Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

15 липня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що 08.08.1993 року в Дрижиногреблянській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області було зареєстровано шлюб (актовий запис № 6) між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина перебуває на утриманні матері [PERSON] та проживає разом з нею в с. Бутенки Полтавського району Полтавської області. До березня 2020 року [PERSON] та [PERSON] проживали спільно однією сім`єю. На даний час сторони не підтримують шлюбні стосунки, оскільки основною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довір`я. Тому позивач [PERSON] прохала розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований в Дрижиногреблянській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області за актовим записом № 6 та після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Також позивач прохала стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. Ухвалою суду від 20 липня 2022 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.19-20). Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 08 серпня 1993 року в Дрижиногреблянській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб за актовим записом № 6 (а.с.6). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] (а.с.8-9). Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки з березня 2020 року та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням думки позивача, яка прохала змінити прізвище на дошлюбне, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що становить 992,40 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, крім судового збору, судові витрати складаються також із витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з договору про надання правничої допомоги № 15 від 12.07.2022 року, акту про приймання-передачу юридичних послуг від 14.07.2022 року, розрахунку витрат на правничу допомогу адвоката від 14.07.2022 року, квитанції від 14.07.2022 року, позивачка понесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2000,00 гривень. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 гривень.

Outcome: approved