Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

позивачі звернулись в суд із позовом до відповідачів у якому просять: визнати протиправною бездіяльність слідчих органів та прокуратури Подільського району м. Києва по невиконанню 37 ухвал суду і не надання відповідна на 360 клопотань та скарг; стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь на користь [PERSON] (позивач-2) 504000,00 грн за моральні страждання і судові витрати; стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь на користь [PERSON] (позивач-1) 504000,00 грн за моральні страждання і судові витрати. В обґрунтування позову покликаються на те, що позивач-1 проживала разом із дочкою [PERSON] . У січні 2013 року до них шахрайським способом внедрився [PERSON] . В подальшому, відносно нього було порушено, не одне кримінальне провадження, зокрема: 09 червня 2013 року внесено відомості до ЄРДР за № 12013110030008492 за попередньою правовою кваліфікацією ст. 129 КК України (погроза вбивством) та провадження у справі було закрито; 18 вересня 2013 року внесено відомості до ЄРДР за № 12013110030013297 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 125 КК України; 11 червня 2014 року внесено відомості до ЄРДР за № 12014100070004078 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України; 15 лютого 2016 року внесено відомості до ЄРДР за № 12016100050001666 за попередньою правовою кваліфікацією за ст. 191 КК України. Для належного захисту своїх інтересів у справі від 18 вересня 2013 року звернулась за отриманням правової допомоги до адвоката Перуна А. Д., який не надав правничої допомоги, а навпаки почав уникати будь-якої зустрічі із позивачами. Через неналежне виконання адвокатських обов`язків був притягнути 19 січня 2017 року до дисциплінарної відповідальності Вищою кваліфікаційною дисциплінарною комісією шляхом зупинення адвокатської діяльності на шість місяців. Органом досудового розслідування ігноруються, не виконуються 26 ухвали суду. У зв`язку із наявність таких кримінальних проваджень протягом тривалого часу (вісім років), не притягненням винних осіб до кримінальної відповідальності у цих провадженнях, а відтак позивачі зазнали моральних, душевних страждань, які проявились у наступному. Моральні страждань проявляються у дипресії, нервовості, образах, в яких позивачі перебувають на протязі багатьох років через наявність кримінальних проваджень та не притягнення винних осіб до відповідальності, через невиконання судових рішень у цих провадженнях, У позивачів наявні фізичні хвороби. У душевних стражданнях вважають винними правоохоронні органи, через які померла дочка позивача-1. Моральна шкода також проявляється у принижені честі та гідності. Всі ці страждання позивачі зазнали через бездіяльність та неспроможність уповноважених осіб правоохоронних органів діяти у відповідності до вимог закону. При визначені розміру моральних страждань, позивачі враховують вимоги розумності і справедливості, та вважають, що такі оцінюється з урахуванням наступних обставин: втрата можливостей, неможливість сплати за комунальні послуги, оскільки позивач-1 не працює, адже не вистарчає часу, бо доводиться ходити до правоохоронних органів; для відновлення втраченого здоров`я, не виконання ухвали судів у межах кримінального провадження; не проведення слідчих дій; невжиття належних заходів контролю за досудовим розслідуванням; невиконання вимог ст. 220 КПК України; постійні стреси і невпевненість у завтрашньому дні; наявність шкоди на фоні морального і психічного розладів - все це є наслідками систематичної бездіяльності правоохоронного органу та прокуратури. Моральну шкоду та відновлення втраченого здоров`я оцінюють у розмірі один мільйон гривень. Позивачам заподіяно майнову шкоду у розмірі 8000,00 грн, з яких: витрати на папір та друкування документів - 4000,00 грн, купівля печатної машини - 250,00 грн, купівлі канцелярського приладдя - 1000,00 грн, консультація з адвокатом - 1000,00 грн, транспортні розходи - 2000,00 грн. У відповідності до ст. ст. 22, 1174, 1192 ЦК України просить позов задовольнити. Подільською окружною прокуратурою м. Києва (відповідач-1) подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що позивачами не подано жодних доказів заподіяння їх матеріальної та моральної шкоди. Відсутній причинний зв`язок між наведеними діями та наслідками, які на думку позивачів, проявились у моральних стражданнях. Відсутні підстави для застосування ст. 1176 ЦК України у цьому позові. Просить у позові відмовити. Подільським управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (відповідач-2) подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що позивачами не подано належним та допустимих доказів, які б підтверджували понесення позивачами матеріальної шкоди у розмірі 8000,00 грн. Підстави позову про відшкодування моральної шкоди, які наведені позивачами у позовній заяві, а саме неефективне досудове розслідування кримінального провадження, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди. Будь-яких рішень про визнання протиправною бездіяльності слідчого органу досудового розслідування немає. Постановлення ухвал, про які наводять позивачі у справі, стосуються органу досудового розслідування, який є самостійним у своїй діяльності. Реалізація позивачем свого права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування та задоволення таких скарг слідчим суддею, не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Просить у позові відмовити. Державною казначейською службою України (відповідач-3) не подано відзив, який би містив заперечення на позов. Позивачем-1 подано до суду відповідь на відзив відповідача-1. Наводить пояснення про те, що відповідачем-1 не наведено жодного аргументу заперечення проти позовних вимог та підтвердження цього доказами. Наведені доводи є формальними. Невиконання ухвал слідчого судді свідчить про порушення відповідачами вимог кримінального процесуального законодавства. Позивачами подано до суду клопотання про розгляд заперечення на відзив Державної казначейської служби (відповаідача-3), у якому наводять наступні аргументи. Вважає, відзив відповідача-3 невмотивованим. Аргументи відповідача-3 про необхідність проведення судової психіатричної експертизи для визначення розмірі моральною шкоди не проведено у зв`язку з відсутністю коштів для її проведення. Вважає, що держава в особі відповідачів винна у порушенні їх конституційних прав, отримання моральних страждань через обставини наведені у позовній заяві. Просять позов задовольнити повністю. 22 лютого 2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Суд установив, у провадженні Подільського управління поліції Головного управління Національного поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 12014100070004078 від 11 червня 2014 року, за попередньою правової кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України. В даному кримінальному провадження позивачі визнані потерпілими. Суд установив, що [PERSON] , [PERSON] , як потерпілі у даному кримінальному провадженні, неодноразово звертались до слідчого, у провадженні якого перебувало таке кримінальне провадження, прокурора із скаргами та клопотаннями у відповідності до ст. 220 КПК України, які долучені до матеріалів справи. Попри те, уповноважена особа у передбачений ст. 220 КПК України строк не розглядала такі клопотання, що потягло за собою подання потерпілими неодноразових скарг у відповідності до ст. 330 КПК України щодо невиконання слідчим Подільського УП ГУНП у м. Києві вимог ст. 220 КПК України щодо розгляду його клопотань та скарг по кримінальному провадженню та у зв`язку із цим на бездіяльність прокурора. У межах цього кримінального провадження, за результатами розгляду скарг позивачів, були постановлені наступні ухвали: - 16 березня 2017 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва (справа № 11-сс/796/71306/2017) скасовано ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою позивачів на бездіяльність прокурора та призначено новий розгляд слідчим суддею; - 22 березня 2017 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва (справа № 11-сс/796/71306/2017) скасовано ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою позивачів на бездіяльність слідчого Подільського УП НП у м. Києві про зобов`язання вчинити дії та призначено новий розгляд слідчим суддею; - 16 травня 2017 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва (справа № 11-сс/796/2452/2017) скасовано ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні скарги про скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання від 20 березня 2017 року, та призначено новий розгляд слідчим суддею; - 02 червня 2017 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/6312/17) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 28 квітня 2017 року про перекваліфікацію ст. 185 ч. 1 КК України на ст. 185 ч. 3 КК України у відповідності до ст. 220 КПК України; - 22 листопада 2017 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/14884/17) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 08 листопада 2017 року про спільний допит [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у відповідності до ст. 220 КПК України; - 19 квітня 2018 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва (справа № 11-сс/796/2164/2018) скасовано ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою позивачів на бездіяльність слідчого щодо ненадання відповіді на клопотання від 21 лютого 2018 року про долучення заяви до матеріалів кримінального провадження у відповідності до ст. 220 КПК України, та призначено новий розгляд слідчим суддею; - 31 жовтня 2018 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/8774/18) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано уповноважених осіб розглянути клопотання позивачів від 25 червня 2018 року про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення; - 26 січня 2018 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/16594/17) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого виконати слідчі дії, а саме розглянути клопотання позивачів від 11 грудня 2017 року про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження; - 26 січня 2018 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/16594/17) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого виконати слідчі дії, а саме розглянути клопотання позивачів від 11 грудня 2017 року про надання інформації щодо розшуку підозрюваного [PERSON] по кримінальному провадженню № 12014100070004078 від 11 червня 2014 року; - 23 лютого 2018 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/1723/18) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 05 лютого 2018 року про долучення документів до кримінального провадження; - 19 квітня 2018 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва (справа № 11-сс/796/2166/2018) скасовано ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою позивачів щодо не розгляду клопотань у кримінальному провадженні у відповідності до ст. 220 КПК України, та призначено новий розгляд в суді першої інстанції; - 27 лютого 2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/15375/18) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 13 листопада 2018 року; - 18 березня 2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/2452/18) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 21 лютого 2018 року; - 26 квітня 2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/1289/19) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 21 січня 2019 року про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні; - 26 квітня 2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/1292/19) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 21 січня 2019 року про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні; - 25 червня 2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/833/19) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 09 січня 2019 року про наданні інформації у кримінальному провадженні та проведення слідчих дій; - 25 червня 2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/834/19) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 09 січня 2019 року про наданні інформації у кримінальному провадженні та проведення слідчих дій; - 25 червня 2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/835/19) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 09 січня 2019 року про наданні інформації у кримінальному провадженні та проведення слідчих дій; - 13 серпня 2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/10403/19) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 09 серпня 2019 року про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні; - 22 серпня 2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/10402/19) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано процесуального прокурора розглянути клопотання позивачів від 09 серпня 2019 року у кримінальному провадженні; - 03 жовтня 2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/11280/19) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 23 серпня 2019 року про оголошення підозри особі у кримінальному провадженні; - 21 листопада 2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/14168/19) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 25 жовтня 2019 року про проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні; - 13 грудня 2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/15262/19) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 21 листопада 2019 року про допит підозрюваного у кримінальному провадженні; - 09 вересня 2020 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/9429/20) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано процесуального прокурора розглянути клопотання позивачів від 12 серпня 2020 року у кримінальному провадженні; - 15 вересня 2020 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/3127/20) задоволено скаргу потерпілих та скасовано постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання позивачів від 13 грудня 2019 року у кримінальному провадженні; - 06 листопада 2020 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/9428/20) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 12 серпня 2020 року про проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні; - 30 листопада 2020 року ухвалою Київського апеляційного суду (справа № 758/9849/20) скасовано ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року про відмову у відкритті провадження за скаргою потерпілих у кримінальному провадженні у відповідності щодо розгляду клопотання у відповідності до ст. 220 КПК України, та призначено новий розгляд в суді першої інстанції; - 04 березня 2021 року ухвалою Київського апеляційного суду (справа № 758/3128/2020) скасовано ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 30 липня 32020 року про відмову у відкритті провадження за скаргою потерпілих у кримінальному провадженні у відповідності щодо розгляду клопотання про проведення процесуальних дій у відповідності до ст. 220 КПК України, та призначено новий розгляд в суді першої інстанції; - 19 березня 2021 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/3145/21) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 03 березня 2021 про надання витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні; - 17 травня 2021 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/3730/21) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 19 березня 2021 року про надання витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні; - 27 травня 2021 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/9849/20) задоволено скаргу [PERSON] та зобов`язано керівника слідчого розглянути клопотання [PERSON] від 19 серпня 2020 року про оголошення підозри [PERSON] у кримінальному провадженні; - 27 травня 2021 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/3128/20) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва розглянути скаргу позивачів від 27 лютого 2020 року на бездіяльність прокурорів та у кримінальному провадженні; - 17 червня 2021 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/7757/21) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано процесуального прокурора розглянути клопотання позивачів від 27 травня 2021 року про проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні; - 28 вересня 2021 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/10971/21) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано слідчого розглянути клопотання позивачів від 28 липня 2021 року про проведення одночасного допиту потерпілих із підозрюваним у кримінальному провадженні; - 04 листопада 2021 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва (справа № 758/13554/21) задоволено скаргу потерпілих та зобов`язано уповноважених осіб Подільської окружної прокуратури м. Києва розглянути клопотання позивачів від 21 вересня 2021 року у відповідності до ст. 220 КПК України у кримінальному провадженні. Разом із тим, із листа Київської місцевої прокуратури № 7 від 14 січня 2021 року № 10.37-45-178 вих21 установлено, що у провадженні Подільського управління поліції ГУНП у м. Києві проводиться судове розслідування у кримінальному провадженні № 12014100070004078 від 11 червня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Згідно з ст. 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Суд відмічає, що позивачі наводять аргументи про те, що дії, бездіяльність органів досудового розслідування та прокуратури стали безпосереднім об`єктом предмету доказування у цій справі, у зв`язку із чим їм заподіяно шкоду. Суд приймає такі аргументи позивачів до уваги, адже вони підтверджені вищенаведеними судовими рішеннями, які набрали законної сили та якими встановлено бездіяльність органів досудового розслідування та прокуратури, а їх процесуальні рішення скасовані слідчими суддями, судом у зв`язку із порушеннями ними вимог КПК України. Відтак, суд прийшов до висновку про те, що позивачами підтверджено у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України протиправність дій та бездіяльності службових осіб органів державної влади. Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом. Відповідно до п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд установив, що в результаті не виконання слідчим, прокурорами свої процесуальних обов`язків, призвело до постійного звернення захищати свої порушені права у суді. Отже, в результаті таких дій та бездіяльності органу досудового слідства та прокуратури були порушені нормальні життєві зв`язки позивачів. Також досудове розслідування кримінального провадження здійснюється протягом тривалого часу, яке є неефективним, що підтверджено чисельними ухвалами слідчих суддів та суду апеляційної інстанції, свідчить про неправомірні дії і бездіяльність посадових осіб, які здійснюють вказане кримінальне провадження. Відтак, суд прийшов до висновку про те, що надмірна тривалість кримінального провадження призвела до моральних страждань позивачів, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність. Суд приймає до уваги, обставини позивачів про те, що позивач-1 тривалий час не мала можливості працювати, оскільки їй довелося захищати свої порушені права у суді, оскаржувати дії, бездіяльність слідчого, прокурора. Разом із тим, численні судові рішення щодо встановлення бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій у межах кримінального провадження залишаються не виконаними. Також понесення моральних страждань позивачів проявились у фізичних хворобах через що втрачено здоров`я, що підтверджуються рядом медичних документів, а саме: звернення до медичною допомогою до закладів охорони здоров`я, виписками з амбулаторних карток позивачів. Так із виписки амбулаторного хворого [PERSON] від 14 травня 2020 року встановлено діагноз: позаорганна пухлина черевної порожнини, гіпертонічна хвороба серця, поліостеоартроз дрібних суглобів, верхніх кінцівок колінних, кульшових суглобів та така потребує постійного сторонньої допомоги довічно. [PERSON] встановлено діагноз: основний - доброякісне пароксизмальне запаморочення, супутній - посттравматичний стресовий розлад та потребує консультації невролога. Дані обставини установлено із листа КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва від 18 березня 2021 року. . Таким чином, суд приходить до висновку про те, що наявність кримінального провадження, у якому позивачі визнані потерпілими, неправомірні дії та бездіяльність державних органів призвели до моральних страждань позивачів, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, суду, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, потягло для них негативні емоції та душевні страждання, погіршення фізичного стану здоров`я, завдало душевних хвилювань та втрату спокою. Відповідно до п. 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції (254к/96-ВР ) судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Відповідно до п.1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, передбачено, що Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Згідно зі ст. ст. 25, 43 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України, в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Згідно з п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженогоУказом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачам, враховує вимоги розумності та справедливості, а також ступінь доведеності та обґрунтованості позивачем розміру завданої шкоди, яку вони зазнав, у зв`язку із неправомірними діями та бездіяльністю органу досудового розслідування, прокуратури у межах кримінального провадження, у яких вони є потерпілими, враховуючи тривалість такого досудового розслідування, яке є надмірним, у зв`язку з чим вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути на їх користь з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі по 1000,00 грн на кожного з позивачів. Щодо цієї позовної вимоги суд не приймає аргументи відповідачів, адже ними наведено доводи щодо недоведеності вимог позивачів у відповідності до ст. 1176 ЦК України, хоч позивачі у позовній заяві посилаються на норму права, яка міститься у ст. 1174 ЦК України, де наявність вини не обов`язкова, та яку просить застосувати саме до цих спірних правовідносин. Відносно позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8000,00 грн, суд прийшов до висновку про те, що позивачами не подано жодних доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України, які б підтверджували її понесення, а відтак у такій необхідно відмовити за недоведеністю. У зв`язку із цим, суд приймає аргументи відповідачів щодо позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, які викладені у відзивах на позов. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-які інших фактичних даних, які б мали значення для правильного вирішення справи суд не встановив. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає до частково задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачів при поданні позову до суду звільнено від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір». Таким чином, судовий збір необхідно компенсувати за рахунок держави у відповідності до ч. 6 ст. 141 цього Кодексу.

Outcome: partial