Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Представник Одеського міського центру зайнятості в серпні 2022 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість з виплаченої їй допомоги по безробіттю у розмірі 1976,35 грн. та судовий збір. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] звернулася до Одеського міського центру зайнятості з заявою про виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з чим їй було надано статус безробітного з 07.04.2020 року та призначено виплату допомоги по безробіттю, яка розпочалась 06.07.2020 року. Наказом Одеського міського центру зайнятості від 28.09.2020 року [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю та знято її з реєстрації як безробітну у зв`язку з початком зайнятості. З метою верифікації та моніторингу достовірності інформації поданої відповідачем щодо працевлаштування було встановлено факт приховування відповідачем від центру зайнятості інформації про перебування у трудових відносинах з 10.07.2020 року. В результаті чого [PERSON] приховуючи інформацію щодо дати працевлаштування, незаконно отримала допомогу по безробіттю в розмірі 1976,35 грн. Добровільно відповідач повернути кошти відмовляється, в зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.08.2022 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Від представника відповідача, адвоката - Білий В.В. 05.09.2022 року надійшов відзив у якому він заперечував щодо позовних вимог зазначивши наступне. 06.07.2020 року відповідачу розпочато виплату допомоги по безробіттю. 28.09.2020 року припинено виплату допомоги та знято відповідача з реєстрації як безробітну, у зв`язку з її працевлаштуванням, ці обставини не заперечуються сторонами. Щодо працевлаштування з 10.07.2020 року по 11.07.2020 року без трудової книжки. На думку представника відповідача, Одеським міським центром зайнятості не було досліджено усіх суттєвих обставин для встановлення недобросовісності [PERSON] . Матеріали розслідування не містять відомостей з Пенсійного фонду про нарахування доходу відповідачу. До того ж, [PERSON] не мала з ФОП [PERSON] трудових відносин, оскільки не приступила до роботи. Роботодавець не уточнила інформації про свого працівника, та звільнила її на наступний день після працевлаштування, отже, наведене не може ставитись в провину відповідача. 16.09.2022 року від представника позивача надійшов відзив. Листом ГУ ДПС в Одеській області було підтверджено факт перебування у трудових відносинах [PERSON] з ФОП [PERSON] у період з 10.07.2020 року по 11.07.2020 року. Відповідно до реєстру застрахованих осіб встановлено факт отримання доходу [PERSON] в період перебування в статусі безробітного та отримання допомоги по безробіттю. Відповідач була ознайомлена з її правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, зокрема і про зобов`язання інформування протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації. 20.09.2022 року представник відповідача надіслав заперечення щодо відповіді на відзив. Зазначив, що з особистого кабінету [PERSON] , веб-порталу ПФУ вбачається, що відсутній запис про працевлаштування відповідача у період, зазначений позивачем у ФОП [PERSON] з 10.07.2020 року по 11.07.2020 року. Останнє працевлаштування зафіксовано 09.09.2020 року, про що відповідач повідомила Одеський міський центр зайнятості. Інформація, яка була долучена позивачем до відповіді на відзив, може бути результатом здійснення арифметичної помилки при подачі звітності підприємцем, враховуючи суперечні данні. Представник позивача, в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, представник відповідача просив розглянути справу за наявними у справі доказами з урахуванням відзиву та заперечень наданих суду. Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши письмові доводи сторін, дослідивши подані ними докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначено Законом України «Про зайнятість населення». Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Відповідач [PERSON] з 07.04.2020 року, згідно поданої нею заяви, та наказу № НТ200407 від 07.04.2020 року отримала статус безробітного у Одеському міському центрі зайнятості, в зв`язку з чим отримувала допомогу по безробіттю з 06.07.2020 року - наказ № НТ 200407. Відповідно до наказу № НТ200928 від 28.09.2020 року Одеським міським центром зайнятості [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 92 від 30.03.2021 року встановлено, що за даними обміну даних з довідника ПОУ (ЄДРС) отримана інформація про факт зайнятості [PERSON] у ФОП [PERSON] , як особи, яка працевлаштована без трудової книжки (з позначкою «2 наймані працівники без трудової книжки»), мала трудові відносини під час перебування на обліку як безробітна у період з 10.07.2020 по 11.07.2020 та звільнена за п.1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін. Під час перевірки скарг та заяв не надходило. Відповідно до відомостей з реєстру персональних карток (ДРЗДСС), вбачається факт працевлаштування [PERSON] у липні 2020, нарахована заробітна плата у розмірі 500 грн. Наймачем зазначена ФОП [PERSON] . Категорія застрахованої особи: «наймані працівники на загальних підставах». Відповідно до абзацу 19 підпункту 1 пункту 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 р. № 792, центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня встановлення факту виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно із статтею 4 Закону України «Про зайнятість населення». Отже, наведені норми закону пов`язують припинення виплати допомоги по безробіттю з виконання зареєстрованим безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Тобто встановлення такого факту є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення на випадок безробіття. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015р.у справі № 21-20а15 та він має враховуватися судами згідно Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, відповідач з 10.07.2020 по 11.07.2020 року відносилася до категорії зайнятого населення та з цього часу не мала права перебувати на обліку в службі зайнятості, так як надавала оплатні послуги ФОП [PERSON] . Відповідачем даний факт не спростовано жодним належним та допустимим доказом. Представником відповідача лише наведено припущення, що ФОП [PERSON] допустила арифметичну помилку у внесені відомостей при подачі звітності щодо працевлаштування відповідача. Суд наголошує, що відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також представником відповідача було зазначено, що відповідно до відомостей особистого кабінету ПФУ відсутній запис про працевлаштування відповідача у період, зазначений позивачем у ФОП [PERSON] з 10.07.2020 року по 11.07.2020 року. Останнє працевлаштування зафіксовано 09.09.2020 року, про що відповідач повідомила Одеський міський центр зайнятості. З додатків, долучених до письмових заперечень, вбачається, що відомості, які відображаються в особистому кабінеті відповідача, на веб-сайті ПФУ -відомості з електронної трудової книжки. Згідно Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 92 від 30.03.2021 року [PERSON] була працевлаштована без трудової книжки (з позначкою «2 наймані працівники без трудової книжки». Відповідно до частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Всупереч нормам чинного законодавства, відповідач не повідомила Одеський міський центр зайнятості про початок оплачуваної роботи. Отже, наявність у застрахованої особи, яка має статус безробітної, оплачуваної роботи є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення на випадок безробіття. Згідно частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума забезпечення та вартості наданих послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з неї з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Наказом Одеського міського центру зайнятості № НТ210406 від 06.04.2021 року прийнято рішення про повернення виплат з 10.07.2020 року по 09.09.2020 року, сума боргу 1976,35 грн. 06.04.2021 року на адресу відповідача надіслано претензію № 882/19/06 з пропозицією добровільно повернути суму боргу в розмірі 1976,35 грн. в 15-денний термін. Сума переплати відповідачем не повернута. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позову Одеського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів та необхідність його задоволення, оскільки відповідач, перебуваючи на обліку як безробітна, своєчасно не повідомила про початок працевлаштування, а отже своїм діями порушила умови Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що призвело до надлишкової виплати їй коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 1976,35 грн. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2 481 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. На підставі ст.ст.36, 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та

Outcome: approved