Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

26 серпня 2022 року [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з цивільним позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ), про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просила: - розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 09 вересня 2017 року Новосанжарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 69, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви по день повноліття. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 серпня 2022 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 17). Аргументи учасників справи В обґрунтування позову [PERSON] зазначала, що разом із відповідачем [PERSON] 09 вересня 2017 року вони зареєстрували шлюб у Новосанжарському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 69. Вказала, що від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач - [PERSON] . [PERSON] зазначала, що сімейне життя з [PERSON] не склалось та, що із червня 2022 року вони з відповідачем припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Основної причиною припинення сімейних відносин є різні погляди на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння між ними. На даний час стосунки відновити не можливо. Після припинення сімейно-шлюбних відносин дитина залишилась проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні. Оскільки між сторонами на даний час сімейно-шлюбні стосунки відновити не можливо та не досягнуто згоди про добровільну сплату аліментів на дитину, позивач звернулась до суду із відповідним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини. Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 31 серпня 2022 року, копія позовної заяви з додатками разом з повісткою на судове засідання отримані [PERSON] 01 вересня 2022 року (а.с. 19). В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 31 серпня 2022 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористався. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Позивач в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 20). 26 вересня 2022 року [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій також підтримала позовні вимоги в повному обсязі (а.с.21). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 19). Від відповідача 26 вересня 2022 року до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій [PERSON] зазначив, що проти задоволення позову не заперечує (а.с. 22). Частиною 1 статті 223 ЦПК України, передбачено неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 09 вересня 2017 року Новосанжарський районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 69 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 12). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис про народження № 3 (а.с. 10). Враховуючи те, що сторони припинили подружні стосунки, і вони не дійшли згоди щодо добровільної сплати аліментів відповідачем, [PERSON] звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Надаючи оцінку позовним вимогам [PERSON] , суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України (надалі також - СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Висновки щодо правозастосування Вирішуючи позовну вимогу про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , суд виходить з наступного. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, й відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, є підстави для розірвання шлюбу. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягала на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Позивачка скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного кодексу України, та просила залишити їй прізвище - « [PERSON] », з огляду на що, суд залишає їй шлюбне прізвище - « [PERSON] ». Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Надаючи оцінку позовним вимогам про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає таке. Суд враховує матеріальне становище дитини, яка є малолітньою, та не має самостійного заробітку чи доходу. Зазначає, що [PERSON] перебуває на утриманні матері - [PERSON] . Відповідачем даного факту не спростовано. Враховуючи те, що відповідач є особою працездатного віку, зважаючи на наявний обов`язок в обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідачем до суду не надано доказів неможливості надання матеріальної допомоги дитині. Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі статтею 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на викладене, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про задоволення позовної вимоги про розірвання шлюбу, а за подачу вказаної позовної вимоги [PERSON] сплачений судовий збір у сумі 992 грн 40 коп., то з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір в загальні сумі - 992 грн 40 коп. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір за подання позову за вимогою про стягнення аліментів в сумі 992 грн 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved