Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Короткий зміст вимог заявників. [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення обмежувального припису відносно [PERSON] , та просили встановивти останній заборону перебувати в місці проживання з постраждалими особами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців; наближатись на відстань менше 2 км. до місця проживання вищевказаних осіб протягом 6 місяців; особисто або через третіх осіб вести телефонні переговори з постраждалими особами або контактувати з ними через інші засоби зв`язку строком на 6 місяців; особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб, якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та будь-який спосіб спілкуватися з ними строком на 6 місяців. В обгрунутування заяви вказали, що [PERSON] систематично вчиняє насилля відносно заявників протягом тривалого часу. З самого народження малолітньої дитини ненавидить її, використовує виключно як засіб маніпуляції та шантажу. Так, 28.07.2022 [PERSON] мала намір завдати фізичної шкоди мамолітній дитині та родині заявників, а саме коли [PERSON] вийшов з дитиною та її бабусею [PERSON] на прогулянку на дитячий майданчик, [PERSON] почала стріляти у напрямку малолітньої дитини, дві кулі влучили в [PERSON] , уразивши передпліччя та спину. Після вказаних подій дитина погано спала, відмовлялась від їжі, а [PERSON] потрапила до лікарні де було проведено оперативне втручання по вилученню куль. Процесуальні дії у справі. Позиції учасників справи. 11.08.2022 ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження та заяву призначено до розгляду на 12.08.2022. 12.08.2022 за клопотанням представника [PERSON] розгляд справи відкладено на 15.08.2022 15.08.2022 постановлено ухвалу про витребування доказів по справі, а саме копій матеріалів кримінального провадження, розгляд справи відкладено на 25.08.2022 25.08.2022 у зв`язку з ненадходженням до суду витребуваних доказів по справі оголошено перерву до 06.09.2022 року. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] заяву підтримали та просили її задовольнити. Щодо встановлення заборон [PERSON] відносно [PERSON] , який не є заявником по справі, просили суд в цій частині заяву не розглядати. [PERSON] та її представник [PERSON] заперечували проти видачі обмежувального припису, надали свої письмові заперечення. Вказали, що обставини викладені в заяві є надуманими, перекрученими, а сам факт звернення до суду з даною заявою спрямований на створення штучних підстав невиконання постанови Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020 у справі №336/3744/19, якою визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . За фактом невиконання рішення суду відносно [PERSON] , ВП № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 382 КК України за № 12021082080001903, яке триває і на даний час. Щодо подій, які відбулися 28.07.2022, вказали, що за фактом нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] , ВП № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області внесені відомості до ЄРДР за ст. 125 КК України, а відносно батька [PERSON] - [PERSON] вищевказаним відділом поліції розпочате досудове розслідування внаслідок того, що [PERSON] , взявши в руки ніж кидався на [PERSON] , намагаючись нанести їй тілесні ушкодження, при цьому погрожуючи вбивством. Вважають такі дії заявників покликані з їх незгодою з постановою Запорізького апеляційного суду, якою визначено місце проживання дитини з матір`ю. Представник третьої особи Онищенко Л.А. заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. [PERSON] у судові засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Нормативне обґрунтування. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2 та ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України) Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Брати участь у доказовій діяльності можуть усі особи, які беруть участь у справі, це їх право. Однак доказування кожної обставини, яка має значення для ухвалення рішення у справі, на підставі закону стає обов`язком певного суб`єкта. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Постановою Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020 у справі №336/3744/19 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Постанова набрала законної сили, однак не виконана. З квітня 2019 по теперішній час малолітня [PERSON] проживає з батьком [PERSON] . Протягом 2019-2022 років [PERSON] та [PERSON] багаторазово звертались до правоохоронних органів з різних підстав, у тому числі і з заявами про спричинення тілесних ушкоджень одне одному. У період з 2019-2022 роки заявники звертались і до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, [PERSON] з питань перевірки представниками адміністрації умов проживання малолітньої [PERSON] , проведення профілактичної бесіди з [PERSON] [PERSON] надавав звіти щодо побачень дитини з матір`ю. Так, 29.07.2022 року за заявою [PERSON] про те, що 28.07.2022 приблизно 17.30 за адресою [ADDRESS] , заявниці було нанесено тілесні ушкодження відомою особою внесені відомості до ЄРДР №12022087080000472, триває досудове розслідування. Також, 29.07.2022 року за заявою [PERSON] про те, що 28.07.2022 року приблизно о 17.30 за адресою [ADDRESS] , заявниці було нанесено тілесні ушкодження відомою особою внесені відомості до ЄРДР №12022087080000473, триває досудове розслідування. Так, згідно висновку експерта № 1116п у кримінальному провадженні №12022087080000473 від 29.07.2022 року при огляді [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у ділянках правого плечового суглобу та правого плеча по задній поверхні правого надпліччя, у середній третині лівого передпліччя по задній поверхні, садно у нижній третині лівого передпліччя по задній поверхні, що кваліфікується як легкі тілесні ушкодження. По кримінальному провадженню №12022087080000472 від 29.07.2022 року, призначено судово-медичну експертизу, висновки експерта учасниками не були надані, також їх і не містять копії матеріалів кримінального провадження витребуванні судом за клопотанням заявників. Висновки суду. Оцінивши наявні у справі докази, виходячи із загального обсягу доказів, які долучені заявниками та заінтересованою особою, витребувані судом та досліджених в судовому засіданні, суд приводить до висновку, що заявники не надали суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства щодо них особисто внаслідок протиправних дій [PERSON] , а також ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останньої обмежувального припису. Так, з досліджених у судовому засіданні відеозаписів наданих як заявниками так і заінтересованою особою, встановлено що між батьками дитини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] триває конфлікт. На записах видно і чутно, що і [PERSON] , і [PERSON] постійно конфліктують між собою, ображають один одного. Суд не приймає до уваги та не надає оцінку доказам наданим учасниками провадження, а саме: заявам до поліції за період 2019-2020 роки, зверненням до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, відеозаписам розмов учасників за цей же період та роздруківки судових засідань по справі №336/3845/20, оскільки цим письмовим доказам, фактичним обставинам, поясненням учасників справи, вже була надана оцінка судом під час розгляду заяви [PERSON] , зацікавлені особи [PERSON] , районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про видачу обмежувального припису. Щодо подій від 28.07.2022, які і були підставою для звернення з новою заявою про видачу обмежувального припису, то судом встановлено, згідно наданих висновків експертів, лише нанесення легких тілесних ушкоджень [PERSON] , щодо нанесення ушкоджень [PERSON] , судом таких доказів не надано. Окрім того, згідно додаткових пояснень свідка, які містяться у матеріалах кримінального провадження №12022087080000472 від 29.07.2022, на які звертав увагу суду представник [PERSON] , [PERSON] пояснив, що у майбутньому не буде перешкоджати [PERSON] бачитися з дитиною [PERSON] що також свідчить про конфлікт між всіма учасника провадження. Самі по собі звернення до правоохоронних органів із заявами, наявність кримінальних проваджень, не свідчать про доведеність вини у вчиненні протиправних дій. Отже, беззаперечних доказів на підтвердження застосування до [PERSON] та [PERSON] фізичного та психологічного насильства з боку [PERSON] , заявники суду не надали. Напроти, матеріали справи свідчать лише про наявність неприязнених відносин між сторонами конфлікту. З огляду на зазначене, заявники не довели наявність обґрунтованих ризиків вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо них, їх малолітньої дитини і потребу у захисті в порядку, передбаченому Законом, оскільки із встановлених обставин справи вбачається, що [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась за насильство в сімї, висновків експертів за результатами медичних експертиз щодо нанесення заявникам тілесних ушкоджень, матеріали справи не містять, натомість містять висновки про нанесення легких тілесних ушкоджень [PERSON] . Також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і заяви [PERSON] про вчинення домашнього насилля [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] . Натомість судом встановлено, що [PERSON] намагається близько трьох років вчинити всі законні дії аби малолітня дитина [PERSON] проживала з нею, було виконане рішення суду, яке набрало законної сили, та яким визначено місце проживання дитини з матір`ю, а не з батьком. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] , заінтересовані особи [PERSON] , орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про видачу обмежувального припису, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства, у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому відсутні підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявників, у зв`язку з чим слід відмовити у видачі обмежувального припису.

Outcome: dismissed