Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Акціонерне товариство "Кредобанк" (далі Банк, позивач) через свого представника Кізко Л.С. (далі представник) звернулись до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність вимог тим, що 16.09.2019 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № CL-219984, відповідно до якого відповідачеві було надано кредит в сумі 149\~310,54 грн. у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученнм позичальника на вказані у договорі рахунки, строком на 60 місяців, до 13.09.2024, визначено сторонами розмір відсотків за процентною ставкою 35,00 % річних, а також було узгоджено сторонами відповідальність за порушення умов даного договору. Банк свої зобов`язання за вказаним правочином виконав у повному обсязі, передавши відповідачеві грошові кошти обумовлені договором, утім відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань допустив заборгованість за вказаним кредитним договором, внаслідок чого 07.12.2021 на адресу відповідача було направлено повідомлення вимогу про дострокове погашення заборгованості, яка залишена без належного реагування останньою. Приймаючи до уваги те, що станом на 31.01.2022 загальна сума заборгованості відповідача перед банком становить 142\~002,21 грн. та складається з: 126\~691,96 грн. сума заборгованості за кредитом; 15\~310,25 грн. сума заборгованості за відсотками, яку відповідач не погашає у добровільному порядку, наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом, в якому банк просить суд стягнути зазначену заборгованість із відповідача в примусовому порядку, а також вирішити питання судових витрат, які складаються із судового збору в розмірі 2481, 00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу розмір якої склав 18460,28 грн. Представник відповідача на адресу суду направила відзив, відповідно до якого позовні вимоги визнала частково, мотивуючи свою позицію тим, що дійсно між сторонами цього спору було укладено кредитний договір 16.09.2019. Утім як було встановлено, 07.12.2021 в адресу відповідача було спрямовано досудову вимогу про дострокове погашення укладеного між сторонами кредитного договору, розмір у вимозі визначено 140219, 69 грн., відтак позовні вимоги в частині донарахування банком процентів в розмірі 1782, 52 грн. не підлягають до задоволення. Крім того, як було встановлено відповідачем після пред`явлення банком досудової вимоги про повернення кредиту, відповідачем було сплачено 3881,39 грн., які банком зараховано на погашення процентів. При цьому, відповідачем було повідомлено, що під час користування кредитними коштами нею допускались й інші порушення графіку погашення кредитної заборгованості, наслідком чого було надходження на її адресу вимог про дострокове погашення кредиту, вказані обставини підлягають з`ясуванню, оскільки позивачем їх не доведено, а від цього залежить розмір заборгованості, обов`язок щодо доведення якого покладається на позивача. Також представником відповідача заявлено про розмір судових витрат понесених у даній справі відповідачем, який визначено у 8000 грн., які складаються із витрат на професійну правничу допомогу. Представником позивача адвокатом Кізко Л.С. до суду подано відповідь на відзив, протокольною ухвалою від 02.08.2022 було відмовлено в його прийнятті, оскільки позивачем не було додано доказів направлення вказаної заяви по суті іншим учасникам цивільної справи, а доказів протилежного суду не було надано на час розгляду вказаного питання. Ухвалою суду від 21.03.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. 03.05.2022 ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. 17.05.2022, 20.05.2022, 08.07.2022, 20.07.2022, 05.08.2022, 25.08.2022 судом було задоволено клопотання представників сторін про участь в судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. Ухвалою суду від 02.08.2022 було задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів у АТ «Кредобанк», а саме: кредитної справи\~за кредитним\~договором №\~CL\~ 219984\~від 16.09.2019 та належним чином завірену її копію; детального розрахунку про рух коштів по рахунку [PERSON] за кредитним договором № CL 219984 від 16.09.2019 станом на 26.04.2022 з деталізацією дат надходження коштів від позичальника на погашення заборгованості за вказаним кредитом, а також інформацію, щодо загальної суми коштів, що надійшли від [PERSON] на погашення заборгованості, їх напрямків зарахування, за кредитним договором після 07.12.2021. Ухвалою суду від 10.08.2022 задоволено заяву представника АТ «Кредобанк» - адвоката Кізко Лесі Сергіївни про продовження процесуального строку визначеного ухвалою суду від 02.08.2022 щодо витребування доказів у АТ «Кредобанк». У визначений судом строк відповідач та її представник заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надали, також не надали зустрічного позову в межах визначеного судом строку, за відсутності клопотань сторін про інше, суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав наведених у позові та додатково доданих до витребовуваних судом доказів пояснень, мотивуючи тим, що направлена в адресу відповідача досудова вимога про дострокове погашення кредитного договору наявна лише від 07.12.2021, тоді як позивачем вказана вимога направлялась на виконання вимог кредитного договору з метою повідомлення відповідача про допущену ним заборгованість та не є вимогою в розумінні ст.1050 ЦК України, з якою законодавець пов`язує зміну строку виконання основного зобов`язання. Також в судовому засіданні представник позивача підтвердила, що після направлення в адресу відповідача вказаної вимоги, останньою було сплачено 3881, 39 грн., які були зараховані в рахунок нарахованих відсотків за кредитним договором, напрямки якого було узгоджено сторонами зобов`язання. Питання про судові витрати просила вирішити після ухвалення рішення у даній справі, мотивуючи необхідністю надання усіх доказів понесених позивачем при розгляді даної справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, не використала своє право на участь в судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції, дозвіл на яке суд їй забезпечив, надавши до суду заяву про проведення судового засідання без участі відповідача та представника, просила суд врахувати усі доводи наведені у відзиві. Приймаючи до уваги, що додані до справи документи на підтвердження повноважень представника відповідача не містять жодних обмежень, суд, з урахуванням думки представника позивача, протокольною ухвалою від 21.09.2022 вирішив розгляд справи проводити за відсутності відповідача та її представника. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 13.09.2019 [PERSON] виявила намір на отримання кредиту в АТ «Кредобанк», подавши Анкету-Заяву №CL-219984 про отримання готівкового кредиту. 16.09.2019 [PERSON] було забезпечено право на отримання Інформації про укладення договору про споживчий кредит шляхом надання Паспорту споживчого кредиту (стандартизована форма), про що міститься особистий підпис позивальника. 16.09.2019 між Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № CL-219984, відповідно до умов якого сторонами було узгоджено у п.1 Предмет договору, - надання у власність позичальнику банком на умовах поворотності, строковості та платності, цільового характеру використання грошових коштів, а також зобов`язання позичальника використати кредит на цілі вказані у цьому договорі та повернути кредит, сплатити проценти на умовах визначених договором. Сума та валюта кредиту визначена у 149\~310,54 грн. (п. 2.2.1 Договору), строк (терміном) на 60 місяців - до 13.09.2024. Відповідно до п.2.4. Договору позичальник доручив банку здійснити переказ грошових коштів з позичкового рахунку на цілі за реквізитами зазначеними у договорі, а саме: на поточні потреби 54\~266, 54 грн.; на погашення рефінансування кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «КРЕДОБАНК» по кредитному договору CL№155551 від 14.12.2018 в розмірі 42771, 00 грн.; на погашення рефінансування кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «КРЕДОБАНК» по кредитному договору CASHSPK-193 від 16.01.2018 в сумі 52073, 00 грн. У Розділі 4 даного Договору сторони узгодили, що за користування кредитом позивальник сплачує відсотки за процентною ставкою 35,00% річних, у разі погашення повного кредиту не пізніше останнього дня кожного календарного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, пільговий період не може перевищувати 62 календарні дні. Відповідно до п. 4.4.5 орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 41,19 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 320\~844,29 грн. Також сторонами цього спору було узгоджено Графік платежів за кредитним договором № CL-219984 від 16.09.2019, розмір внесення щомісячних платежів у грошовому еквіваленті. Судом встановлено із оригіналів документів, які були безпосереднім предметом дослідження судом, що надані на виконання вимог ухвали суду від 02.08.2022 предствником позивача, що усі документи було підписано [PERSON] . Факт перерахування АТ КБ «Кредобанк» [PERSON] грошових коштів обумовлених у зобов`язанні підтверджується меморіальними ордерами №53559265 від 16.09.2019 на суму 54\~466,54 грн.; №53559214 від 16.09.2019 на суму 42\~771,00 грн.; № 53559238 від 16.09.2019 на суму 52\~073,00 грн. (а.с. 24-26). Обставини щодо перерахування грошових коштів позивачем відповідачеві за кредитним договором підтверджено Випискою про рух коштів по рахунку [PERSON] (а.с.27-49), та виписками по особовому рахунку за період з 16.09.2019 по 26.04.2022 (т.2 а.с.7-97), які згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, мають статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом щодо передачі відповідачеві грошових коштів та користування ними. 01.06.2020 [PERSON] звернулась до Банку із заявою про зміну умов кредитування, за наслідками розгляду якої між останньою та АТ «КРЕДОБАНК» було укладено Додаткову угоду №1 до вищевказаного кредитного договору від 16.09.2019 з метою зменшення кредитного навантаження узгоджено новий Графік платежів, їх строк та розмір коштів. Суд звертає увагу, що вищевказані обставини визнавались сторонами цього спору, про що зазначено у заявах по суті, відтак в силу приписів ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Позивач у позові вказує, що в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач допустила неналежне виконання умов договору та має заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка станом на 31.01.2022 становить 142\~002,21 грн., яка складається з: 126\~691,96 грн. сума заборгованості за кредитом; 15\~310,25 грн. сума заборгованості за відсотками. Судом встановлено, що 07.12.2021 за вих.. №1690289 в адресу відповідача було направлено повідомлення-вимога про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором за вих. № 1690289 від 07.12.2021. Як було встановлено дана вимогам залишена відповідачем без належного реагування. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих за кредитним договором та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу 2 ч.1 ст.1048\~ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, зокрема боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.\~614\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в\~статті 209 ЦПК України. Зі\~статті 213 ЦПК України\~слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язання щодо несвоєчасного внесення грошових коштів на виконання умов кредитного договору є доведеною зібраними та дослідженими безпосередньо судом доказами, що додані до матеріалів справи, відтак остання зобов`язана нести юридичну відповідальність за порушення зобов`язання. Водночас як було встановлено судом банк\~використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, звернувшись у грудні 2021 року до відповідача із досудовою вимогою. Встановлені судом обставини свідчать, що кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, тощо. Доводи представника позивача в цій частині, що вказана вимога є нічим іншим як виконанням кредитором умов Кредитного договору, передбачених у Розділі 5 щодо інформування позичальника про поточний розмір його заборгованості, суд вважає такими, що не ґрунтуються на умовах самого зобов`язання, оскільки у п.5.1.1. такий обов`язок банк має виконати на вимогу позичальника лише тоді як є вимога, утім існування вимоги позивальника не підтверджено, відтак така вимога є саме вимогою про дострокове повернення кредиту, що передбачена діючим законодавством ст.1050 ЦК України. Ураховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припинилось у грудні 2021 року шляхом пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Як убачається із розрахунку та наданих представником позивача на вимогу суду первинних документів, а також пояснень представника позивача в судовому засіданні та наведених у відзиві доводів представника відповідача, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом станом на 07.12.2021 становив 140 219, 69 грн., розмір за тілом кредиту склав 126 691, 96 грн., що підтвердила представник позивача в ході розгляду справи в судовому засіданні, а також не заперечувався вказаний розмір відповідачем та її представником, отож розмір відсотків склав на вказану дату - 13 527, 73 грн. Судом було встановлено, що 21.12.2021 відповідачем було сплачено на погашення заборгованості за вказаним кредитним договором 3 881,39 грн. Судом встановлено, що сторонами було узгоджено в Договорі порядок погашення кредиту у п.6.6.1., де у першу чергу кошти сплачені позичальником зарахрвуються на погашення прострочених платежів по сплаті відсотків за користування кредитом. Отож на виконання вимог укладеного між сторонами договору грошові кошти в сумі 3881, 39 грн. було зарахованоБанком саме на погашення заборгованості за відсотками. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивачем вимоги щодо стягнення із відповідача коштів у відповідності до вимог ст.625 ЦК України, не ініціювались, що є виключним правом позичальника та відповідно позивача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме станом на 31.01.2022 із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість у загальному розмірі 136 338 (сто тридцять шість тисяч триста тридцять вісім) гривень 30 коп., з яких: 126 691, 96 гривень сума заборгованості за кредитом; 9 646, 34 гривні сума заборгованості за відсотками (де 13 527,73 грн. розмір відсотків стном на день предявлення досудової вимоги - 3 881, 39 грн сплачені грошові кошти після пред`явлення вимоги, що зараховані на погашення відсотків). Вирішуючи питання судових витрат, суд встановив, що матеріали справи не містять усіх належних та допустимих доказів понесених сторонами судових витрат, тому суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати, визначивши строк для подання доказів щодо розміру понесених сторонами судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial