Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ТОВ«Фінпром Маркет», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Верховинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису цього нотаріуса, вчиненого 09.10.2020 року та зареєстрованого в реєстрі за №18867, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що 09.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за номером №18867 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» коштів в розмірі 13435,62 грн., якому вказаному товариству відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 011020-ФМ від 01.10.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргiв» вiдступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20/01/20-1/2 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, якому Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк», на підставі договору факторингу, відступлено право вимоги Кредитним договором №401307719 від 30.10.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] . Про виконавчий напис нотаріуса позивач дізнався після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, яка винесена 09.11.2021 року державним виконавцем Верховинського районного відділу державної виконавчої служби Жиколяк М.В. у виконавчому провадженні №67433893. Вищевказаний виконавчий напис №18867 від 09.10.2020 року вчинено з порушенням діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною. Кредитний договір № 401307719 від 30 жовтня 2012 року, укладений між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк», з відповідачем жодних договірних відносин укладено не було. Як вбачається зі змісту вищезазначеного виконавчого напису на момент його вчинення відповідач є вже четвертим кредитором, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленоi до стягнення, а тому, вiдповiдно відсутні правові підстави для вчинення даного виконавчого напису. Крім того, кредитний договір № 401307719 від 30 жовтня 2012 року, між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» не укладався у письмовій формі та нотаріально не посвідчувався, тому нотаріус не мав права видавати виконавчий напис у спірних правовідносинах. Ухвалою суду від 30.05.2022 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.05.2022 року зупинено стягнення у виконавчому провадженні №67433893 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 09.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрованого в реєстрі за №18867,про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» грошових коштів. Ухвалами суду від 30.05.2022 року, 24.06.2022 року витребувалося у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. належно завірені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 09.10.2020 року та зареєстрованого в реєстрі за №18867, а також належно завірену копію виконавчого напису від 09.10.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №18867. Вказані ухвали повернулися до суду без виконання з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 34 - 37, 59-62). Як вбачається з Єдиного реєстру нотаріусів відомості щодо Остапенка Євгена Михайловича відсутні (а.с. 47). Ухвалою суду від 30.05.2022 року витребувалося від Верховинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) копії матеріалів виконавчого провадження №67433893 з примусового виконання виконавчого напису №18867 від 09.10.2020 року. 14.06.2022 року від Верховинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) поступили витребувані матеріали. Ухвалою суду від 24.06.2022 року витребувалося у Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) інформацію щодо місцезнаходження справи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про вчинення ним виконавчого напису від 09.10.2020 року та зареєстрованого в реєстрі за №18867, а у випадку її наявності у цьому архіві - належно завірені копії усіх наявних у ній документів. 06.07.2022 року від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) до суду поступило повідомлення про те, що наказом ЦМУ МЮ (м.Київ) від 31.12.2021 року №1920/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М.» на підставі наказу Міністерства юстиції України від 30 .12.2021 року №4722/5 «Про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я Остапенка Євгена Михайловича » припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича з 31.12.2021 року. Документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Остапенка Є.М. до Київського державного нотаріального архіву не передані (а.с.57). 19.07.2022 року від Київського державного нотаріального архіву до суду поступило повідомлення про те, що станом на 12.07.2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.не передавав документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання до Київського державного нотаріального архіву (а.с. 66). 21.07.2022 року від Київського обласного державного нотаріального архіву надійшло повідомлення, що документи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на зберігання до архіву не передавалися (а.с. 67). Ухвалою суду від 03.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.85), подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи (а.с.80). Відповідач ( його представник) у судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений двічі належним чином шляхом направлення судової повістки (а.с. 77,90), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Верховинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) явку представника не забезпечив, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 75), представник подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с. 76,87,88). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення на сайті судової влади України (а.с. 78,89). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У ст. 281 ЦПК України передбачено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Ухвалою суду від 26.09.2022 року постановлено проведення заочного розгляду цієї справи. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. У ст.ст.15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року в справі № 6-887цс17. Судом встановлено, що 09.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №18867, на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, про стягнення з [PERSON] не виплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФінпромМаркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 011020-ФМ від 01.10.2020, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргiв» вiдступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20/01/20-1/2 від 20 січня 2020 року, якому в свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016, якому Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк», на підставі договору факторингу, відступлено право вимоги Кредитним договором №401307719 від 30 жовтня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] за період 08.10.2016 року до 07.10.2020 року включно, у розмірі: 3706,40 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 279,22 гривні - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією; 9400 гривень - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50 гривень - плата за вчинення виконавчого напису, загальна сума 13 435,62 гривні (а.с. 39). Суд вважає, що факт переуступки права вимоги за кредитним договором №401307719 від 30.10.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] , свідчить про наявність спору щодо заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Окрім того, слід також зазначити, що приватним нотаріусом не було враховано вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У ч.2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Однак, в порушення вищезазначеної норми, встановлено, що при зверненні відповідача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено і розмір пені в сумі 9400 гривень, який відповідачем нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності, а саме за період з 08.10.2016 року по 07.10.2020 року (а.с.10). Також суд звертає увагу, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, такий Перелік затверджений постановою КМУ від 29 червня 1999 р. N 1172 . У подальшому постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 цей Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вищевказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 21.09.2021 року в справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21. Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса №18867 від 09.10.2020 року (а.с.10,39) кредитний договір №401307719 від 30.10.2012 року, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та [PERSON] , не є нотаріально посвідченим. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, понесені позивачем судові витрати в частині сплати судового збору необхідно віднести на рахунок відповідача, у зв`язку з чим з нього слід стягнути 992,40 гривень судового збору за подання позовної заяви та 496,20 гривень судового збору за подання заяви про забезпечення позову, а всього 1488,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved