Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

23 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , вказуючи на те, що з 06 серпня 1988 року вона перебуває з останнім у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 16 вересня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано, проте рішення не набрало законної сили. Протягом останніх років відносини між сторонами постійно погіршуються, поведінка [PERSON] є агресивною, останній вчинив відносно заявниці фізичне насильство (дав ляпаса), а також постійно вчиняє психологічне насильство (переслідує заявницю, виражається нецензурною лайкою, ображає її, погрожує фізичною розправою та нанесенням тілесних ушкоджень), за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Також [PERSON] протягом трьох місяців проходив програму для кривдників, проте свою поведінку не змінив. У зв`язку з цим [PERSON] не почуває себе в безпеці. Враховуючи те, що [PERSON] вчиняє фізичний та психологічний тиск відносно заявниці, а тому [PERSON] , як жертва насильства, просила застосувати відносно неї захист, передбачений Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме видати відносно [PERSON] обмежувальний припис строком на шість місяців, заборонивши останньому перебувати в місці проживання заявниці та у будь-який спосіб контактувати з нею. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали та просили про її задоволення. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні проти встановлення обмежувального припису не заперечував, однак був проти встановлення відносно нього заборони перебування у місці проживання дружини, мотивуючи заперечення відсутністю у нього іншого житла. Заслухавши пояснення заявниці [PERSON] , її представника [PERSON] , заінтересованої особи - [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що з 06 серпня 1988 року [PERSON] перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 16 вересня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано, проте рішення не набрало законної сили. Проте [PERSON] вчинив відносно [PERSON] фізичне насильство (дав ляпаса) та протягом тривалого часу вчиняє відносно останньої психологічне насильство (переслідує заявницю, виражається нецензурною лайкою, ображає її, погрожує фізичною розправою та нанесенням тілесних ушкоджень. У зв`язку з цим [PERSON] не почуває себе в безпеці. Вказані обставини знайшли своє повне підтвердження: - визнанням цих обставин заінтересованою особою; - копією постанови Вознесенського міськрайонного суду від 07 серпня 2020 року (справа №473/2531/20) про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, якою встановлено, що 25 липня 2020 року о 17 годині 15 хвилин за місцем свого мешкання по [ADDRESS] [PERSON] вчинив насильство в сім`ї відносно своєї дружини [PERSON] , а саме висловлювався нецензурною лайкою на її адресу, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю потерпілій [PERSON] ; - копією постанови Вознесенського міськрайонного суду від 12 серпня 2022 року (справа №473/1959/22) про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, якою встановлено, що 02 серпня 2022 року близько 12 години за адресою [ADDRESS] , [PERSON] ображав свою дружину [PERSON] нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та дав ляпаса, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру; - копією постанови Вознесенського міськрайонного суду від 16 вересня 2022 року (справа №473/2150/22) про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, якою встановлено, що 20 серпня 2022 року о 07 годині 30 хвилин [PERSON] умисно погрожував нанесенням тілесних ушкоджень та фізичною розправою по відношенню до своєї дружини [PERSON] , чим спричинив психологічне насильство. Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявна висока вірогідність повторення вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі відносно [PERSON] обмежувального припису шляхом заборони останньому перебувати в місці проживання заявниці, вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Проте, враховуючи відсутність у [PERSON] іншого місця проживання, суд вважає необхідним встановити строк обмежень у три місяці. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial