Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

19 травня 2022 року з Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшов вказаний позов, за підсудністю. Позивач обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, посилається на те, що з 22 травня 2010 року вона з відповідачем [PERSON] перебувають у шлюбі. У період шлюбних відносин у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час, шлюб між ними не розірвано, проте фактично з 2018 року їхні шлюбні відносини були припинені. Позивач разом з дітьми переїхала на постійне місце проживання в [ADDRESS] . При цьому, відповідач зареєстрований та проживає за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] . Після припинення шлюбних відносин, позивач з чоловіком не спілкується, сімейні відносини вони не підтримують. 07 жовтня 2021 року позивач звернулася до відділу адміністративних послуг Прилуцької міської ради Чернігівської області з заявою про реєстрацію за своєю адресою місця проживання доньки [PERSON] . Проте, у такій реєстрації їй було відмовлено, з підстав не надання письмової згоди батька на реєстрацію дитини. Позивач стверджує, що спору з відповідачем щодо місця проживання дитини разом з нею ніколи не було. Більше того, позивач повідомила, що відповідач дитиною не займається та аліменти не сплачує, після народження дитини відповідач навіть її особисто не бачив. У зв`язку з цим, позивач просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з нею, як матір`ю, за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька, відповідача по справі - [PERSON] . Також, позивач наполягає на розподілу судових витрат. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2022 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого судового засідання на 27 червня 2022 року. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15 липня 2022 року. Судове засідання призначене на 15 липня 2022 року, з підстав першої неявки відповідача [PERSON] , було відкладене на 06 вересня 2022 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про здійснення розгляду справи без її участі, заявлені нею позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся поштовим зв`язком (а.с. 76), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 71). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Управління адміністративних послуг (Центр надання адміністративних послуг м. Прилуки) Прилуцької міської ради Чернігівської міської ради в судове засідання явку свого представника в судове засідання не забезпечила. При цьому, 30 червня 2022 року від начальника даного управління адміністративних послуг Дурдас С. до суду надійшла заява про здійснення розгляду справи без їх участі. Наполягав на винесенні рішення в межах чинного законодавства (а.с. 74). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення вказаного позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 22 травня 2010 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу - [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, про що свідчить копія відповідного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 14). За період перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с. 12), та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №024/2-09-189, виданої 01 лютого 2022 року Головою комітету самоорганізації населення №2 Заудаївського мікрорайону, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з сином - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] та братом [PERSON] . При цьому, її донька [PERSON] за вказаною адресою проживає без реєстрації (а.с. 11). З копії заяви [PERSON] про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини від 07 жовтня 2021 року адресованої Відділу адміністративних послуг Прилуцької міської ради вбачається, що остання звернулася до вказаного відділу органу місцевого самоврядування для реєстрації дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на що отримала відмову, аргументовану посиланням на п. 11 Постанови КМУ №207 від 02 березня 2016 року (а.с. 8-9). Вимогами абзацу 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Імперативними приписами частини 4 статті 29 ЦК України визначається, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Нормою частини 1 статті 160 Сімейного кодексу України закріплено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 статті 33 Конституції України акцентується, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Вимогами пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Аналогічне положення міститься в змісті 26 вищезазначених Правил. Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику (п. 11 вищезазначених Правил). У зв`язку з цим, оскільки позивачем при зверненні до Відділу адміністративних послуг Прилуцької міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої доньки [PERSON] разом з нею, письмової згоди на це відповідача, як батька та законного представника, додано не було, то відмова у здійсненні такої реєстраційної дії була обґрунтованою та законною. При цьому, як встановлено судом, за відсутності письмової згоди батька на реєстрацію, позивач позбавлена можливості зареєструвати місце проживання дитини. Суд зважає на принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», який закріплений у Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року №44/25, ратифікованій Україною 27 лютого 1991 року, який вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Так Європейській суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45). Таким чином, оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини та її найкращого забезпечення, враховуючи обставини справи та встановлений законом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, на переконання суду обраний позивачем спосіб захисту є ефективним способом захисту прав дитини. У зв`язку з цим, зважаючи на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved