Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до ТОВ Фінансова компанія «Аланд» (далі - «Відповідач»), третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. 20.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №3654 за яким стягнено з Позивача заборгованість за кредитним договором №Z03.232.72345 від 09.09.2016 року на користь ТОВ Фінансова компанія «Аланд» в розмірі 216 035,88 грн., за вчинення виконавчого напису плату в розмірі 500,00 грн., а всього 216 535, 88 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04.12.2020 року по 11.12.2020 рік. Як убачається з виконавчого напису, Відповідачем було нараховано: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 100 097,00 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 115 938,88 грн.; плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» 500,00 грн., а всього - 216 535,88 грн. 09.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. Період, який проводиться стягнення заборгованості за виконавчим написом становить з 04.12.2020 року по 11.12.2020 рік. У наданих документах, на підставі яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса №3654 не визначено, коли саме настав строк сплати за кредитом, не визначено яка сама сума заборгованості. Посилаючись на приписи матеріального та процесуального права України, уточнивши свої позовні вимоги, Позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за №3654, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ Фінансова компанія «Аланд» суми в загальному розмірі 216 535,88 грн., а також просив стягнути на його користь понесені судові витрати. 22.07.2021 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.32-33). 18.08.2022 року на адресу суду надійшов направлений засобами поштового зв`язку Відповідачем лист б/н від 09.08.2022 року, в якому той зазначив, що на підставі вимог нормативних актів товариство надало приватному нотаріусу повний пакет оригіналів документів для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. При цьому, документи були виготовлені в одному екземплярі, а їх копії не виготовлялись та не зберігаються в компанії. Стосовно надання копії/оригіналу кредитного договору зазначив, що у відповідності до ст.87 «Про нотаріат», виконавчий напис вчиняється на оригіналі документу, що встановлює заборгованість в даному випадку напис було вчинено на оригіналі кредитного договору. Вказаний кредитний договір разом з виконавчим написом нотаріуса було пред`явлено для примусового виконання приватному виконавцю, копії не виготовлялись (а.с.42). 26.09.2022 року Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представником Позивача засобами електронного зв`язку на адресу суду направлена заява про розгляд справи без участі Позивача та її представника. Зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.47). 26.09.2022 року в судове засідання представник Відповідача та третя особа не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не повідомили (а.с.48, 49). Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від них не надходило. В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з приписами ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №282/20595. 20.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №3654 за яким стягнено з Позивача заборгованість за кредитним договором №Z03.232.72345 від 09.09.2016 року на користь ТОВ Фінансова компанія «Аланд» в загальному розмірі 216 535,88 грн. (а.с.7). 09.03.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. відкрито виконавче провадження №64757551 з виконання виконавчого напису №3654 (а.с.6). У той же час, за приписами ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема, щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «а після слів «заставлене майно доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1: доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказані постанови були опубліковані в Офіційному віснику України: від 21.03.2017 року №23, від 24.11.2017 року №92. Враховуючи викладене, виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе. При цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, суд погоджується з доводами Позивача про те, що даний виконавчий напис було вчинено нотаріусом помилково, на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим, а також не на самому договорі, а окремим документом (а.с. 7, 8). Правової позиції щодо неможливості вчинення нотаріусами виконавчих написів на договорах позики, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями дотримується й Міністерство Юстиції України (лист «Щодо вчинення виконавчих написів» від 25.06.2020 року). Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність вимог Позивача. Наявні всі правові підстави для задоволення його вимог та визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», сплачений Позивачем судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру та за розгляд заяви про забезпечення позову в загальному розмірі 1 488,60 грн. необхідно стягнути з Відповідача на користь Позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved