Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] (надалі - відповідач) борг в розмірі 11 841,85 доларів США, що еквівалентно 346 432,13 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 25.08.2016 року укладено договір позики, за яким [PERSON] отримав від нього борг 10 150,00 (десять тисяч сто п`ятдесят) доларів США та зобов`язався їх повернути до 25.09.2016 року. Передання коштів в борг підтверджується розпискою. У встановлений строк борг повернуто не було, в зв`язку з чим позивач вимушений захищати свої права в судовому порядку. Також до матеріалів справи долучено копію розписки про отримання грошових коштів, яка підтверджує, що 25.08.2016 року відповідач на виконання умов договору позики отримав від позивача 10\~150, 00 (десять тисяч сто п`ятдесят) доларів США. Згідно курсу гривні до долара США станом на 19.04.2022 року 10 150,00 доларів США еквівалентно 296 937,23 гривень. Курс гривні до долара США становить 29,2549 гривень за 1 долар США. Таким чином, визначення в договорі позики грошових зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, як і вимога про стягнення боргу в іноземній валюті. Враховуючи характер грошового зобов`язання, є підстави для стягнення боргу з відповідача саме в іноземній валюті. 13.06.2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд в порядку загального позовного провадження та зазначено, що не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали відповідач має право надіслати відзив на позовну заяву. 19.09.2022 року ухвалою Жашківського районного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Валько І.В. позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, також в судому засіданні надав як доказ оригінал розписки про отримання коштів відповідачем. У судовому засіданні відповідач заперечував проти позову, зазначив, що наданий оригінал розписки підроблений, тому що він повернув кошти, а позивач знищив розписку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 25.08.2016 року [PERSON] написав розписку про позичення коштів у [PERSON] в розмір 10 150 (десять тисяч сто п`ятдесят) доларів США, які зобов`язувався повернути до 25.09.2016 року (а.с. 9). Курс долару США станом на 19.04.2022 року міститься на копії роздруківки сторінки з сайту Національного банку України (а.с. 10). Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини. Предметом доказування є порушення чи невиконання умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Суд зазначає, що розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, а отже розписка підтверджує не лише факт укладення договору, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Щодо вимог позивача про стягнення процентів, суд зазначає наступне. Строк повернення встановлений розпискою сплив 25.09.2016 року. Період прострочення є час з 26.09.2016 року до 15.04.2022 року, що становить 2028 днів. Відповідно до 3% річних від суми боргу становить: 10 150,00 * 0,031365 * 2028 = 1691,85 доларів США, де: 10 150,00 доларів США - сума боргу, 0,03 - розмір процентів річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України, 365 - кількість днів в році, 2028 - кількість днів прострочення. Загальна сума позовних вимог становить суму боргу і процентів 11841,85 доларів США (10 150,00 + 1691,85), що еквівалентно 346 432,13 гривень (10 150,00 * 29,2549 + 1691,85 * 29,2549) = (296 937,23 + 49 494,90). Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Виходячи з цього, відповідач повинен сплатити заборгованість за договором позики 10 150, 00 доларів США, та 3 (три) проценти річних 1\~691, 85 доларів США. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що вказана розписка підроблена, оскільки жодних доказів цього відповідачем не наведено. Відповідач не скористався можливістю скористатись правовою допомогою, надати заперечення на позов, витребувати доказі, призначити експертизу, викликати свідків тощо. При цьому, судом було надано достатньо часу, для підготування правової позиції та збирання доказів. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовано доводи, викладені в позовній заяві. Внаслідок задоволення позову підтверджені судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved