Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

Представник відповідача-адвокат Гандзюк І.Р. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Заяву мотивує тим, що рішенням Надвірнянського районного суду від 06.05.2022 у цивільній справі № 404/7829/20 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Ухвалюючи дане рішення суд не вирішив питання розподілу судових витрат. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то з позивача необхідно стягнути понесені відповідачкою витрати на правову допомогу. На підтвердження їх розміру відповідачкою надано відповідний договір, в якому гонорар є фіксованою сумою. Від представника позивача-адвоката Осіпової Ю.Ю. поступило заперечення щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат. Заперечення мотивує тим, що судом першої інстанції вирішено питання розподілу судових витрат, а також відсутні підстави для задоволення заяви представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат враховуючи наступне. Так, 20.08.2021 на електронну адресу представника позивача надійшла заява, в якій представник відповідача просила суд крім інших документів, долучити до матеріалів справи, в тому числі, копію договору про надання правової допомоги та квитанцію. \~ \~ \~ \~ При цьому жодних заяв по суті представником відповідача під час розгляду справи подано не було, як і не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Про необхідність надання попереднього розрахунку вказує процесуальне законодавство, що підтверджено відповідними правовими позиціями Верховного Суду. Крім того документи, які подані представником відповідача на підтвердження понесених витрат стороною відповідача, не підтверджують надання правової допомоги адвокатом Гандзюк І.Р. саме у цивільній справі № 404/7829/20. Так, договір про надання правової допомоги від 12.05.2021 містить лише інформацію «про надання правової допомоги та представництво [PERSON] у Надвірнянському суді», однак не зазначено у якій справі надається правова допомога, з якого приводу, не вказано суть спору, не зазначений номер справи, дані інших осіб, які беруть участь у справі, а отже не можна встановити, в чому саме полягає надання правової допомоги адвоката Гандзюк І.Р., і чи пов`язана вище вказана правова допомога із позовом про зміну розміру аліментів, з яким звернувся до суду [PERSON] . Крім того в порушення вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником відповідача у визначений законодавством термін не надано жодних доказів, оформлених у встановленому законом порядку, на підтвердження понесених витрат з надання правничої допомоги в розмірі 5000 грн., не надано договору, укладеного з адвокатом про надання юридичної допомоги саме у справі за позовом [PERSON] про зміну розміру аліментів, не надано детального опису робіт (наданих послуг) із зазначенням здійснених ним витрат. Під час судових дебатів представником відповідача також не було зроблено відповідної заяви про надання таких доказів у п`ятиденний термін після ухвалення рішення суду першої інстаниії. Тому вважає, що заява про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу, надану адвокатом Гандзюк І.Р., не підлягає задоволенню, оскільки подана з порушенням порядку, встановленого для її подання. Відповідач [PERSON] та її представник-адвокат Гандзюк І.Р. в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись засчасно належним чином поштовим зв`язком та телефонограмою. Представник позивача [PERSON] -адвокат Осіпова\~Ю.Ю.\~в судовому\~засідання просила відмовити представнику відповідача-адвокату Гандзюк І.Р. в задоволенні заяви про стягнення з [PERSON] судових витрат на правничу допомогу на користь [PERSON] з підстав, зазначених у запереченні на заяву. За змістом ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Таким чином суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутності відповідача та її представника. Суд, розглянувши заяву, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків. За змістом ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 2 ст.\~141\~ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2022 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів відмовлено. Однак при винесенні рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною відповідача подано договір про надання правовох допомоги (юридичних послуг), копію квитанції про перерахунок коштів. Положеннями статті 59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з п. 4 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~від 05.07.2012\~№ 5076-VI\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст.\~19\~Закону №\~5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Так, за змістом статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Як вбачається з квитанції про сплату грошових коштів серії 10 ВАА № 001757 від 20.08.2021, вартість наданих послуг (професійної правничої допомоги) становить 5000,00 грн. Вказаний розмір судових витрат погоджений адвокатом та клієнтом, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 12.05.2021, п. 5.2 якого визначає, що гонорар складається з суми вартості послуг, яка узгоджена сторонами, та становить 5000 грн. Даний договір підписано сторонами. Вказані послуги оплачені в повному об`ємі, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним документом. Таким чином суд вважає, що доводи представника позивача щодо співмірності судових витрат на правову допомогу є обґрунтованими. Враховучи викладене, положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно якої у разі у разі\~відмови в\~позовіінші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, а також те, що при винесенні судового рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що заяву представника відповідача про розподіл судових витрат необхідно задоволити, та стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки вказана сума підтверджується доказами надання представником відповідача правничих послуг у справі.

Outcome: approved