Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

У травні 2022 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 25 березня 2022 року по 25 травня 2022 року в сумі 4267 грн. 68 коп. та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що дочка потребує від батька матеріального утримання, а відповідач його добровільно не надає, позивач просила стягнути аліменти судовим рішенням. 10 червня 2022 року ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання. У судове засідання сторони у справі, які були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи належним чином засобами рекомендованого поштового зв`язку, не прибули. Позивач подала заява про розгляд справи у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 13). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув повторно, відзиву на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. 07 вересня 2022 року ухвалою суду постановлено справу розглядати в заочному порядку. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. 02 липня 2020 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] » (а.с. 8). Сторони у справі у шлюбі мають дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до вимог ч.1, 2\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно\~ст.180 СК України\~\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~Статтею 181 СК України\~визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вимог ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено у ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому\~Сімейний кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга\~статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема\~статтею 180 СК України\~на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог\~ст.182 СК України\~визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При цьому, цей розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що місцем проживання дитини є місце проживання матері, відповідач є працездатною за віком людиною та як батько повинен забезпечувати належний рівень утримання дитини, а відтак вважає за необхідно визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але на менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана до суду 25 травня 2022 року, тому аліменти присуджуються з цієї дати (а.с. 15). Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки за період з 25 березня 2022 року по 25 травня 2022 року в сумі 4267 грн. 68 коп. зазначає наступне. Згідно положень ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо). Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Звернення позивача до суду 01 квітня 2022 року з заявою про видачу судового наказу, не може бути підставою для стягнення аліментних платежів з цієї дати, оскільки судовий наказ щодо цього видано не було, більше того, ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 28 квітня 2022 року відмовлено [PERSON] у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, оскільки заяву подано з порушенням правил підсудності (а.с.11). Дана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили, а тому за змістом ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину мають бути присуджені за рішенням суду саме від дня пред`явлення позову. Окрім того, присудження аліментів за минулий час є правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). При цьому, як убачається з аналізу матеріалів справи, доказів винної поведінки відповідача, яка б обумовлювала факт його свідомого ухилення від сплати аліментів на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей не міститься. Відтак, позивачем не доведено наявності обставин, за яких стягнення аліментів за минулий період є можливим, а саме,\~що [PERSON] приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані саме у результаті ухилення [PERSON] від їх сплати. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів за період з 25 березня 2022 року по 25 травня 2022 року в сумі 4267 грн 68 коп задоволенню не підлягають, оскільки матеріалами справи не установлено та не доведено позивачем наявності підстав для застосування до даних правовідносин положень ч.2 ст.191 СК України. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає, що відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів є звільненими від сплати судового збору. У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 4 цього Закону України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. (за ставкою на день подання позову). Сторони не заявляли про пОнесення ними судових витрат у справі.

Outcome: partial