Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

31.05.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача борг за кредитом у розмірі 24371,35 грн., понесені витрати на правочинну допомогу у розмірі 20000,00 грн., а також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22.08.2018 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено оферту на укладання угоди на надання особистого кредиту № 490958048 від 29.08.2016 про надання банківських послуг, на підставі якого та відповідно до заяви позичальника про надання банківської послуги між банком і позичальником було укладено угоду щодо надання коштів у розмірі 15797,94 грн. зі сплатою 39,9% річних строком до 30 серпня 2021 року. Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором та надав відповідачу кредит із встановленням кредитного ліміту у розмірі, відповідно до умов Договору. Однак відповідач порушує умови кредитного договору, не сплачує обов`язкові щомісячні платежі. 28.01.2019 між АТ «Альфа -Банк» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ВЕСТА» , а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490958048 від 29.08.2016, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 29 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» був укладений договір відступлення права вимоги №29-01/19/2, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитним договором № 490958048 від 29.08.2016. Внаслідок невиконання [PERSON] умов кредитного договору, за ним утворилася заборгованість, станом на 12.05.2021, у загальному розмірі 24371 грн. 35 коп., яка складається з: - нараховані 3 % річних\~1423,11 грн.; - втрати від інфляції\~3091,12 грн.; - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту)\~15797,94 грн.; - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги\~3809,18 грн.; - заборгованість з пені\~250 грн. Окрім того позивач просив стягнути з відповідача 20000 грн. витрат на правничу допомогу та судовий збір у розмірі 2270 грн. Ухвалою суду від 21.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 20.10.2021, в порядку спрощеного позовного провадження. 20.10.2021 року розгляд справи відкладено на 20.12.2022. 20.12.2021 року розгляд справи відкладено на 30.03.2022. 30.03.2022 року розгляд справи відкладено на 17.06.2022. 17.06.2022 року розгляд справи відкладено на 14.09.2022. 14.09.2022\~ухвалою суду\~ призначенозаочний розгляд даної цивільної справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 22.08.2018 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено оферту на укладання угоди на надання особистого кредиту № 490958048 від 29.08.2016 про надання банківських послуг, щодо надання коштів у розмірі 15797,94 грн. зі сплатою 39,9% річних строком до 30 серпня 2021 року. (а.с. 11-12,13-14). 28.01.2019 між АТ «Альфа -Банк» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 2019-1АБ/ВЕСТА, відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ВЕСТА» , а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490958048 від 29.08.2016, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с.21-31, 95). 29 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» був укладений договір відступлення права вимоги №29-01/19/2, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитним договором № 490958048 від 29.08.2016 (а.с. 32-51, 96, 97-100). Внаслідок невиконання [PERSON] умов кредитного договору, за ним утворилася заборгованість, станом на 12.05.2021, у загальному розмірі 24371 грн. 35 коп., яка складається з: нараховані 3 % річних\~1423,11 грн.; втрати від інфляції\~3091,12 грн.; заборгованість за кредитом (за тілом кредиту)\~15797,94 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги\~3809,18 грн.; заборгованість з пені\~250 грн. (а.с. 14-20). До теперішнього часу відповідач не виконує свої обов`язки щодо погашення боргу та продовжує користуватися отриманими кредитними коштами. Оцінка суду. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України. До відношень які виникають з кредитного договору застосовуються положення параграфа І глави 71 ЦК України (ст.ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ними грошових зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно до ст.1077, 1078 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За приписами частин 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З боку відповідача суду не надано жодного належного та допустимого доказу щодо належного виконання кредитного договору, який би спростував доводи викладені позивачем. Також, на цей час до позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором . Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором, тому слід стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 24371 грн. 35 коп., яка складається з: нараховані 3 % річних\~1423,11 грн.; втрати від інфляції\~3091,12 грн.; заборгованість за кредитом (за тілом кредиту)\~15797,94 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги\~3809,18 грн.; заборгованість з пені\~250 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із задоволенням позову - з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також сума сплаченого судового збору у розмірі 2270,00 грн. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн. , то суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З Договору № 05-03/2021 про надання правової допомоги від 05.03.2021 вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» (як клієнт) уклало указаний договір з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», відповідно до якого адвокатське об`єднання бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с. 67-71). Відповідно до п. 4.2. цього договору вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. З заявки про надання юридичної допомоги № 19 від 08.03.2021 вбачається, що позивач та адвокатське об`єднання погодили надання позивачу юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] (а.с. 72). Відповідно до витягу з Акта № 1 про надання юридичної допомоги від адвокатське об`єднання надало позивачу наступні послуги за клієнтом [PERSON] : усну консультацію з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку ціною 1500 грн.; усну консультацію з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку ціною 1500 грн.; письмову поглиблену консультацію з посиланням на нормативні акти ціною 9000 грн.; складання позовної заяви, підготовка та друк необхідних документів ціною 8000 грн. (а.с.73). Відповідно до Прайс-листа Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» від 05.03.2021 в розділі похідні витрати зазначено що друк 1,5 грн./арк., в розділі підготовка документів зазначено: позовна заява 2000 грн. ціна роботи погодинна, але згідно Витягу з Акту № 1 про надання юридичної допомоги № 1 від 23.03.2021 відсутній розрахунок стосовно кількості витрачених аркушів, проти вони зазначені як надані послуги. На підтвердження понесених витрат позивач надав копію платіжного доручення від 03.04.2021 № 195390019 про сплату на користь адвокатського об`єднання 200 000 (двісті тисяч) грн. за надання правової допомоги за договором від 05.03.2021 (а.с.71). При визначенні розміру судових витрат на правничу правову допомогу, суд враховує обсяг робіт, проведений адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», зокрема складення позовної заяви. Участі в судовому засіданні адвокатом не бралося. Враховуючи вище викладене, обставини справи, ціну позову (24371,35 грн.), а також те, що спір у даній справі є малозначним і що відповідач є фізичною особою, суд дійшов висновку, що понесені ТОВ «Вердикт Капітал» судові витрати на професійну правничу допомогу у доведеному розмірі не відповідають вищевказаним критеріям розумності, співмірності, справедливості і тому підлягають зменшенню до 5000 грн. Водночас,\~слід зазначити,\~що \~ згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). На підставі викладеного,

Outcome: approved