Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

16.06.2022 позивач звернулася\~ до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 27.06.2022, мотивуючи тим, що з 03 вересня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. В період 12 років шлюбу вона прикладала багато зусиль для його збереження, аби їх з відповідачем дитина росла в повноцінній сім`ї, проте, усім терпінням є кінець. Останній рік поведінка відповідача перейшла усі межі, він влаштовує постійні сварки, вживає нецензурну лексику, принижує її, ганьбить, здійснює моральний тиск, і все це відбувається в присутності дитини. Вона не бажає продовжувати подружнє життя з чоловіком, який в присутності дитини, перебуваючи у нетверезому стані, ганьбить свою дружину. Зважаючи на схильність відповідача до алкоголю та жорстокості, примирення між ними неможливе. Тому, просила шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.09.2011, актовий запис № 1203 розірвати. 20.07.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09.08.2022 відповідач подав до суду відзив на позов, мотивуючи тим, що викладені у позові обставини не відповідають дійсності, протягом 12 років шлюбу з позивачем вони жили в нормальній сім`ї, у них не було ні сварок ні будь яких претензій один до одного, він ніколи не зловживав алкоголем, будь які сварки, приниження дружини в присутності сина не допускав та їх взагалі не було. До 24.02.2022 вони проживали разом сім`єю, а з початком військової агресії Російської Федерації проти України їм довелося проживати окремо, дружина із дитиною переїхали у більш безпечне місце, а він залишився проживати в м. Біла Церква, адже йому потрібно були продовжувати працювати та утримувати сім`ю. Саме з цього часу у них з дружиною почалися непорозуміння з невідомих для нього причин. Він намагався розібратися в ситуації, яка склалася між ним та позивачем, однак всі намагання приводили до конфліктів, тому він почав менше спілкуватися з дружиною, оскільки всі його намагання зберегти шлюб, закінчувалися конфліктом. Враховуючи, що вони з позивачем прожили у шлюбі майже 12 років, мають від шлюбу малолітнього сина, вважає, що розірвання шлюбу неможливе. Тому, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також, подав до суду клопотання про надання строку для примирення подружжя терміном на 2 місяці, адже бажає зберегти сім`ю. 19.08.2022 судом постановлено ухвалу, про надання сторонам строку для примирення подружжя. 19.09.2022 позивач подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та зазначила, що протягом встановленого судом строку, згідно ухвали суду від 19.08.2022, вони з відповідачем не примирилися, тому просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] » та залишити за нею судові витрати. 19.09.2022 відповідач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та зазначив, що строк для примирення позитивного результату не дав, тому просив шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 вересня 2011 року у відділі ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1203, від спільного життя мають сина [PERSON] , [INFO] , протягом тривалого часу сімейно шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, втратили взаєморозуміння, почуття любові, довіри та поваги один до одного, сім`я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи, що сторонам було надано строк для примирення, який позитивного результату не дав, та після даного строку сторони мають стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу, а примушення до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач заявила клопотання, про заміну прізвища на дошлюбне « [PERSON] » після розірвання шлюбу, тому з урахуванням ст. 113 СК України дані вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі даного позову сплатила судовий збір у розмірі\~ 992,40 грн. та заявила клопотання, про залишення даних витрат за нею, без відповідного відшкодування.

Outcome: approved