Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського району м. Києва 20 серпня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 1310; стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.08.2009 подружжя зареєструвало шлюбу, від якого мають двох малолітніх дітей. Протягом дев`яти років відповідач із позивачем не проживає, шлюбних стосунків останні не підтримують, відповідно збереження шлюбу є неможливим. У вихованні дітей відповідач участі не приймає з дітьми не спілкується, матеріально не допомагає. Весь тягар утримання дітей покладено на позивача. Спору про визначення місця проживання дітей між подружжям немає. Примирення та збереження шлюбу неможливе. Перебування у шлюбі суперечить інтересам дітей та позивача розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.06.2022 відкрито провадження у цій цивільній справі та її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію вказаної ухвали суду з копією позовної заяви з додатками відповідачем отримано не було, конверт із зазначеними документами повернувся до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, додатково повідомила суду, що 9 років подружжя не проживає разом. Останній рік відповідач не допомагає зовсім. Бажає оформити субсидію та особисте життя влаштувати, тому звернулась до суду із даним позовом. Цього року відповідач навіть не поцікавився про життя дітей, з огляду на війну в країні. За останній рік жодного разу не зателефонував. За час війни усе стало зрозуміло, тому вирішила звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що поки в країні введено воєнний стан не бачить необхідності розлучатися. Зазначив, що з початком війни не телефонував дружині та дітям, оскільки вони також не телефонують йому та не цікавляться його життям. Пояснив суду, що останні 9 років подружжя проживає окремо, жодних стосунків не підтримує. До березня 2022 допомагав утримувати дітей, а потім почалася війна та у нього відсутній заробіток. Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.08.2009 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1310. Сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями ч. 2 ст. 36 та ст. 51 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету протягом останніх 9 років. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки бажає налагодити власне особисте життя та життя спільних дітей. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони дев`ять років проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має, збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У відповідності до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позову, у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved