Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт того, що він є [PERSON] , [INFO] , та проживає на території України з дня народження. В обгрунтування заяви зазначає, що народився в с. Кірово, Долинського району, Кіровоградської області, [INFO] , по національності українець. У 1975 році закінчив загально-освітню школу. У 1976 році навчався в автошколі та отримав водійські права в м. Бобрець Кіровоградської області. Батько [PERSON] помер у 1975 році, мати [PERSON] померла в 1982 році. У період з 1979 по 1981 роки працював у місті Києві в ЖБК №1 та проживав у гуртожитку по [ADDRESS] . У період з 1981 по 1990 роки працював в Одеському торговельному порту 1-го району м. Одеси. Потім працював у м. Кривий Ріг на металургійному заводі. Проживав у [ADDRESS] , де дільничий інспектор відібрав паспорт та інші документи та не повернув. Звідти переїхав знову до Києва, де перших три роки проживав без документів у різних місцях. З 26.04.2021р. постійно проживає в [PERSON] ( [PERSON] любові) без реєстрації. Працівники притулку постійно опікуються здоров`ям. Наразі, як вказує заявник, у нього відсутній документ (паспорт), який засвідчує особу. 22.07.2022р. звернувся до Голосіївського районного відділу Державної міграційної служби України в м. Києві з метою отримання паспорта громадянина України. Проте листом від 22.07.2022р. Голосіївським районним відділом Державної міграційної служби України в м. Києві було роз`яснено, що для оформлення паспорта громадянина необхідно надати рішення суду про встановлення особи, так як територіальний відділ ДМС не може визначити належність до громадянства України. Крім того, Голосіївський районний відділ Державної міграційної служби надав допомогу у витребуванні необхідних архівних документів, які підтверджують факт проживання постійно з дня народження і станом на 1991 рік на території України. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15.08.2022р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 26.09.2022р. Заінтересована особа Голосіївський районний відділ Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, була належним чином повідомлена про розгляд даної справи, ухвалу про відкриття провадження та копію заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, отримала 20.08.2022р., про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення. Письмових пояснень щодо заяви [PERSON] заінтересована особа не подала. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно ч. 1.\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. З посвідчення про взяття на облік Філії центру обліку бездомних осіб Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08.11.2013р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Бокова, Долинський район, Кіровоградська область, дійсно перебуває на обліку в філії Центру обліку бездомних осіб, як особа, яка не має постійного місця проживання. Також встановлено, що [PERSON] 22.07.2022р. звернувся до Голосіївського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, який є заінтересованою особою в даній справі, щодо встановлення належності його до громадянства України, на що заінтересована особа повідомила, що для подання документів для встановлення належності до громадянства йому необхідно звернутися до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання з відповідним судовим рішенням. Так, із заяви на отримання паспорту у зв`язку із паспортизацією від 24.08.1979р. встановлені наступні обставини: [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Бокова, Долинського району, Кіровоградської області, українець, батько [PERSON] , українець, мати [PERSON] , українка. [PERSON] виданий паспорт серії [NUMBER] від 12.09.1979 р. на підставі свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Кіровською сільською радою Долинського району, Кіровоградської області 18.03.1959р. Вдповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені в пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»). Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року №1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Для встановлення факту належності до громадянства України в розумінні статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви/позови\~\~про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до підпунктів "а", "б" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року; дітей осіб, зазначених у підпункті "а" цього пункту. Відповідно до пункту 25 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а", "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що є підстави для визнання [PERSON] таким, що проживає на території України з дня народження, тобто з [INFO] . На підставі наведеного та

Outcome: approved