, про її розвиток. Така поведінка батька щодо його доньки носить вже тривалий характер. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач без поважних причин та свідомо не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини та її утриманню, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та її подальшої долі, що свідчить про його нехтування покладеними на нього правами та обов`язками по вихованню та утриманню власної дитини. З аналізу наведених вище обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Судом також встановлено із матеріалів справи, що до судових витрат позивача, пов`язаних із розглядом справи належить сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПУ України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи фактичне визнання відповідачем позову до початку слухання справи по суті, суд стягує з відповідача на користь позивача 50% судового збору та повертає позивачу з державного бюджету 50% судового збору.

Outcome: approved