Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 29.09.2015 [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані син [PERSON] та відповідач [PERSON] , однак [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає понад один рік без поважних причин. Зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2021 між позивачем та відповідачем був розірваний шлюб, і [PERSON] втратила право користування зазначеною квартирою. Крім того, [PERSON] не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і на даний час проживає за кордоном. Просив визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 2-3). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено строк для подання заяв по суті справи (а.с. 13). Заяв по суті справи сторони до суду не подавали. Позивач у судове засідання не з`явився. Надіслав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити, розгляд справи проводити за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином рекомендованим листом із повідомленням, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, відзив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала. З урахуванням викладених обставин, судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання). Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] , [INFO] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29.09.2015 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2658 (а.с. 4-5), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.09.2015 № 44756404 (а.с. 6). У цій квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Запоріжжя (а.с. 12). Як вказує позивач у позові, відповідач фактично у квартирі за адресою: [ADDRESS] , понад 1 рік без поважних причин не проживає, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла, особистих речей в квартирі не має і на даний час проживає за кордоном. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2021 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7). Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частиною 1 статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права\~\~власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження\~\~своїм майном. Верховний Суд України в своїй постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Оскільки судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] ,в якій зареєстрована, але понад 1 рік не проживає відповідач, яка вже не є членом його сім`ї, що перешкоджає позивачеві у здійсненні права володіння та розпорядження своїм майном, тому суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для усунення вказаних перешкод позивачеві шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У позовній заяві позивач не просив стягнути з відповідача судові витрати, з огляду на що дане питання судом не вирішувалось.

Outcome: approved