Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

У жовтні 2021 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що з 02.06.2001 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2019 у справі № 334/6538/18 шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу сторонами придбана квартира [ADDRESS] на ім`я відповідача за договором купівлі-продажу від 19.10.2009. На теперішній час відповідач проживає у місті Києві та чинить перешкоди щодо користування вказаною квартирою, мирним шляхом вирішити питання щодо поділу цього майна не бажає. Посилаючись на вимоги ст.ст. 60, 65, 70 Сімейного кодексу України (далі - СК України), ст. 372 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), просив визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя вищезазначену квартиру, визнати за позивачем право власності на Ѕ частину цієї квартири, стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 2-5). Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою від 11.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в загальному порядку, розпочато підготовче провадження та призначене підготовче судове засідання на 09.11.2021 на 10:00 год., встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 41). 09.11.2021 підготовче судове засідання не відбулось та було перенесене на 21.12.2021 на 11:00 год. 12.11.2021 на адресу суду повернувся конверт із поштовим відправленням на адресу відповідача копії ухвали суду від 11.10.2021, копій позовної заяви з додатками через відмову адресата від отримання кореспонденції. Ухвалою від 21.12.2021 закрито підготовче провадження у даній справі та справу призначено до розгляду по суті на 25.01.2022 на 11:00 год. 24.12.2021 відповідачеві на зазначену нею електронну адресу було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами, а також розміщено оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-порталі Судової влади України. 25.01.2022 на електронну адресу суду надійшов електронний лист від відповідача з проханням перенести розгляд справи та про наступне судове засідання повідомити відповідача електронною поштою, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено до 28.02.2022 до 14:00 год. Також, 28.01.2022 відповідачеві знов направлено електронною поштою копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками, із роз`ясненням права зареєструватись в підсистемі «Електронний суд». 24.02.2022 від відповідача на електронну пошту суду надійшов електронний лист з проханням перенести судове засідання через введення воєнного стану. 28.02.2022 судовий розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою сторін до 01.04.2022 до 10:00 год. 01.04.2022 судовий розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою сторін до 30.05.2022 до 11:00 год. 04.05.2022 від відповідача на електронну пошту суду надійшов електронний лист з проханням перенести судове засідання у зв`язку із тим, що внаслідок воєнних дій відповідач покинула Україну, а її адвокат займається волонтерською діяльністю на лінії фронту. 30.05.2022 судовий розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою сторін до 29.06.2022 до 10:30 год. 29.06.2022 судовий розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою сторін до 27.07.2022 до 10:00 год. 27.07.2022 від відповідача на електронну пошту суду надійшов електронний лист з проханням перенести судове засідання у зв`язку із тим, що внаслідок воєнних дій відповідач покинула Україну, а її адвокат також не може взяти участь у справі. 27.07.2022 судовий розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою сторін до 15.09.2022 до 10:30 год. У судовому засіданні, яке відбулось 15.09.2022, представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, що викладені у ньому, не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про відкладення розгляду справи не подала. Раніше подані заяви від імені відповідача про відкладення розгляду справи не містили накладення електронного цифрового підпису, а також не містили інформації про прізвище, ім`я та по батькові представника відповідача. Незважаючи на неодноразове відкладення розгляду справи, відповідачем не надавались докази поважності причин її неявки, а також причин неявки її представника в усі попередні судові засідання. Також відповідач не скористалась правом взяти участь у розгляді справи дистанційно (в режимі відеоконференції). Відзив на позов не подала. Таким чином, враховуючи, що відповідач, будучі належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, не з`явилась до суду, не повідомила про причини неявки, не подала відзив на позовну заяву, судом за згодою представника позивача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 326 від 02.06.2001, [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, внаслідок чого дружина змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2019 у цивільній справі № 334/6538/18 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, внаслідок чого шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7-8). Під час шлюбу 19.10.2009 [PERSON] зі згоди [PERSON] укладено із [PERSON] , [PERSON] договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 33,4 кв.м, жилою площею 18,1 кв.м., складену з 2 кімнат. Договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кашпуровою Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2337 (а.с. 17-19). Право власності на квартиру за [PERSON] зареєстровано 22.10.2009, що підтверджується копією витягу Орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» № 24216852 від 22.10.2009 (а.с. 21). Відповідно до довідки про середньоринкову вартість житлової нерухомості від 24.09.2021 № 9063/24, складеної ТОВ «Земля плюс 2006», станом на 24.09.2021 вартість квартири становить 410 098 грн. (а.с. 26-35). Так, статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їй на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У даному випадку відповідачем не надано доказів, що квартира придбавалась нею за її особисті кошти. Крім того, відповідач не подала відзиву на позов, а у своїх заявах, адресованих суду, не спростовувала обставин щодо набуття квартири у власність за спільні кошти подружжя. Відтак, у даній справі не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на квартиру, яка була набута в період шлюбу. Тому, дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а частки чоловіка та дружини є рівними. Отже, суд доходить висновку, що спірна квартира, що була набута сторонами під час перебування в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом визнання за кожним із співвласників права власності на 1/2 її частину. Таким чином, позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, в розмірі 2 050,50 грн.

Outcome: approved