Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

08.08.2022 року представник позивача ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15» - адвокат Гаделія В.Р., засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 357/339/22, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 2 500 грн. Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2022 року задоволено позов ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15» до [PERSON] про стягнення заборгованості, однак вказаним рішенням не вирішено питання стягнення витрат на правову допомогу. В зв`язку з розглядом вказаної справи позивач поніс витрати на професійну правову допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача. Лист про надходження вказаної заяви на адресу суду разом з копією заяви направлено сторонам, а також роз`яснено порядок розгляду заяви у відповідності до ч. 3 ст. 270 ЦПК України. Жодних заперечень та заяв на адресу суду не находило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2022 року задоволено позов ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15» заборгованість зі сплати внесків з утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення в розмірі 31 865,57 грн., а також судовий збір в розмірі 2 270 грн. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що 02.08.2022 року у заяві за вх. № 25791 представником позивача до закінчення розгляду справи заявлено про подання протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення остаточного розрахунку витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 08.08.2022 року, що вбачається з рекомендованого відправлення, тобто в перший робочий день після вихідних, на які припав п`ятий день після ухвалення рішення суду від 02.08.2022 року, що в межах строку встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу суду надано: 1) копія додаткової угоди № 3 до договору про надання правничої (правової) допомоги № ПД/з/0002 від 02.09.2019 року, укладеного між АО «Віталій Гаделія та партнери» та ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15»; 2) попередній (орієнтований) розрахунок витрат, відповідно до якого вартість послуг адвоката складає 4 500 грн.; 3) акт про надання правничої допомоги від 14.12.2021 року на загальну вартість 2 500 грн.; 4) платіжне доручення № 1113 від 31.12.2021 року про сплату ОСББ «Бульвар Княгині Ольги, 15» АО «Віталій Гаделія та партнери» 2 500 грн. по справі [PERSON] . З наданих документів вбачається, що вартість послуг наданих АО клієнту та прийнятих клієнтом, що полягають у складенні позовної заяви, становить 2 500 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18. Отже, суд розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази, подані представником позивача, є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, адже цей розмір доведений документально, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, при цьому відсутні правові підстави для їх зменшення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі.

Outcome: approved