Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Великогаївської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частку будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , як спадкоємця після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування вимог зазначає, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно. Дочка померлої [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини в користь [PERSON] , а дочка [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини в користь [PERSON] та [PERSON] . 27.11.2020 \~ \~ \~ \~року між спадкоємцями, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , укладено договір про поділ спадкового майна, згідно з яким, зокрема, у власність [PERSON] переходить частка у праві власності па жилий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що у встановлені строки звернувся з заявою про прийняття спадщини, однак отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. У судове засідання представник позивача не з`явився, подано заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачем Великогаївською об`єднаною територіальною громадою явки в судове засідання представника не забезпечено, подано заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнають. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з копії Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, яке видано Тернопільською районного радою від 25.03.1987року, житловий будинок за адресою : [ADDRESS] відноситься до типу господарств колгоспний двір, головою якого є [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, спадщину після нього прийняла його дружина [PERSON] , однак не оформила спадкових прав. У заяві [PERSON] від 15.06.1998 року, копія якої знаходиться в матеріалах спадкової справи та була надана Державним нотаріальним архівом Тернопільської області, вказано, що після смерті її чоловіка [PERSON] крім неї інших спадкоємців немає. У спадковій справі №233 після смерті [PERSON] відсутнє свідоцтво про право на спадщину на вказаний вище жилий будинок з надвірними будівлями. Із свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 07.11.2016 року виданого виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . Згідно інформаційної довідки, що видана Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 19 жовтня 2020 року за №1326, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 25.03.1987 р. та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим №175. Як вбачається із довідки виданої виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району №40 від 16.01.2020року жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого значиться [PERSON] . Членами двору станом на 01.07.1990р. були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Дочка померлої [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини в користь [PERSON] , а дочка [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини в користь [PERSON] та [PERSON] . 27.11.2020року між спадкоємцями, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , укладено договір про поділ спадкового майна, згідно з яким, зокрема, у власність [PERSON] переходить частка у праві власності па жилий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії 27.11.2020 року, відповідно до якої [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на частку у праві власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зв`язку із неподанням документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991р. (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення вдію вказаного Закону. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, встановлено, що вказане домоволодіння належало 4 членам колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах по 1/4 на праві сумісної власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець не отримала за життя правовстановлюючий документ на належне майно та не здійснила державної реєстрації свого права власності, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити його права та інтереси, тому слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, загальною площею 87,6 кв.м, житловою 48,6 кв.м, за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved