Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який підтримала в судовому засіданні та пояснила, що відповідач у березні 2020 року спричинив їй тілесні ушкодження і за її заявою поліцією 23 березня 2020 року було внесено відомості до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України. Після завершення досудового розслідування кримінальне провадження скероване до суду. 29 квітня 2022 року кримінальне провадження закрито на підставі ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України та звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ст. 125 ч. 1 КК України на підставі ст. 49 ч. 1 п. 1 КК України, за строками давності. Вказує, що у зв`язку із вчиненням відповідачем протиправних дій їй спричинена майнова шкода, яка полягає у витратах на залучення до участі у кримінальному провадженні адвоката, послуги якого становили 6 500 грн. Крім того, протиправними та неправомірними діями відповідач спричинив їй немайнові витрати, спричинені моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті. Вказана шкода виразилася в тому, що [PERSON] вселившись проти її волі в належний їй будинок чинить перешкоди у користуванні, погрожує розправою та вчинив фізичну розправу, яка була підставою порушення кримінального провадження. Вказує, що після факту побиття вона перебуває в постійному страхові можливого повторення конфлікту, пережила емоційний стрес, який негативно вплинув на її здоров`я. Тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду яку оцінила у розмірі 15 000 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги з вказаних підстав підтримали. Відповідач на його представник щодо позову заперечили з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Так у відзиві відповідач зазначив, що дійсно між ним та позивачкою тривалий час існують неприязні відносини, що виникли на підставі спору щодо користування нерухомим майном. Вказує, що саме з ініціативи позивачки постійно відбуваються конфлікти, вона його щоразу провокує. Щодо кримінального провадження, зазначив, що вину не визнавав, і докази його винуватості були відсутні, а в ухвалі суду про закриття провадження не зазначено щодо його винуватості. Суму майнової шкоди вказану позивачку вважає завищеною, оскільки в матеріалах кримінального провадження була квитанція відповідно до якої Пнівчук сплатила за послуги адвоката 4 723 грн, тому вважає, що долучена до матеріалів цієї справи квитанція на суму 6 200 також датована 13 липня 2020 року є неналежним доказом. Щодо заявленої позивачкою суми моральної шкоди вказав, що вважає її необґрунтованою належними та допустимими доказами. Крім того вказав, що звертаючись із цивільним позовом в кримінальному провадженні за аналогічних обставин позивачка вимагала 10 000 грн моральної шкоди. Зазначив, що нормами чинного законодавства передбачено стягнення моральної з особи за наявності її вини, однак він вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення сторін, дійшов наступного висновку. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ст.ст. 11, 16 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної)та моральної шкоди іншій особі. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, що слідує із ч.1 ст. 77 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 29 квітня 2022 року у кримінальному провадженні № 12020090180000265 від 23 березня 2020 року [PERSON] , як обвинуваченого за ст. 125 ч. 1 КК України звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження закрите на підставі ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України (а.с. 3). Позивачка вказує, що у зв`язку із зверненням в межах кримінального провадження за правовою допомогою їй спричинено майнову шкоду у розмірі 6 500 грн сплачену за послуги адвоката, що підтвердила квитанцію прибуткового касового ордера № 07 від 13 липня 2020 року (а.с. 15). Поряд з тим відповідач долучив до матеріалів справи копію квитанції від 13 липня 2020 року, яку позивачка долучала в межах вказаного кримінального провадження, де зазначена сума понесених витрат на правову допомого - 4 723 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та підлягають частковому задоволенню у розмірів 4 000 грн, виходячи із обсягу наданої правової допомоги. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить зі ступеня вини відповідача, приймає до уваги характер правопорушення, ступінь душевних страждань, характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних страждань, а також з врахуванням вимог розумності та справедливості і вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки на відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі наведеного та ст. 16, 22, 23, 1167, 1168 ЦК України,

Outcome: partial