Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] в селі Стоянове Фрунзівського району Одеської області померла сестра матері позивачки [PERSON] . Їй належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Авангард» села Стоянове Фрунзівського району Одеської області розміром 11,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла тільки її сестра [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно. За фактом прийняття [PERSON] спадщини своєї сестри [PERSON] , прийнята спадщина у вигляді зазначеного вище права на земельну частку (пай) визнається належною спадкоємцеві [PERSON] з моменту відкриття спадщини, яким є день смерті [PERSON] .. [PERSON] за свого життя вказані спадкові права не оформила і померла [INFO] в селі Стоянове Фрунзівського району Одеської області. На підставі заповіту [PERSON] (далі - спадкодавець), посвідченого Романовою І.С., державним нотаріусом Фрунзівської районної державної нотаріальної контори Одеської області 02 жовтня 2012 року у реєстрі за № 1624, її спадщину за цим заповітом прийняли відповідачі [PERSON] і [PERSON] , які у цього ж нотаріуса 13 серпня 2014 року за реєстром № 1366 у спадковій справі № 59/2013 отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Зазначене вище право на земельну частку (пай) [PERSON] було успадковане спадкодавцем [PERSON] , то воно увійшло до складу її спадщини, проте не було охоплено зазначеним вище заповітом і тому право на його спадкування одержують спадкоємці за законом. Спадкоємцями [PERSON] за законом першої черги є її діти - позивачка і відповідачка [PERSON] . Постановою від 25.05.2021 року № 298/02-31 Романової І.С. , державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, відповідачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої її рідної тітки [PERSON] у зв`язку з тим, що на час відкриття спадщини племінники не були спадкоємцями за законом, вона не подала документів про родинні стосунки із спадкодавцем. Також постановою від 26.05.2021 року № 306/02-31 Романової І.С. , державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої матері [PERSON] у зв`язку з тим, що вона спадщину не прийняла і відсутні відомості про постійне проживання (реєстрацію) із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а спадщину прийняли інші спадкоємці за заповітом. У зв`язку з наведеним, для підтвердження спадкових прав позивачки їй необхідно встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вона змушена звернутися до суду. В судовому засідані позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засідані проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засідані підтвердила той факт, що дійсно позивачка [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON] на день її смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала аналогічні пояснення. Розглянувши справу в межах позовних вимог, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, надавши належну оцінку представленим доказам, судом встановлено слідуюче. [INFO] в селі Стоянове Фрунзівського району Одеської області померла сестра матері позивачки [PERSON] згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 112 зробленого 26 листопада 1997 року в книзі реєстрації актів про смерть відділу реєстрації актів громадянського стану Фрунзівської райдержадміністрації Одеської області. [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Авангард» села Стоянове Фрунзівського району Одеської області розміром 11,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вказане право належало їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0197229, виданого [PERSON] 25 лютого 1997 на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області № 364/96 від 12.09.1997 року, та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 352. Положеннями чинного на час відкриття спадщини [PERSON] . Цивільного кодексу УРСР було визначено наступне: - спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (стаття 524); - часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (стаття 526); - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (стаття 529); - при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) (стаття 530). Щодо порядку прийняття спадщини і набуття права на неї цим Кодексом було передбачено наступне: - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548); - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (стаття 549). Пунктом 113 чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. №18/5 та зареєстрованою там же 07 липня 1994 р. за № 152/361, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року № 1377-VIII, в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району на селище міського типу Захарівка. Відповідно до п. 15 ч. 1 і п. 15 ч. З постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року№ 807-ІХ, утворено в Одеській області Роздільнянський район (з адміністративним центром у місті Роздільна) у складі територій, зокрема, Затишанської селищної, Захарівської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України, а також ліквідовано, зокрема, і Захарівський район. Заповіт щодо свого майна [PERSON] не залишала, спадкоємці за законом першої черги були відсутні, а із спадкоємців за законом другої черги була її сестра [PERSON] , родинні відносини з якою підтверджені наступними документами: - витягом № 00030919345 від 26.05.2021 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну' реєстрацію народження, за яким згідно актового запису за номером 181 складеного 31 березня 1949 року Захарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] народилась [INFO] в с. Латівка Фрунзівського району Одеської області від батьків [PERSON] і [PERSON] ; - свідоцтвом про народження, виданим на підставі запису за № 3 складеного 10 травня 1946 року Фрунзівським райбюро ЗАГС Одеської області, за яким [PERSON] народилась [INFO] в с. Латівка Фрунзівського району Одеської області від батьків [PERSON] і [PERSON] ; - витягом № 00030916494 від 26.05.2021 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, за яким згідно актового запису за номером 18 складеного 09 травня 1954 року Захарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), після одруження [PERSON] з [PERSON] дружині було присвоєне прізвище " [PERSON] ". Спадщину [PERSON] прийняла тільки сестра [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно, що підтверджено довідкою від 26.05.2021 року за № 1446 Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про те, що [PERSON] була зареєстрована і проживала до дня своєї смерті в будинку в селі Стоянове. На день її смерті у цьому будинку, крім неї, ніхто не був зареєстрований та постійно ніхто не проживав. Її спадщину прийняла її сестра [PERSON] взявши у власність належне покійній майно, а саме: сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0197229, меблі, ліжка, посуд, інші знаряддя по господарству тощо. За фактом прийняття [PERSON] спадщини своєї сестри [PERSON] , прийнята спадщина у вигляді зазначеного вище права на земельну частку (пай) визнається належною спадкоємцеві [PERSON] з моменту відкриття спадщини, яким є день смерті [PERSON] .. [PERSON] за свого життя вказані спадкові права не оформила і померла [INFO] в селі Стоянове Фрунзівського району Одеської області згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису № 190 складеного 20 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції. На підставі заповіту [PERSON] (далі - спадкодавець), посвідченого Романовою І.С., державним нотаріусом Фрунзівської районної державної нотаріальної контори Одеської області 02 жовтня 2012 року у реєстрі за № 1624, її спадщину за цим заповітом прийняли відповідачі [PERSON] і [PERSON] , які у цього ж нотаріуса 13 серпня 2014 року за реєстром № 1366 у спадковій справі № 59/2013 отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо належної спадкодавцю земельної ділянки площею 7,2156 га з кадастровим номером 5125255100:01:004:0339. Положеннями чинного на час відкриття спадщини спадкодавця [PERSON] . Цивільного кодексу України встановлено наступне: - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218); - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223); - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261); - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч. 1. 3. 5 ст. 1268). Оскільки, зазначене вище право на земельну частку (пай) [PERSON] було успадковане спадкодавцем [PERSON] , то воно увійшло до складу її спадщини, проте не було охоплено зазначеним вище заповітом і тому право на його спадкування одержують спадкоємці за законом. Спадкоємцями [PERSON] за законом першої черги є її діти - позивачка і відповідачка [PERSON] , родинні відносини яких зі спадкодавцем підтверджені наступними документами: - свідоцтвом про народження, виданим на підставі запису за № 20 складеного 29 березня 1955 року Фрунзівським райбюро ЗАГС Одеської області, за яким [PERSON] народилась [INFO] в селі Стоянове Фрунзівського району Одеської області від батьків [PERSON] і [PERSON] ; - витягом № 00035908229 від 22.06.2022 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, за яким згідно актового запису за номером 19 складеного 02 травня 1976 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, після одруження [PERSON] з [PERSON] дружині було присвоєне прізвище [PERSON] ; - свідоцтвом про народження, виданим на підставі запису за № 51 складеного 20 липня 1957 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзівського районного управління юстиції Одеської області, за яким [PERSON] народилась [INFO] від батьків [PERSON] і [PERSON] ; - свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим на підставі запису за № 57 складеного 10 вересня 1977 року Фрунзівським відділом ЗАГС, за яким після укладення шлюбу [PERSON] з [PERSON] дружині було присвоєне прізвище " [PERSON] ". Постановою від 25.05.2021 року № 298/02-31 Романової І.С. , державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, відповідачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої її рідної тітки [PERSON] у зв`язку з тим, що на час відкриття спадщини племінники не були спадкоємцями за законом, вона не подала документів про родинні стосунки із спадкодавцем, а також наявні суперечності в написанні прізвища спадкодавця: « [PERSON] » у свідоцтві про смерть та « [PERSON] » у сертифікаті на право на земельну частку (пай). Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 22 грудня 2021 року у справі № 517/656/21, яке набрало законної сили 29.01.2022 року, було встановлено факт належності вказаного сертифіката померлій [PERSON] . Постановою від 26.05.2021 року № 306/02-31 Романової І.С. , державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої матері [PERSON] у зв`язку з тим, що вона спадщину не прийняла і відсутні відомості про постійне проживання (реєстрацію) із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а спадщину прийняли інші спадкоємці за заповітом. Факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджено довідкою Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області за № 189 від 24.01.2022 року, за якою позивачка фактично з серпня 2010 року і до дня смерті своєї матері [PERSON] , яка настала [INFO] , без реєстрації постійно проживала разом з нею однією сім`єю у належному їй житловому будинку в селі Стоянове Фрунзівського (з 2016 року - Захарівського, з 2020 року - Роздільнянського) району Одеської області. У вказаний період [PERSON] та [PERSON] вели спільні витрати, бюджет та харчування, придбавали майно лля спільного користування, спільно приймали участь у витратах на утримання будинку, його ремонт, мали домовленість про порядок користування житловим приміщенням, [PERSON] здійснювала догляд за своєю матір`ю та після її смерті провела її поховання. Зазначена довідка видана на підставі акта від 24.01.2022 року щодо фактичного проживання особи, складеного та підписаного депутатом VІ-го скликання 2010-2015 років Фрунзівської селищної ради Фрунзівського району Одеської області [PERSON] з участю [PERSON] , 1937 року народження (с.Стоянове Роздільнянського району) та [PERSON] , 1971 року народження (село Балашове Роздільнянського району), які особисто знали [PERSON] та яким ці обставини особисто відомі. Підписи осіб, що підписали вказаний акт, посвідчені секретарем виконкому Захарівської селищної ради. Згідно з п.п. 2.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п.п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, оскільки судом встановлено факт постійного проживання позивача [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, так як це підтверджується зібраними по справі доказами. Виходячи із вищезазначеного, суд вважає, що заява про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved