Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

17.08.2020 року АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] уклали комплексний договір №1/1057826. За умовами цього договору АТ «Креді Агріколь Банк» надав [PERSON] кредит у розмірі 171\~640,79 гривень строком з 17.08.2020 року до 16.08.2025 року, [PERSON] зобов`язався повернути кредит згідно з графіком погашення кредиту. [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, станом на 12.05.2021 року заборгованість з повернення кредиту та сплаті відсотків склала 164\~170,83 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 147\~285,17 гривень, прострочена заборгованість за кредитом 12\~963, 48 гривень, нараховані відсотки 578,68 гривень, прострочені відсотки 3\~343,50 гривень. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, вирішено розгляд справи провести в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. 20.12.2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення суми боргу за кредитним договором №1/1057826 від 17.08.2020 року, в якій просив стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 190\~610,49 гривень, зупинити провадження у справі до залучення правонаступника відповідача у зв`язку зі смертю останнього. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.01.2022 року провадження у справі зупинено до 03.05.2022 року (закінчення строку на подання спадкоємцями заяв про прийняття спадщини). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2022 року провадження у справ поновлено, витребувано від Першої вінницької державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної до майна померлого боржника у зобов`язанні - [PERSON] 26.05.2022 року до суду надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи, заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.78-88). 27.05.2022 року з Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради витребувано інформацію про зареєстрованих осіб в [ADDRESS] (адреса проживання померлого відповідача) станом на [INFO] (дата смерті відповідача). 09.06.2022 року з Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради до суду надійшли довідки №23565 та №23566 від 08.06.2022 року, з яких вбачається, що в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.92-94). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2022 року здійснено перехід у справі з розгляду справи за правилами спрощеного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін; витребувано від МКП «Територія комфорту» інформацію про осіб, які фактично та постійно проживали в квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] станом на 02.11.2021 року. 01.07.2022 року від МКП «Територія комфорту» до суду надійшла довідка №213 від 30.06.2022 року, згідно якої підприємству не вдалося встановити осіб, які які фактично та постійно проживали в квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] станом на 02.11.2021 року у зв`язку з відсутністю власників або їх відмовою у встановленні запитуваної інформації. (а.с. 117). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.07.2022 року, за клопотанням позивача, залучено до участі у справі в якості співвідповідачів правонаступників померлого відповідача [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зобов`язано відповідача направити співвідповідачам копію позовної заяви, докази направлення надати суду. (а.с. 119, 125) Докази виконання позивачем (представником позивача) вимог ухвали суду від 04.07.2022 року в частині направлення співвідповідачам копій позовної заяви з додатками на адресу суду не надходили. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив стягнути солідарно з відповідачів, як спадкоємців первісного відповідача [PERSON] , заборгованість в розмірі, який зазначено в заяві про уточнення позовних вимог. Вважає, що саме відповідачі повинні нести відповідальність з погашення кредитних зобов`язань [PERSON] , оскільки станом на час його смерті вони проживали разом зі спадкодавцем. На запитання суду, чи знайомий представник позивача з матеріалами справи, та які докази він покладає в основу таких своїх тверджень, останній повідомив, що з матеріалами справи він знайомий. В судове засідання відповідачі не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов до суду не надали. Конверти з судовою кореспонденцією повернулись до суду з відмітками на довідках «Укрпошти», «адресат відсутній за вказаною адресою». Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 14.08.2020 року АТ «Креді Агріколь Банк» уклав з [PERSON] кредитний договір №1/1057826, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в сум 171\~640,79 гривень зі сплатою відсотків в розмірі 27% річних на строк з 17.08.2020 року по 16.08.2025 року, а Позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, проценти, штрафи, пені тощо, в терміни та порядку згідно умов договору та сплачувати Банку нараховані проценти (а.с.12-18). АТ «Креді Агріколь Банк» виконав обумовлене договором зобов`язання та перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 171\~640,79 гривень, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.8,63). [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобов`язання, станом на 29.11.2021 року утворилася заборгованість з повернення кредиту та сплаті відсотків в загальному розмірі 190\~610,49 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 141\~248,65 гривень, прострочені відсотки 49\~361,84 гривень. Вказана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості станом на 29.11.2021 року (розрахунок заборгованості станом на 02.11.2021 день смерті [PERSON] в матеріалах справи відсутня). (а.с.57). У відповідності до ч. 2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. [INFO] [PERSON] помер (а.с.67). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. З копії спадкової справи №202/2022, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що спадкову справу заведено 30.03.2022 року на підставі претензії-вимоги АТ «Кредобанк» до спадкоємців померлого про стягнення заборгованості (а.с.78-88). Спадкова справа не містить заяви жодної особи про прийняття спадщини померлого або відмови у прийнятті спадщини, заповіту померлий не залишив, відомостей про видачу свідоцтва про право на спадщину матеріали справи не містять. Так само матеріали спадкової справи не містять жодних доказів, які б вказували на наявність будь якого спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , такі докази відсутні і в матеріалах цивільної справи. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Отже, спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, який мав місце за життя спадкодавця. В Постанові Верховного Суду від 18.09.2019 року по справі № 61-25487 св18 Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином закон пов`язує факт прийняття спадщини спадкоємцем зі встановленням обставини постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З довідок Департаменту адміністративних справ ВМР №23565 та №23566 від 08.06.2022 року, вбачається, що в [ADDRESS] (адреса проживання [PERSON] на день смерті) зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.92-94). Доказів про ступінь родинного зв`язку вказаних осіб (відповідачів) з померлим [PERSON] матеріали справи не містять. Так само матеріали справи не містять доказів, які б вказували на обставину постійного проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини На запитання суду до представника позивача [PERSON] про наявність будь яких клопотань, в тому числі і спрямованих на витребування будь яких доказів, які могли б підтвердити/спростувати наведені обставини останній повідомив, що клопотань у нього немає. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою\~статті 29 ЦК України\~передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Положення\~статті 29 ЦК України\~не ставлять місце фактичного проживання особи \~в залежність від місця її реєстрації (постанова ВС у справі №755/16414/18 від 29.07.2022 року). Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа,\~яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) зроблено висновок про те, що державна реєстрація місця проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем в одному житловому приміщенні сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті зі спадкодавцем. Частина 3\~ст.1268 ЦК України\~вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного (постанова ВС у справі № 295/15914/19 від 12.07.2022 року, від 21.10. 2020 року у справі № 569/15147/, від 12.01.2022 року у справі №446/53/16-ц). У справі\~№ 569/15147/17 Верховний Суд погодився з висновками\~суду першої інстанції при вирішенні первісного позову про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого сину спадкодавця, який повно та всебічно дослідив обставини справи, перевірив їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, правильно встановив спірні правовідносини сторін і норми права, які підлягають застосуванню до них, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки він не надав\~належних і\~допустимих доказів\~на підтвердження\~факту постійного\~проживання зі\~своєю дружиною\~на час\~її смерті та не подав нотаріусу у встановлений\~статтею 1270 ЦК України\~строк заяву про прийняття спадщини. У справі\~№204/2707/19 Верховний Суд погодився з висновками про те, що\~державна реєстрація позивача у будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті батька за цією адресою реєстрації. З наведеної практики Верховного Суду суд дійшов висновку, що для визнання відповідачів такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , необхідно встановити факт їх постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті останнього. Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Ці дані встановлюються такими засобами:\~ 1) письмовими, речовими і електронними доказами;\~ 2) висновками експертів;\~ 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як зазначено вище, з довідки МКП «Територія комфорту» №213 від 30.06.2022 року, наданої на витребування судом, вбачається, що підприємству не вдалося встановити осіб, які фактично та постійно проживали в квартирі [ADDRESS] разом з [PERSON] станом на 02.11.2021 року у зв`язку з відсутністю власників або їх відмовою у становленні запитуваної інформації. З поштових конвертів, що навправлялись судом на зареєстровану адресу проживання відповідачів вбачається, що відповідачі відсутні за адресою останнього місця проживання спадкодавця. Належних доказів, з яких вбачалося б, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживали разом з померлим [PERSON] , на час відкриття спадщини, матеріали справи не містять. Представник позивача не надав суду такі докази та не ініціював витребування таких доказів. Так само в матеріалах справи відсутні докази, з яких би вбачалась ступінь родинного зв`язку відповідачів з померлим [PERSON] , актуальні відповідачі у справі заяв про прийняття спадщини у встановленому законом нотаріальному порядку не подавали. Так само стороною позивача перед судом не доведено наявність у померлого [PERSON] будь якого майна, за рахунок якого потенційні спадкоємці, вступивши у спадщину та в межах вартості такого майна могли б нести відповідальність (виконати зобов`язання) за особу, цивільна (цивільно процесуальна) правоздатність та дієздатність якої припинилась у зв`язку зі смертю. Тобто підстави стверджувати, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є особами, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] та отримали в порядку спадкування, після смерті [PERSON] майно, за рахунок якого та в межах його вартості могли б нести зобов`язання з погашення кредиторської заборгованості спадкодавця, у суду відсутні, оскільки таке суперечило б ч.6 ст.81 ЦПК України. Оскільки в даній справі не встановлено коло осіб, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , як і наявність будь якого спадкового майна, що залишилось після його смерті, за рахунок якого можна було б виконати кредитні зобов`язання померлого позичальника, в задоволенні позову про стягнення заборгованості померлого позичальника [PERSON] за вимогами кредитора АТ «Креді Агріколь Банк» до [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed