Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позивач зазначив, що за рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14.11.2003 року у справі № 2-3154 з нього утримуються аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку. 22.07.2011 року позивач одружився вдруге з громадянкою [PERSON] відповідно до свідоцтва про шлюб. Від цього шлюбу є дитина [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про народження. З 2019 року вони проживають окремо,спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України [PERSON] у цьому ж році звернулася до Деснянського районного суду м. Києва про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (тобто до [INFO] ). У лютому місяці 2021 року на підприємство, де він зараз працює, а саме: КП «Київський метрополітен» яке знаходиться за адресою: м. Київ, п-т. Перемоги 35, прийшла постанова державного виконавця з Дарницького РУЮ в м. Києві № ВП 62360219 відповідно до вищевказаного судового наказу № 754/3994/19, про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (тобто до [INFO] ). Зазначив, що на момент написання цього позову в Ірпінському міському суді Київської області перебуває на розгляді його скарга на дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва Городньої Ганни Юріївни. (справа № 367/7785/18 суддя Мерзлий Л.В.). Вищевказана скарга перебуває на розгляді в суді вже 3 (три) роки, та по справі змінились двоє суддів (Пархоменко О.В., та Кафтанов В.В.). 23.10.2021 року на підприємство КП «Київський метрополітен», де він працює прийшла постанова № 11131243 державного виконавця Лагоднюк Ілони Олександрівни (новий державний виконавець) на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, у відповідності до чинного законодавства у розмірі 50% до виплати заборгованості по сплаті аліментів, заборгованість по аліментам станом на 12.07.2019 року становить 127 054, 46 грн., з 13.07.2019 року заборгованість по аліментам нараховувати бухгалтеру підприємства, після погашення заборгованості аліменти утримувати у розмірі 25%. Також зазначив, що до 13.07.2019 року він працював на ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод», де з нього стягувались аліменти за вищевказаною постановою державного виконавця Шевченківського РУЮ м. Києва Городньої Ганни Юріївни № 11131243 від 06.09.2018 року з захмареною заборгованістю по аліментах, яка стала предметом розгляду в Ірпінському міському суді Київської області у розмірі 139 505 (сто тридцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ять) гривень 30 коп. З 13.07.2019 року він звільнився з даного підприємства. З 21.08.2019 року позивач влаштувався на ПАТ «Нова лінія» на посаду верстатника деревообробних верстатів, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з посадовим окладом 4180,00 гривень. 13.10.2020 року він звільнився з даної установи. Відповідно до довідки про доходи № 544 від 30.09.2020 року наданою позивачу ПАТ «Нова лінія» його дохід за рік склав 95 238 (дев`яносто п`ять тисяч двісті тридцять вісім) гривень 94 коп. Відповідно до довідки про доходи № 259 від 24.11.2021 року наданої КП «Київський метрополітен» його заробітна плата за рік, а саме за період з листопада 2020 по жовтень 2021 рр. склала 73 719 (сімдесят три тисячі сімсот дев`ятнадцять) гривень 62 коп.. Як вбачається з даних довідок про доходи він отримує мізерну заробітну плату. Вказав, що таким чином він має сплачувати аліменти на двох дітей. Відповідно до законодавства на двох дітей визначені законом аліменти у розмірі 1/3 частини доходу (33%). Також вказав, що старшому сину [PERSON] вже виповнилося 18 років, власне кажучи він вже є повнолітньою особою. Так як на підприємство надійшли два виконавчих листа до виконання він не в змозі буде сплачувати аліменти у такому розмірі. В зв`язку з чим просив суд, зменшити розмір аліментів сплачувані на підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14.11.2003 року у справі № 2-3154 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] до 1/6 частини заробітку доходу (щомісячно). 21 грудня 2021 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментівбуло залишено без руху, оскільки не відповідала вимогам викладених у статті 177 ЦПК України.. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 29 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи про зменшення розміру аліментів слухати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог ст. 128-130 ЦПК України, шляхом направлення повістки поштовим зв`язком, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 жовтня 2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 153, позивач [PERSON] від шлюбу з [PERSON] , мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 жовтня 2011 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2904, позивач [PERSON] від шлюбу з [PERSON] , мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14.11.2003 року у справі № 2-3154 з [PERSON] утримуються аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку до повноліття. Судовим наказом Деснянського районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (тобто до [INFO] ). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідност.180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3ст.181 СК України). Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем у позовній заяві зазначено, що підставами для задоволення позову про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частини від всіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] до 1/6 частини його заробітку доходу щомісячно, є те, що на підприємство де працює позивач надійшло два виконавчих листа до виконання, які він не в змозі сплачувати, оскільки в нього мізерна заробітна плата, що є підставою для звернення до суду з позовом до про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Частина 1ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Верховним Судом України у справі за №6-143цс13 від 05 лютого 2014 року у постанові зазначено наступну правову позицію: З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тількист.192 СК України, але й інші норми, про обов`язок батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. На підставі положень ст. 81 ЦПК України та правових норм СК України на позивача покладається обов`язок доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або зазначити інші випадки, що виникли після винесення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Доказами для підтвердження позовних вимог про зменшення розміру аліментів на утримання дитини можуть бути довідки про доходи батька, кредитні договори, рішення суду та будь-які інші документи, щодо підтвердження зміни матеріального становища, тобто його погіршення. Доводи позивача щодо того, що він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі через низьку заробітну плату, тоді як жодних доказів щодо об`єктивних та істотних перешкод для тривалого зменшення розміру доходів після винесення рішення про стягнення аліментів - позивачем не надано. Крім того позивачем заявлено позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів у виконавчому листі виданого за Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14.11.2003 року у справі № 2-3154 про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку до повноліття, однак станом на дату подачі позовної заяви син, [PERSON] , на утримання якого стягувались аліменти є повнолітнім, та термін виконання виконавчого листа закінчився. Батьки (позивач та відповідач) в рівних частках повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Згідно ч.1ст.180 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Таким чином, можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дитини, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.ст.7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а саме,ст.182СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 та ч.8ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Враховуючи обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. На підставі ст.ст.180, 192 СК України та

Outcome: dismissed