Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

15.07.2022 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з наступними вимогами: розірвати договір довічного утримання, укладений 19 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2604. В обґрунтування позову зазначено, що 19.11.2015 [PERSON] та [PERSON] уклали договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М. Відповідно до вказаного договору [PERSON] передав у власність [PERSON] належні йому на праві власності 14/50 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці площею 0,060 га, кадастровий номер 6321710100:01:012:0296. Відповідно до умов договору набувач - [PERSON] зобов`язується довічно повністю утримувати [PERSON] , надаючи йому необхідний догляд (опікування), допомогу. Утримання (догляд) визначено сторонами у вигляді: забезпечення відчуджувача житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному домоволодінні; забезпечення щоденним триразовим харчуванням; надання необхідних побутових послуг; забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів; матеріальне забезпечення утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись відчуджувачу, оцінюється сторонами в сумі одного мінімального розміру пенсії за віком щомісячно (п. 8 Договору). Відповідач свої зобов`язань за договором не виконує, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 11.08.2022 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 27.09.2022. 27.09.2022 належним чином повідомлені учасники в підготовче засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] до канцелярії суду надав заяву відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи за його відсунуті, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с. 19). Згідно з частиною 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України). Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 19 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір довічного утримання (догляду). Договір посвідчено приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2604 (а.с. 3-4). Відповідно до умов Договору довічного утримання (догляду) [PERSON] (відчужувач) передав у власність [PERSON] (набувачу) належні йому 14/50 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0600 га, кадастровий номер 6321710100:01:012:0296, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Відповідно до пункту 8 Договору набувач [PERSON] зобов`язується довічно повністю утримувати відчужувача [PERSON] , надаючи йому необхідний догляд (опікування), допомогу. Утримання (догляд) визначено сторонами у вигляді: забезпечення відчуджувача житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному домоволодінні; забезпечення щоденним триразовим харчуванням; надання необхідних побутових послуг; забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів; матеріальне забезпечення утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись відчуджувачу, оцінюється сторонами в сумі одного мінімального розміру пенсії за віком щомісячно (а.с. 3 зворот). У зв`язку з посвідченням зазначеного вище договору накладено заборону на відчуження зазначеного в ньому нерухомого майна, що належить [PERSON] , до відмітки нотаріуса про смерть «Відчуджувача» або до повного виконання або припинення договору довічного утримання (а.с. 3-4, 6-7). Також, 19.11.2015 на підставі Договору і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26299293 приватним нотаріусом Кожушною Л.М. було зареєстровано за [PERSON] право власності на 14/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до статті 744 Цивільного кодексу України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до частини 1 статті 755 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 Цивільного кодексу України). Як зазначено позивачем, відповідач не виконує умови укладеного договору довічного утримання (догляду) від 19.11.2015 визначені пунктом 8 Договору. В свою чергу, відповідач визнала позов в повному обсязі та жодних заперечень проти нього до суду не надала. З урахуванням наведеного, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та встановлені судом обставини в їх сукупності, виходячи з визнання відповідачем позову, суд дійшов до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про розірвання договору довічного утримання (догляду) та застосування відповідних правових наслідків. Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача, належить стягнути понесені і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 грн 40 к.

Outcome: approved