Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

20.07.2022 позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб, який укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 14.03.2001 відділом реєстрації актів громадського стану Решетилівського районного управління юстиції, актовий запис № 13. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з чоловіком припинили шлюбні відносини, проживають разом, але мають свої особисті інтереси, відсутнє взаєморозуміння, розійшлися погляди на життя. Спір про поділ майна, що є їхньою спільною власністю відсутній. Примирення та подальше спільне життя і збереження шлюбу між ними неможливе з викладених підстав. Позивачка вважає, що їх з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 20.07.2022 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 03.08.2022 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. У судове засідання позивачка не з`явилася, позивачкою надано суду заяви про розгляд справи за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Окрім цього, зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинено з січня 2022 року. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». (а.с. 23,29). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи, був повідомлена належним чином (а.с. 22, 28, 31, 33). Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин. Отже, за письмової згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 26.09.2022 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 14 березня 2001 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Решетилівського районного управління юстиції, актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.03.2001. Подружні стосунки та спільне проживання сторони припинили з січня 2022 року та поновлювати їх не збираються. Спільне господарство не ведеться, хоч і проживають разом. Спір про поділ майна, що є їхньою спільною власністю відсутній. Сумісне життя сторін не склалось, через різні погляди на життя, подружжя шлюбні відносини не підтримує, спільного господарства не ведуть, хоч і проживають разом, на теперішній час їх родина розпалась та поновити її немає можливості. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Позивачка скористалася даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи встановлені у справі обставини по наявним письмовим доказам, а також те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про суть пред`явлених вимог, не надав суду жодних доказів, що свідчать про обставини, які суд повинен врахувати при розгляді справи, суд прийшов до висновку, що наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка вирішила залишити прізвище - « [PERSON] ». З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2605114079.1 від 12.07.2022 (а.с. 1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с 9). Відповідно до ст. 133, 141 Цивільно-процесуального кодексу України судовий збір, суд стягує з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved