Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту КП «Київтеплоенерго») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути: - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 2 000 грн.; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 13 000 грн., витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. та судовий збір в сумі 2 270 грн. В обґрунтування позову зазначено про те, що відповідач є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] . При цьому у встановленому законом порядку від надання послуг відповідач не відмовлявся. Позивач вказує, що відповідач користується послугами, але свої зобов`язання по сплаті за надані послуги з централізованого опалення належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 20.01.2022 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем до суду подано відзив, відповідно до якого зазначено про те, що дійсно мала місце заборгованість, що виникла станом на 01.09.2021 у зв`язку з пандемією та впровадженням в Україні локдаунів, що позбавило можливості сторону відповідача вчасно розрахуватись за комунальні послуги. Однак згодом, коли ситуація покращилась, відповідач навіть зважаючи на те, що позивач не звертався до нього з вимогою про стягнення боргу, почав розраховуватись з боргом, а тому станом на 01.02.2022 борг у відповідача відсутній. Також, відповідач просить застосувати строки позовної давності щодо боргу, що виник до 01.05.2018 року. 21.02.2022 позивачем подані заперечення на клопотання відповідача щодо застосування строків позовної давності, які обґрунтовано тим, що відповідачем не доведено факт, через який останній не знав про порушення свого права до жовтня 2018 року, а тому просить відмовити у застосуванні строків позовної давності. Ухвалою суду від 07.04.2022 постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Від відповідача 25.05.2022 надійшли заперечення, зокрема вказує на те, що боргу за оплату послуг не має, а станом на 01.03.2022 мав переплату у розмірі 206,10 грн., а також відсутній борг за гаряче водопостачання, оскільки не користується вказаною послугою, що підтверджується зняттям контрольних показників з лічильника. Зважаючи на викладене, просить не приймати до уваги заперечення сторони позивача, в тому числі з підстав неправомірності таких його дій під час війни в країні. 08.06.2022 позивачем надано письмові пояснення по справі, в яких зазначено про те, що відповідачем у лютому 2022 року частково оплачено борг у розмірі 2 000 грн., а також продовжуються періодичні оплати , а тому актуальна сума боргу за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води складає 4 000 грн. Також стверджують, що відповідач кожного місяця отримував платіжні документи, однак при цьому не звертався до позивача щодо здійснення неправомірного нарахування заборгованості та/або перерахунку такого боргу. А тому, позивач вважає, що послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку відповідача в період виникнення заборгованості надавались в повному обсязі, а відтак позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплату спожитих послуг. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, до суду подав заяву та просить стягнути з відповідача фактичну заборгованість у розмірі 2 259,58 грн. та судові витрати. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 11.10.2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесїї Позивач набув право вимог заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 2 000 грн.за адресою: [ADDRESS] . Згідно із п. 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких від ступлене за цим договором.Таким чином, позивач прийняв право вимоги за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 18.08.1988. З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (далі Правила). Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. КП«КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] , котра під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а також зазначає, що від відповідача не надходило у встановленому законом порядку відмови від надання послуг. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 2 000 грн., заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 13 000 грн. З розрахунку заборгованості КП «Київтеплоенерго» вбачається, що заборгованість [PERSON] за період з 01.05.2018 по 31.08.2021 складає 13 000 грн. з поміж зазначеного позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу за опалення до 01.05.2018 у розмірі 2 000 грн., однак при дослідженні заборгованості вбачається, що в Додатку 1 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18, заборгованість [PERSON] за послугу з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] складає 3 000 грн., а відтак різниться із заявленою позивачем вимогою. При цьому, відповідачем разом з відзивом надано до суду на підтвердження своїх заперечень копії платіжних доручень, а саме дублікат квитанції від 23.12.2021 на суму 2 900 грн., дублікат квитанції на суму 2 338 грн., дублікат квитанції на суму 2 502,42 грн., а також чек на суму 5 000 грн. З огляду на викладене, а також на те, що відповідачем здійснювались платежі в рахунок погашення основного боргу до звернення позивача до суду з зазначеним позовом, суд ставить під сумнів розрахунок заборгованості, що міститься в матеріалах справи. Також, матеріали справи містять рахунки повідомлення, де чітко відслідковується тенденція зменшення суми боргу, а саме рахунок-повідомлення станом на 01.11.2021 в графі «До сплати» зазначено 11 714,25 грн., станом на 01.12.2021 - 10 912,13 грн., станом на 01.01.2022 - 7 502,42 грн. Відповідно до заперечень від 21.02.2022 на доводи відповідача щодо застосування строків позовної давності та недоведеності відсутності боргу, позивач зазначає, що відповідач не надав докази того коли саме останній дізнався про порушення свого права, а відтак позов подано в межах строків позовної давності, тому вимоги позову мають бути судом повністю задоволено. Відповідно до норм ЦК України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, п.п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. З розрахунку заборгованості КП «Київтеплоенерго» вбачається, що заборгованість [PERSON] за період з 01.05.2018 по 31.08.2021 складає 15 000 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення) За інформацією з рахунку-повідомлння споживача [PERSON] вбачається, що станом на 01.04.2022 року заборгованість перед позивачем за послуги з централізованого опалення води відсутня, а навіть вбачається переплата у сумі 206,10 грн., що вказує на відсутність боргових зобов`язань перед позивачем. Згідно рахунку-повідомлення станом 01.05.2022 зазначено про наявність заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 1 347,06 грн., котра оплачена відповідачем 19.05.2022, що підтверджується квитанцією № 1683/18395 на суму 1 379,65 грн. Зокрема, судом також встановлено, що відповідач послугами гарячого водопостачання не користується, при цьому вода не надходить до квартири, що підтверджується Актом розпломбування від 06.04.2021 з відміткою представника [PERSON] «мешканець користується виключно бойлером». Зазначене також підтверджено Актом прийняття на комерційний облік лічильника від 10.03.2016, а також Актом зняття контрольних показників з вузла розподільного обліку від 25.10.2021, де вбачається, що показник не змінюється з дати його встановлення, а саме з 10.03.2016. З поміж-іншого позивачем 18.05.2022 надано до суду розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 31.01.2022, а також довідку про стан заборгованості станом на 01.05.2022. Зазначений доказ, судом не може братись до уваги з підстав того, що розрахунок виходить за межі заявлених позовних вимог, а саме після подання позову до суду. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що КП «Київтеплоенерго» не доведено належними та допустимими доказами існування заборгованості за період з 01.05.2018 по 31.08.2021, оскільки відповідачем здійснювались платежі в рахунок погашення боргу, починаючи з грудня 2021 року, а отже часу, що передує зверненню позивача до суду, а тому розрахунок боргу не є беззаперечним, а відтак суд не має підстав для задоволення позову КП «Київтеплоенерго» в цій частині. Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості, що виникла до 01.05.2018 у загальному розмірі 2 000 грн. слід зазначити, що відповідачем при подачі відзиву на позовну заяву заявлено клопотання про застосування строків позовної давності в цій частині позовних вимог. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України установлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що право вимоги зі сплати заборгованості за період до 01.05.2018 до позивача перейшло від ПАТ «Київенерго» за договором відступлення права вимоги, однак з позовом про її стягнення комунальне підприємство звернулося лише 17.01.2022, тобто з пропуском трьохрічного строку для звернення за захистом порушеного права, обставин, які б свідчили про поважність пропуску позивачем строку звернення до суду не встановлено, суд за наявності заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог КП «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості, що виникла до 01.05.2018, за якими позивач внаслідок спливу строку позовної давності втратив право вимагати захисту його порушеного права в судовому порядку. За вказаних осбавин, суд приходить до висновку про відмову КП «Київтеплоенерго» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed