Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 09.07.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до [PERSON] , в якому просила здійснити поділ квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної квартири та стягнути з відповідача судові витрати у справі. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 21.03.2003 року по 11.12.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Світловодського управління юстиції в Кіровоградській області №058064 від 21.03.203 року. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 11.11.2019 року, яке набрало чинності 11.12.2019 року, шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. В період перебування у шлюбі 07.05.2007 року позивачкою та відповідачем за спільні кошти було придбано за договором купівлі-продажу квартиру за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема, зазначеної квартири. Доступу до квартири у [PERSON] та спільної доньки сторін не має, вони не можуть там проживати, так як цьому перешкоджає [PERSON] . Оскільки майно було придбано сторонами в період шлюбу, воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивачка має намір поділити вищезазначене майно шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частки квартири в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 14.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відповідачем [PERSON] 22.01.2021 року було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про зменшення частки у праві спільної сумісної власності подружжя, згідно остаточної редакції якої від 22.02.2021 року [PERSON] просив відійти від принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя при поділі спірної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати за ним право власності на 5/6 часток вказаної вище квартири. В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що фактичні шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені на початку 2018 року, сторони не вели спільне господарство, разом не мешкали. 16.05.2019 року відповідач ініціював подання позову про розірвання шлюбу, про факт припинення шлюбних відносин та окреме проживання саме з початку 2018 року зазначено у тексті рішення Заводського районного суду міста Миколаєва про розірвання шлюбу по справі №487/37736/19. [PERSON] виїхала з квартири у зв`язку з новими стосунками, які переросли у громадянський шлюб. До моменту офіційного розірвання шлюбу 11.12.019 року (дата набрання чинності рішенням суду), сторони разом не мешкали. 07.07.2007 року, у період перебування у шлюбі з [PERSON] , [PERSON] уклав договір іпотеки з АКІБ «УкрСиббанк», предметом якого була спірна квартира за адресою: [ADDRESS] . Станом на початок 2018 року борг за квартиру згідно договору іпотеки перед банком становив 1327239 гривень 35 копійок. Сплату по кредитному договору [PERSON] здійснював особисто, без фінансової допомоги відповідачки. На початку 2019 року до [PERSON] звернувся представник ТОВ «Кей-Колект» та повідомив, що банк АКІБ «УкрСибанк» передав борг перед банком їм. Представник ТОВ «Кей-Колект» повідомив [PERSON] , що при одноразовій негайній сплаті 555800 гривень 00 копійок (що на момент розмови 29.01.2019 року становило 20\~000 доларів США) борг перед ТОВ «Кей-Колект» буде погашено та квартира перейде у власність [PERSON] . З метою погашення боргу, за відсутності власних коштів, [PERSON] звернувся до свого знайомого [PERSON] , в якого позичив кошти, зазначені у борговій розписці. 31.01.2019 року [PERSON] підписав договір з ТОВ «Кей-Колект» №31/01/19/ [NUMBER] , сплатив на рахунок 555800 гривень 00 копійок та отримав довідку від ТОВ «Кей-Колект» про повне погашення боргу. Після погашення боргу за квартиру, [PERSON] направив всі свої сили для того, щоб віддати борг [PERSON] , фінансової допомоги від [PERSON] не отримував. Дізнавшись про те, що [PERSON] самостійно погасив борг за квартиру, [PERSON] звернулася з позовом про поділ спільного майна подружжя. [PERSON] запропонував [PERSON] погасити частину боргу, але вона відмовилась. [PERSON] не дбала про матеріальне забезпечення сім`ї, всі зароблені кошти витрачала особисто на свої потреби. Таким чином [PERSON] вважає, що у даному конкретному випадку ступінь фінансового внеску на придбання спірної квартири різний та частки подружжя у праві спільної сумісної власності не рівні. Отже, [PERSON] не погоджується з позовним вимогами [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частки квартири та вважає, що [PERSON] належить 1/6 частка у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. [PERSON] погоджується виплатити [PERSON] компенсацію за 1/6 частку у праві спільної сумісної власності з наступного розрахунку: оціночна вартість спірної квартири 800000 гривень мінус 20\~000 доларів США (що за курсом становить 562 200 гривень та виплачується [PERSON] самостійно згідно боргової розписки) дорівнює 237\~800 гривень; 1/2 частина від залишку становить 118900 гривень, що становить 1/6 частку у праві спільної сумісної власності. Розмір частки [PERSON] у праві власності на спірне майно, на його думку, складає 5/6. Крім того, відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву [PERSON] , який за змістом є аналогічним поданому ним зустрічному позову. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 13.05.2021 року було прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] та об`єднано для розгляду в одному провадженні із первісним позовом. Позивачкою [PERSON] було подано відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого [PERSON] зустрічний позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. В обґрунтування своєї позиції [PERSON] зазначила, що спірна квартира була придбана у 2007 році в період шлюбу між сторонами та є спільною сумісною власністю подружжя. До свого позову [PERSON] додав копію розписки про отримання у борг коштів від [PERSON] для погашення заборгованості за іпотечним договором. Дана розписка датована 30.01.2019 року. Тобто в період, коли позивач та відповідач ще знаходились у шлюбних відносинах. Також до позову додана довідка від 29.01.2019 року ТОВ «Кей-Колект» про відсутність заборгованості за іпотечним договором. Тобто, враховуючи дату видачі даної довідки, можна зробити висновок про те, що станом на 29.01.2019 року заборгованості за іпотечним договором не було, і, таким чином, грошові кошти, які було нібито взято у борг [PERSON] у [PERSON] 30.01.2019 року не були витрачені на погашення заборгованості за іпотечним договором. Відповідачем [PERSON] подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій, окрім доводів, які вже наводились, зазначено, що у довідці від 29.01.2019 року за вих.№29/01/19/733388/6, виданої ТОВ «Кей-Колект» на ім`я [PERSON] , зазначено про відсутність заборгованості станом на 01.02.2019 року. Дата зазначеної довідки поряд із вихідним номером 29.01.2019 року це вихідна дата оформлення довідки ТОВ «Кей-Колект» у місті Києві, представник якої готував документи, щоб з ними виїхати до міста Миколаєва і посвідчити домовленість у приватного нотаріуса. Дата формування витягу 01.02.2019 року. До моменту угоди 30.01.2019 року відповідач [PERSON] звернувся до [PERSON] з питання отримання у борг коштів для погашення кредиту. 01.02.2019 року [PERSON] з представником ТОВ «Кей-Колект» зустрілися у нотаріуса та оформили угоду, тому відсутня розбіжність та невідповідність дат, як стверджує позивач. Ухвалами Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.06.2021 року та 08.07.2021 року в порядку ст. 84 ЦПК України було витребувано з ТОВ «Кей-Колект» інформацію, чи видавалась довідка [PERSON] за вихідним №29/01/19/733388/6 від 29.01.2019 року, а також якою датою було погашено кредитну заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11151937000 від 07.05.2007 року на підставі договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, укладеному між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк». Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.06.2021 року було залучено ТОВ «Кей-Колект» (адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 69, ЄДРПОУ 37825968) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 08.11.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Марченко В.І. позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні; проти задоволення зустрічного позову заперечували у зв`язку із необґрунтованістю вимог [PERSON] та відсутністю підстав для задоволення зустрічного позову. Після надання особистих пояснень було надано заяву про подальший розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Івко Л.В. у судовому засіданні підтримали зустрічну позовну заяву, просили її задовольнити, проти задоволення первісного позову [PERSON] заперечували у зв`язку з його необґрунтованістю. Після надання особистих пояснень було надано заяву про подальший розгляд справи за відсутності сторони позивача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «Кей-Колект» у судовому засіданні зазначив про відсутність на момент розгляду справи боргових зобов`язань перед кредитором що спірного об`єкту нерухомості. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України). Судом встановлено, що 21.03.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Світловодського міського управління юстиції Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №57 та видано свідоцтво серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 11.11.2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно договору купівлі-продажу від 07.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1443, [PERSON] у період шлюбу було придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 07.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір відповідно до якого квартиру за адресою: [ADDRESS] , було передано в іпотеку. За цим договором забезпечено вимоги іпотекодержателя, які виникають з договору про надання споживчого кредиту №11151937000 від 07.05.2007 року, згідно з яким: іпотекодержатель видає іпотекодавцю кредит у сумі 49000 доларів США, що за курсом НБУ, встановленим на день укладання цього договору, становить еквівалент 247450 гривень, а іпотекодавець зобов`язується його використати за цільовим призначенням та згідно із встановленим строком користування, своєчасно сплачувати плату за користування кредитом та своєчасно повернути кредит. Строк користування кредитом встановлено до 06.05.2028 року. 29.01.2019 року згідно договору, укладеного між ТОВ «Кей-Колект», яке згідно договору факторингу №1 від 12.12.2011 року набуло статус кредитора за кредитним договором №11151937000 від 07.05.2007 року та [PERSON] , було внесено зміни до договору про надання споживчого кредиту №11151937000 від 07.05.2007 року. Зокрема, з моменту підписання вказаної угоди було змінено валюту зобов`язання шляхом перерахунку суми заборгованості з іноземної валюти в національну валюту. На дату зміни валюти у зобов`язання (29.01.2029 року) заборгованість боржника за кредитом складає у гривневому еквіваленті 1307305 гривень 08 копійок, з яких 703185 гривень 05 копійок заборгованість по основній сумі кредиту; 604120 гривень 03 копійки заборгованість за процентами. Також сторони дійшли згоди, що кредитор здійснює анулювання (прощення) за фінансовим кредитом в іноземній валюті, не погашеного до 01.01.2015 року у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеної за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 01.01.2014 року. Сторони погодили, що після підписання даної додаткової угоди заборгованість позичальника за кредитним договором №1151937000 від 07.05.2007 року складає 535867 гривень 67 копійок, з яких 362110 гривні 40 копійок заборгованість по основній сумі кредиту; 173757 гривень 27 копійок заборгованість за процентами. 31.01.2019 року між ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON] було укладено договір №31/01/19/733388 від 31.01.2019 року про припинення зобов`язання переданням відступного. Сторони за цим договором дійшли згоди про припинення зобов`язань боржника, які виникли на підставі кредитного договору №11151937000 від 07.05.2007 року із всіма змінами та доповненнями, шляхом передачі боржником кредитору відступного до 01.02.2019 року включно. Відступним за даним договором є грошові кошти у розмірі 20000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 555800 гривень 00 копійок. Після виконання умов цього договору припиняються всі та кожне зобов`язання за кредитним договором №11151937000 від 07.05.2007 року, у тому числі іпотечний договір від 0705.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. за реєстровим номером №1447, а сам кредитний договір вважається таким, що припинив свою дію. Згідно довідки від 29.01.2019 року вих.№29/01/19/733388/7 ТОВ «Кей-Колект», що набуло статус кредитора за договором про надання споживчого кредиту №11151951000 від 07.05.2007 року на підставі договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, укладеному з ПАТ «УкрСиббанк», підтверджує, що станом на 01.02.2019 року зобов`язання [PERSON] до договору про надання споживчого кредиту №11151951000 від 07.05.2007 року припинені, заборгованість по зазначеному кредитному договору відсутня. За клопотанням відповідача [PERSON] його було допитано в якості свідка в порядку ст. 234 ЦПК України згідно із статтями 230-232 ЦПК України. В ході допиту [PERSON] пояснив, що погашення 31.01.2019 року заборгованості перед ТОВ «Кей-Колект» за спірний об`єкт нерухомості було здійснено ним особисто за кошти, позичені для погашення кредиту у його знайомого [PERSON] . В цей час сторони вже фактично спільно не проживали та не вели спільне господарство, але шлюб розірвано не було. На підтвердження своїх показів, [PERSON] надано копію боргової розписки від 30.01.2019 року, згідно якої [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 20\~000 доларів США для погашення кредиту за квартиру за адресою: [ADDRESS] перед «Кей-Колекет». Зобов`язався повернути борг з продажу квартири протягом шести місяців до 01.08.2019 року. Надання грошових коштів 30.01.2019 року на погашення заборгованості за квартиру перед ТОВ «Кей-Колект» у борг [PERSON] підтвердив у судовому засіданні і свідок [PERSON] , який пояснив, що боргові зобов`язання щодо повернення позики перед ним наразі не виконані, з вимогою про повернення боргу до суду він не звертався. Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України). Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. Борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, враховуються при поділі майна (пункти 23, 24 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Внаслідок придбання подружжям квартири у кредит боргові зобов`язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той з подружжя, який підписав договір. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами статті 544 ЦК України. Так, відповідно до статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Зазначена компенсація може бути стягнута лише у разі погашення за особисті кошти кредитної заборгованості, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16, постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 712/6574/16-ц (провадження № 61-17824св18), постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 755/16464/20 (провадження № 61-7759св21). З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин, наявних у справі доказів, оскільки спірна квартира [ADDRESS] була придбана подружжям [PERSON] та [PERSON] у період перебування у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України відсутні, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову [PERSON] та визначення за нею права власності на 1/2 частину квартири, а також про необґрунтованість вимог зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення частки у праві спільної сумісної власності подружжя з наведених у зустрічному позові підстав. Зобов`язання у вигляді повернення позиченої грошової суми за договором, укладеним в інтересах сім`ї, за відповідних правових підстав створює обов`язки для обох з подружжя. Виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами статті 544 ЦК України, та не є підставою для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved