Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

09.08.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтував тим, що він має дитячий будинок сімейного типу. Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 26.03.2021 року м. Кривого Рогу № Р-194/0/56-21 неповнолітньому [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Апостолівської міської ради № 165 від 27.07.2021 року вирішено влаштувати з 27.07.2021 року до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] - [PERSON] . Його мати [PERSON] згідно інформації Державної установи «Надеринщинська виправна колонія №65» засуджена 01.10.2020 року до позбавлення волі з кінцевим строком покарання 25.05.2024 року. Відповідачка відмовляється надавати кошти на утримання дитини. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти стягнення аліментів, оскільки перебуває під вартою. Але зауважила, що коли буде звільнена, має намір забрати дитину. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 12.02.2014 року встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00019994959 від 20.04.2018 року встановлено, що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки Державної установи «Надержинщинська виправна колонія» (№65) № 15/06/928/Ал від 05.03.2021 року встановлено, що [PERSON] [INFO] засуджена: 01.10.2020 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, (початок строку відбування покарання: 25.11.2020 року, кінець строку відбування покарання 25.05.2024 року), дійсно з 12.02.2021 року відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65) (а.с.10). Згідно розпорядження Голови районної державної адміністрації № Р-194/0/56-21 від 26.03.2021 року встановлено, що неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 11). Згідно рішення виконавчого комітету Апостолівської міської ради № 165 від 27.07.2021 року з 27.07.2021 року вирішено влаштувати до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] , [PERSON] для спільного проживання трьох дітей, позбавлених батьківського піклування, серед яких є неповнолітній [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-16). Згідно розпорядження Голови районної державної адміністрації № Р-238/0/269-15 від 10.07.2015 року встановлено, що на базі прийомної сім`ї [PERSON] , [PERSON] було створено дитячий будинок сімейного типу за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-20). Позивач, стверджуючи, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини звернувся до суду за захистом порушеного права, і з цих підстав між сторонами виник спір. При вирішенні спору, суд виходить з наступного. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Статтею 51 Конституції Українитаст.180Сімейного кодексу України(далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року за № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зіст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ( ч.2 ст.182 СК України). За правилами ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частин 1 та 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , сторони домовленості щодо участі відповідача у утриманні дитини не досягли, позивач наполягає на стягненні аліментів у розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.08.2021 року і до повноліття дитини. З відповідача також підлягає стягненню у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 180, 181, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved