Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] в селі Парпурівці Вінницького району Вінницької області помер його батько [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . За життя його батько [PERSON] 1 серпня 2005 року склав заповіт, згідно з яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів йому - [PERSON] . Вказує, що спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, чи інших спадкоємців за заповітом немає. Його мати [PERSON] померла [INFO] . Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] відповідно до свідоцтва №\~ [NUMBER] про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 07 грудня 1988 року виконкомом Парпурівської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів № 167 від 23.05.1987 року, належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] . Відповідно до записів в погосподарських книгах станом на 15 квітня 1991 року двір відносився до категорії колгоспних. Членами колгоспного двору на цю дату згідно з записами в погосподарській книзі за 1991-1995 роки значилися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, позивач зазначає, що станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] , набули [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зауважує, що згідно діючого на той час Закону України «Про власність» від 15.04.1991, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу Української РСР, стверджує, що частка кожного члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала 1/3. Право власності кожного члена колгоспного двору на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] підтверджується записами в погосподарських книгах. Вказує, що після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , спадщину прийняли спадкоємці першої черги, тобто він та його батько, оскільки були зареєстровані разом зі спадкодавцем і не відмовились від спадщини. Таким чином його частка та частка його батька в майні двору складали по 1/2 (1/3 + 1/6). Зазначає, що після смерті його батька відкрилась спадщина на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , однак оформити у нотаріуса спадкові права після смерті батька на вказаний житловий будинок позивач не зміг, оскільки державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори своєю постановою відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність доведення факту родинних відносин між ним та [PERSON] , а також з тих підстав, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав колгоспному двору. Оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами як на майно колгоспного двору в позасудовому порядку він не в змозі та потребує встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON] , оскільки написання їхніх прізвищ є різним, проте факт, що [PERSON] був його батьком підтверджується свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про одруження його батьків, виписками із погосподарської книги. За вказаних обставин, позивач просить встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , був його батьком та визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , частка в якому належить йому як члену колгоспного двору, а інша частка - в порядку спадкування. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори засвідчені копії спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а.с. 43). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.08.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду справи по суті (а.с. 55). Відповідач передбаченим ст. 178 ЦПК України правом подачі відзиву не скористався. В судове засідання учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Байдак В.П., надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Представник відповідача Лука-Мелешківської\~сільської радиВінницького району Вінницької області подала суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, при вирішенні спору Лука-Мелешківська сільська рада покладається на розсуд суду. Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Згідно копії паспорта [PERSON] народився [INFO] в с.\~Парпурівці Вінницького району Вінницької області (а.с. 11). Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання, [PERSON] , [INFO] , з 26.07.1980 р. по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). [INFO] померла [PERSON] в с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 05.06.2000(а.с. 13). [INFO] помер [PERSON] у с.\~Парпурівці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 19.10.2011(а.с. 14). Згідно копії свідоцтва про право приватної власності на будинковолодіння № [NUMBER] від 07.12.1988, ціле домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON] (а.с. 15). За життя [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, а саме: усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, у тому числі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 16). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , запис № 22 від 05.12.1957, виданого виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] , 1928 р.н., і [PERSON] , 1928 р.н., одружились 02.06.1952, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до\~відомостей копії\~технічного паспорта\~на будинок\~садибного типу\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~виготовленого ФОП\~ [PERSON] \~станом на\~04.04.2022,\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами [ADDRESS] в\~цілому складається\~з:\~житлового будинку літ. А; веранди літ. а, сараю літ. Б, прибудови літ. б, сараю літ. В, убиральні літ. Е (а.с. 19 - 21). Згідно виписок з погосподарської книги від 04.02.2022, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , згідно погосподарської книги Парпуровецької сільської ради № 1, погосподарського номера 80, за 1986-1990 роки, погосподарського номера 82, за 1991-1995 роки, погосподарського номера 84, за 1996-2000 роки являвся головою домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22, 23, 25). Відповідно до виписки з погосподарської книги від 27.04.2022, [PERSON] , [INFO] , та його мати [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно погосподарської книги Парпуровецької сільської ради № 1, погосподарського номера [NUMBER] , за 1996-2000 роки, проживали в домоволодінні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Згідно виписки з погосподарської книги від 27.04.2022, [PERSON] , [INFO] , згідно погосподарської книги Парпуровецької сільської ради № 1, погосподарського номера 80-1, за 2016-2020 роки, проживає, користується та розпоряджається домоволодінням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 154/02-31 від 31.01.2022, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , померлому [INFO] . Постанова державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори обґрунтована тим, що з наданих документів та використовуючи дані Державного реєстру актів цивільного стану громадян не можливо встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Крім того, у наданому свідоцтві № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння зазначено, що ціле домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, голова якого [PERSON] . Оформити свої спадкові права на житловий будинок спадкоємець не може, оскільки свідоцтво про право особистої власності не є документом, що свідчить про перебування його у власності спадкодавця, так як вказує, що двір є колгоспним, що не дає можливості реалізувати спадкові права (а.с. 27). Згідно виписки з погосподарської книги № 04-15/183 від 01.07.2022, [PERSON] , який помер [INFO] , згідно погосподарської книги Парпуровецької сільської ради № 1, погосподарського номера [NUMBER] , за 1986-1990 роки, являвся головою домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Членами двору були: дружина [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] [INFO] (а. с. 39 - 40). Згідно виписки з погосподарської книги 04-15/182 від 01.07.2022, [PERSON] , який помер [INFO] , згідно погосподарської книги Парпуровецької сільської ради № 1, погосподарського номера [NUMBER] , за 1991-1995 роки, являвся головою домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Членами двору були: дружина [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] [INFO] . Оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач [PERSON] не має можливості, в тому числі, через відсутність встановлення факту родинних відносин між ним та спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується\~постановою державного\~нотаріуса Вінницької\~районної державної\~нотаріальної контори\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~(видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом)\~154/02-31\~від 31.01.2022\~(а.с.\~27). Факт родинних відносин позивача [PERSON] з [PERSON] , а саме, що [PERSON] був батьком позивача, крім свідоцтва про народження (а.с. 17) в частині імені та по-батькові позивача та його батька, підтверджується також копіями виписок з погосподарських книг (а.с. 39 - 42). На виконання ухвали суду з Вінницької районної державної нотаріальної контори надійшла відповідь про те, що відповідно до Спадкового реєстру спадкоємці померлого [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не звертались, спадкова справа не заводилась (а.с. 48). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України,\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] був батьком [PERSON] , має для позивача юридичне значення, від встановлення даного факту залежить оформлення його спадкових прав після смерті батька. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про встановлення факту родинних відносин є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі\~ст.\~1216,\~1217\~ЦК України,\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 1218\~ЦК України,\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом на спадкову частку в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] та не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька в нотаріальній конторі та оформити своє право власності на вказаний спадковий будинок, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 154/02-31 Вінницької районної державної нотаріальної контори від 31.01.2022 (а.с. 27). Відповідно до\~пункту 6\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~за позовами\~про захист\~права приватної\~власності» №\~20\~від 22.12.1995, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Згідно ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року), чинних на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності та розмір частки члена колгоспного двору визначався виходячи з рівності часток всіх членів двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 24.06.1983 №\~4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6 постанови № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Тому враховуючи\~право кожного\~із членів\~колгоспного двору,\~які не\~втратили право\~на частку\~в ньому,\~на виділ\~його частки\~виходячи із\~засад рівності\~часток,\~та відсутність\~інших осіб,\~які претендують\~на частку\~в ньому,\~частки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві власності на будинковолодіння на час припинення існування колгоспних дворів були рівними та становили по 1/3 частці. В подальшому, після смерті [PERSON] [INFO] , за наслідком прийняття спадщини як спадкоємцями першої черги, що постійно проживали із спадкодавцем, що підтверджується матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частці у праві власності на будинковолодіння (1/3 як члена колгоспного двору та 1/6 в порядку спадкування), та враховуючи, що [PERSON] усе своє майно заповів [PERSON] , позивачу по справі, який після смерті батька [PERSON] спадщину прийняв, інші особи, які претендують на спадщину відсутні, позивач правомірно просить визнати за ним право власності на цілий житловий будинок,1/3 частка у праві власності на який належить йому як члену колишнього колгоспного двору, а 2/3 в порядку спадкування після смерті батьків, які також були членами колишнього колгоспного двору, іншого способу захисту своїх прав на вказане будинковолодіння, окрім судового, у нього немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved