Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовом до акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитного договору та заяви позичальника. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що в 2015 році співробітниками салону краси їй було запропоновано отримати послуги та товари оплатою частинами. В подальшому вона дізналася про заборгованість перед відповідачем та звернувшись до відділення банку, з метою з`ясування додаткової інформації, нею було помилково сплачено грошові кошти у сумі 3\~782, 20 грн. Наголошувала, що будь-які договори про отримання кредиту, між нею та акціонерним товариством «Акцент-Банк» не укладались та грошові кошти від банку нею не отримувались.\~\~Враховуючи наведені обставини, просила суд визнати кредитний договір від 13.10.2018 та заяву позичальника від 09.11.2015 недійсними. Представник акціонерного товариства «Акцент-Банк» надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що банком було виконано всі умови кредитного договору, надано [PERSON] кредит. Звертали увагу суду, що за вказівкою позивача у кредитному договорі перераховано отримані нею грошові кошти на рахунок контрагента у споживчому договорі щодо надання послуг. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог. [PERSON] надала відповідь на відзив в якій зазначала, що вона не укладала жодних договорів з акціонерним товариством «Акцент-Банк», підпис, виконаний на документах, наданих відповідачем, від імені [PERSON] вчинений не нею. Представник [PERSON] підтримав позов, просив задовольнити. Представник акціонерного товариства «Акцент-Банк» надав заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Представником акціонерного товариства «Акцент-Банк» надано копію заяви позичальника № ABHORG154330357 від 09.11.2015 про надання кредиту [PERSON] у сумі 17\~000 грн., строком на 24 місяці. Ухвалою Індустріальний районний\~суд м.\~Дніпропетровська від10\~серпня 2021\~року призначено по справі за позовною заявою [PERSON] до акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитного договору та заяви позичальника почеркознавчу експертизу. Згідно заяви акціонерного товариства «Акцент-Банк» на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року по справі за позовною заявою [PERSON] до акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитного договору щодо надання експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз оригіналу заяви позичальника № ABHORG154330357 від 09.11.2015, оригіналу акту приймання-передачі від 09.11.2015 та оригіналу довідки про умови кредитування Акцент-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту від 09.11.2015 для проведення експертизи, повідомлено, що витребувані оригінали документів було втрачено, та виконати вимогу банк не має можливості. Відповідно до листа директора Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 6639-22 від 01.02.2022 судово-почеркознавчу експертизу неможливо провести без надання оригіналів документів, а саме: заяви позичальника № ABHORG154330357 від 09.11.2015, акту приймання-передачі від 09.11.2015; довідки про умови кредитування Акцент-Банку та сукупну вартість споживчого кредиту від 09.11.2015. В силу вимог ч. 1 ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або він іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Стаття 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). У відповідності до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У абз.1 п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зазначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що кредитний договір від 09.11.2015 вона не підписувала, волевиявлення на його укладення у неї було відсутнє та кредитні кошти від відповідача вона не отримувала. Суд виходить із того факту, що відповідачем на підтвердження його укладення з метою встановлення достовірності та належності підпису позивача, який свідчить про волевиявлення останньої не надано оригіналу заяви анкети, яку суд зобов`язував надати з метою проведення судової почеркознавчої експертизи. Проведення такої експертизи має вагоме значення для позивача, у тому числі для з`ясування усіх обставин, що свідчать про укладення спірного кредитного договору самим позивачем, його волевиявлення щодо цього. Відтак, в силу вимог ч.1 ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або він іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, враховуючи наведене, суд визнає факт відсутності волевиявлення позивача на укладення спірного кредитного договору, неналежності його підпису у зазначеній заяві. Суд, оцінивши та дослідивши докази у справі, а також пояснення сторін, вважає, що позов [PERSON] до акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання кредитного договору № ABHORG154330357 від 09.11.2015 недійсним необхідно задовольнити та визнати недійсним кредитний договір № ABHORG154330357 від 09.11.2015, укладений між [PERSON] до акціонерного товариства «Акцент-Банк». Акціонерним товариством «Акцент-Банк» надано листа №20210414АВS000000014 в якому зазначено, що між [PERSON] та акціонерним товариства «Акцент-Банк» 13.10.2018 кредитний договір не укладався. Доказів протилежного [PERSON] не надано. Враховуюче зазначене, вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним кредитного договору № ABHORG154330357 від 13.10.2018 задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial