Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

У грудні 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором позики від 09 вересня 2019 року в загальній сумі 367 641,59 грн., в тому числі основна сума боргу 200 000,12 грн., 20 % річних в сумі 71 439,76 грн., інфляційні втрати в сумі 30 287,52 грн., штраф в розмірі 14 190,00 грн. та пеня в сумі 51 724,19 грн. та стягнути судові витрати на сплату судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 вересня 2019 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою О.С. було посвідчено Договір позики укладений між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до умов якого [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 473 000,00 грн. Відповідно до п.3.1. Договору позичальник зобов`язалася повернути позикодавцю позику у термін до 09 березня 2020 року включно щомісячними платежами у сумі не менше 50 000,00 грн. шляхом безготівкового зарахування грошових коштів на картковий рахунок позикодавця № [NUMBER] у ПАТ КБ «Приватбанк». Всупереч умовам укладеного договору, в строк з 11 вересня 2019 року по 06 вересня 2020 року позичальник перерахував на картковий рахунок позикодавця лише грошові кошти в загальній сумі 272 999,88 грн. Станом на 13 грудня 2021 року заборгованість [PERSON] перед позивачем за Договором позики від 09 вересня 2019 року складає 367 641,59 грн., що складається з: 200 000,12 грн. загальна сума заборгованості; 30 287,52 грн. інфляційні втрати згідно 625 Цивільного кодексу України; 71 439,76 грн. 20 % річних від простроченої суми згідно ст.625 Цивільного кодексу України з урахуванням п.3.6 Договору позики; 14 190,00 грн. штраф в розмірі 3 % від суми позики на підставі п.3.4 Договору позики; 51 724,19 грн. пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення згідно п.5.2 Договору. 22 червня 2021 року позивач на адресу відповідача направив претензію з вимогою погасити суму боргу за Договором позики. Зазначена претензія була отримана відповідачем 24 червня 2021 року, проте залишилась не виконана. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2021 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 25 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на 14 березня 2022 року 14.30 год. Відповідно до рекомендованих повідомлень (а.с.37, 38) позивач та відповідач отримали ухвалу про відкриття провадження у справі. 14 березня 2022 року справа знята зі складу, розгляд справи відкладено на 03 травня 2022 року 15.00 год. 03 травня 2022 року у зв`язку з неявкою учасників справи та відсутністю відомостей про належне повідомлення, розгляд справи було відкладено на 20 червня 2022 року 14.30 год. 04 травня 2022 року до суду повернулося рекомендоване повідомлення (а.с.45) відправлене судом на ім`я відповідача [PERSON] з відміткою засобів поштового зв`язку «причина повернення за закінченням терміну зберігання». 11 травня 2022 року до суду повернулося рекомендоване повідомлення (а.с.46) відправлене судом на ім`я позивача [PERSON] з відміткою засобів поштового зв`язку «причина повернення адресат відсутній за вказаною адресою». 30 травня 2022 року до суду повернулося рекомендоване повідомлення (а.с.47) відправлене судом на ім`я відповідача [PERSON] з відміткою засобів поштового зв`язку «причина повернення адресат відсутній за вказаною адресою». 02 червня 2022 року до суду повернулося рекомендоване повідомлення (а.с.48) відправлене судом на ім`я позивача\~ [PERSON] з відміткою засобів поштового зв`язку «причина повернення адресат відсутній за вказаною адресою». 20 червня 2022 року у зв`язку з неявкою учасників справи та відсутністю відомостей про належне повідомлення, розгляд справи було відкладено на 15 серпня 2022 року 14.30 год. 25 липня 2022 року до суду повернулося рекомендоване повідомлення (а.с.52) відправлене судом на ім`я відповідача [PERSON] з відміткою засобів поштового зв`язку «причина повернення адресат відсутній за вказаною адресою». 02 серпня 2022 року до суду повернулося рекомендоване повідомлення (а.с.53) відправлене судом на ім`я позивача\~ [PERSON] з відміткою засобів поштового зв`язку «причина повернення адресат відсутній за вказаною адресою». 15 серпня 2022 року у зв`язку з неявкою учасників справи та відсутністю відомостей про належне повідомлення, розгляд справи було відкладено на 13 вересня 2022 року 11.00 год. 17 серпня 2022 року на електронну адресу суду від [PERSON] надійшла заява з проханням проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала щодо заочного розгляду справи. 17 серпня 2022 року на електронну адресу суду від [PERSON] надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, з проханням стягнути суму основного боргу, яка станом на 17 серпня 2022 року становить 196 000,12 грн. В іншій частині позовні вимоги залишити без змін. 25 серпня 2022 року до суду повернулося рекомендоване повідомлення (а.с.65) відправлене судом на ім`я відповідача [PERSON] з відміткою засобів поштового зв`язку «причина повернення неправильно зазначена адреса одержувача». 29 серпня 2022 року до суду повернулося рекомендоване повідомлення (а.с.67) відправлене судом на ім`я позивача\~ [PERSON] з відміткою засобів поштового зв`язку «причина повернення адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до відомостей про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання 13 вересня 2022 року відповідач [PERSON] не з`явився, про розгляд справи повідомлялась за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, про що свідчать рекомендовані повідомлення поштового відправлення наявні в матеріалах справи, однак повернулися не врученими з відміткою засобів поштового зв`язку «причина повернення адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 09 вересня 2019 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою О.С. було посвідчено Договір позики укладений між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з пунктом 1.1 договору позикодавець ( [PERSON] ) передає у власність позичальника ( [PERSON] ) грошові кошти в розмірі, передбаченому цим договором, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку є суму грошових коштів у трок (термін) на умовах, обумовлених цим договором. Відповідно до п.2.1 договору розмір позики за цим Договором становить суму грошових коштів в розмірі 473 000,00 гривень 00 копійок. Відповідно до п.8.1 договору - цей договір вважається укладеним з моменту отримання позики і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків. 22 червня 2021 року засобами поштового зв`язку [PERSON] направила на адресу [PERSON] претензію з вимогою перерахувати грошові кошти у сумі 321 970,99 грн. на її рахунок (а.с.17-19), яка 24 червня 2021 року отримана [PERSON] , проте не виконана позичальником. Відповідно до наданого позивачем розрахунку загальної суми боргу за Договором позики від 09 вересня 2019 року станом на 13 грудня 2021 року сума боргу становить 200 000,12 грн., інфляційні втрати згідно 625 Цивільного кодексу України та п.3.6 договору за період з березня 2020 року по листопад 2021 року становить 30 287,52 грн.; 20 % річних від простроченої суми згідно ст.625 ЦК України з урахуванням п.3.6 Договору позики становить 71 439,76 грн.; штраф в розмірі 3 % від суми позики на підставі п.3.4 Договору становить 14 190,00; пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення згідно п.5.2 Договору становить 51 724,19 грн. Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). На підставі частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суд має виявити справжню правову природу укладеного договору, а також надати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - дійти відповідних правових висновків. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зазначений висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16- (провадження № 14-360цс19). Судом встановлено, що за Договором позики від 09 вересня 2019 року [PERSON] передала [PERSON] у власність 473 000,00 грн. Відповідно до п.2.3 сторони підтвердили, що позика передана позикодавцем позичальнику до підписання цього договору, а підпис останнього на цьому договорі засвідчує її отримання (факт отримання). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до п.2.4 договору підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що ним в повній мірі та з достатньою уважністю перераховані всі грошові кошти, що передані в якості позики за цим договором. Позика вважається повернутою з моменту повернення позикодавцеві суми позики в повному обсязі згідно п.3.1 та п.3.6 цього договору, про що позикодавець складає письмову заяву (розписку) про повернення позики та передає її позичальнику. Справжність підпису на такій заяві (розписці) підлягає нотаріальному засвідченню (п.3.2 договору). Повернення суми позики здійснюється позичальником у гривні. У разі прострочення позичальником повернення позики (виконання грошового зобов`язання) у строки передбачені п.3.1. цього договору, на вимогу позикодавця, позичальник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 20 % річних від простроченої суми (у відповідності до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України) (п.3.6 договору). Цей договір підписали як [PERSON] , так і [PERSON] , що свідчить про погодження сторонами його умов. Отже, факт отримання [PERSON] зазначених коштів, підтверджується підписом на договорі від 09 вересня 2019 року. Зазначений договір недійсним не визнавався, отже його умови є обов`язковими до виконання сторонами. 22 червня 2021 року засобами поштового зв`язку [PERSON] направила на адресу [PERSON] претензію з вимогою перерахувати грошові кошти у сумі 321 970,99 грн. на її рахунок. У заяві про зменшення розміру позовних вимог, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] суму основного боргу, яка станом на 17 серпня 2022 року становить 196 000,12 грн. В іншій частині позовні вимоги просила залишити без змін. Доказів виконання [PERSON] зобов`язань за договором позики та повернення [PERSON] основної суми боргу у розмірі 196 000,12 грн., визначеної позивачем в уточненій позовній заяві матеріали справи не містять. Отже, судом встановлено, що відповідач не в повному обсязі виконала умови укладеного з позивачем договору позики від 09 вересня 2019 року, тому враховуючи умови Договору позики, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] основної суми боргу у розмірі 196 000,12 грн. Щодо позовних вимог про нарахування 20 % річних, у зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань за договором позики необхідно зазначити наступне. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно зі статтею 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та\~ трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і\~ є\~ особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та\~ інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При вирішенні питання про стягнення річних нарахованих, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12,\~ від\~ 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що\~ після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто, лише після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України чи після спливу визначеного договором строку кредитування позивач має право забезпечити свої права і інтереси на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Пунктом 3.6. договору визначено, що - повернення суми позики здійснюється позичальником у гривні. У разі прострочення позичальником повернення позики (виконання грошового зобов`язання) у строки передбачені п.3.1. цього договору, на вимогу позикодавця, позичальник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 20 % річних від простроченої суми (у відповідності до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України) (п.3.6 договору). Тобто, пунктом 3.6 Договору позики встановлено інший розмір процентів, який позичальник повинен сплатити на користь позикодавця в разі прострочення ним грошового зобов`язання, -\~ саме 20 % річних від простроченої суми. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Три відсотки річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році) Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 20 вересня 2019 року у справі №638/10417/15ц. Позивач просив стягнути з відповідача 20 % річних від простроченої суми боргу 200 000,12 грн.\~ у розмірі 71 439,76 грн. за період з 09 березня 2020 року по 13 грудня 2021 року. Як встановлено судом, строк дії договору позики (розписки) від 09 вересня 2019 року визначено строком повернення суми позики 09 березня 2020 року та станом на 13 грудня 2021 року борг [PERSON] перед позивачем складає 367 641,59 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком, 20 % річних від простроченої суми\~ в зв`язку із\~ простроченням виконання грошового зобов`язання за період з березня 2020 року по грудень 2021 року становить 71 439,76 грн. Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що\~ 20 % річних від простроченої суми за спірний період здійснено ним правильно, з\~ урахуванням наведених вище норм і доказів протилежного матеріали справи не містять, тому вимога в цій частині підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог про нарахування інфляційних втрат, у зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань за договором позики необхідно зазначити наступне. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а\~ якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з\~ 1\~ по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Судом встановлено, що відповідач мав перед позивачем зобов`язання зі сплати грошових коштів, яке виникло за договором позики. Відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, не повернув грошові кошти позивачу у встановленні договором строки, тому в позивача виникло право на застосування наслідків порушення зобов`язання відповідно до положень статті 625 ЦК України та п.3.6 Договору. Згідно з наданими позивачем розрахунками, інфляційні втрати в зв`язку із\~ простроченням виконання грошового зобов`язання за період з березня 2020 року по листопад 2021 року становить 30 287,52 грн. Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що\~ нарахування інфляційних втрат за спірний період здійснено ним правильно, з\~ урахуванням наведених вище норм і доказів протилежного матеріали справи не містять, тому вимога в цій частині підлягає до задоволення. Крім того, позивач просить стягнути 14 190,00 грн. штрафу за прострочення повернення чергової частини позики та пеню у розмірі 51 724,19 грн. У разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити позичальником штрафу, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання у розмірі 3 % від суми позики (у відповідності до п.2 ст.1050 та п.2 ст.549 Цивільного кодексу України) (п.3.4 договору). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Пунктом 3.1 Договору визначено, що позика повертається позичальником позикодавцю у термін до 09 березня 2020 року (включно) щомісячними платежами у сумі не менше 50 000,00 грн. в межах терміну, зазначеного в п.3.1 цього договору, з урахуванням вимог п.п.3.4., 3.6 цього договору, шляхом безготівкового зарахування грошових коштів на картковий рахунок позикодавця № [NUMBER] у ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач зазначає, що позичальник порушив зазначену умову Договору в частині сплати на користь позикодавця мінімального затвердженого сторонами гарантійного платежу, тому відповідач повинен сплатити на користь позивача штраф у розмірі 3 % від суми позики в розмірі 14 190,00 грн., надавши при цьому розрахунок заборгованості. Проте, доказів про сплату відповідачем гарантійного щомісячного платежу передбаченого договором матеріали справи не містять, що позбавляє суд можливості навести розрахунок, тому вимога в цій частині не підлягає до задоволення. Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені за договором позики від 09 вересня 2019 року за період з 10 березня 2020 року по 13 грудня 2021 року у розмірі 51 724,19 грн., з розрахунку пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення, суд зазначає наступне. Як вбачається, сторонами у п.5.2 договору позики було обумовлено, що за порушення строку повернення позики позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, під час укладення договору сторони є вільними у виборі умов договору, на власний розсуд та за взаємною згодою визначають умови, порядок розрахунків і платежів. Оскільки сторонами було узгоджено в договорі розмір пені, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем було порушено умови договору позики від 09 вересня 2019 року, то вимоги про стягнення пені є обґрунтованими, яка підлягає стягненню у визначеному в договорі розмірі, за заявлений позивачем період з 10 березня 2020 року по 13 грудня 2021 року включно, від суми заборгованості за договором, що складає в сумі 51 724,19 грн. Враховуючи, що відповідачем не надано до суду інших розрахунків заборгованості, розрахунки позивача не спростовані, відомості про відсутність заборгованості не надані. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики від 09 вересня 2019 року у розмірі 196 000,12 грн., 20 відсотків річних від простроченої суми за період з 10 березня 2020 року по 13 грудня 2021 року включно у розмірі 71 439,76 грн., інфляційні втрати, що виникли внаслідок неналежного виконання зобов`язання за період з березня 2020 року по листопад 2021 року у розмірі 30 287,52 грн. та пеня в розмірі облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення згідно п.5.2 Договору позики у розмірі 51 724,19 грн. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення штрафу, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання у розмірі 3 % від суми позики слід відмовити в зв`язку з недоведеністю. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст.141 ЦПК України - судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час звернення до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 3 676,42 грн. Таким чином,\~ згідно статті 141 ЦПК України суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] \~ 3532,96 грн. судових витрат за подання позову, що відповідає пропорційності задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial