Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Позивач звернувся 22.02.2022 до суду з позовною заявою, в якій просить: -стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2019 по 30.11.2021 в сумі 23110,71 грн, 3 % річних у сумі 26,48 грн, інфляційні втрати в сумі 3,98 грн, судовий збір у сумі 2481 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначає, що відповідач є власником нерухомості за адресою: [ADDRESS] , є споживачем електроенергії за цією адресою. Відповідач є споживачем універсальної послуги з 01.01.2019 та приєднався до діючого договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, оскільки продовжує споживати електричну енергію (письмові звернення щодо відключення об`єкту і наміру розірвати публічний договір відсутні), яка постачається на об`єкт згідно з умовами нового договору. Позивач зазначає, що належним чином виконував свої зобов`язання, з січня 2019 року по листопад 2021 року постачав електричну енергію за вказаною адресою. Позивачем з метою підтвердження спожитих відповідачем обсягів електричної енергії було направлено лист оператору систем розподілу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з проханням перевірити та підтвердити спожиті в період січень 2019 року листопад 2021 року обсяг електричної енергії. Відтак, позивачем було отримано довідку про обсяги електричної енергії по особовому рахунку № [NUMBER] . Відповідач не виконував свої обов`язки споживача в частині своєчасної та повної оплати за спожиту ним електричну енергію. 07.09.2022 позивач звернувся до суду з заявою, згідно з якою відповідач сплатив заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 23110,71 грн, чим фактично визнав позовні вимоги у цій частині, просить стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 26,48 грн, інфляційні втрати в сумі 3,98 грн та судовий збір. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 05.04.2022 постановлено позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.05.2022 до суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи довідки від 22.02.2022 оператора систем розподілу електричної енергії АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», так як зазначений доказ було отримано після подання позовної заяви. 07.09.2022 до суду надійшла заява позивача щодо часткової сплати боргу відповідачем, позивач наполягає на стягненні з відповідача інфляційних втрат, 3 % річних та суми судового збору. Ухвалою суду від 07.09.2022 постановлено провести заочний розгляд справи. Ухвалою суду від 07.09.2022 постановлено закрити провадження у частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2019 по 30.11.2021 у сумі 23110,71 грн. Позивач, представник позивача повідомлені у встановленому законом порядку про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання представник не з`явився, клопотанні від 07.09.2022 просив справу розглянути за його відсутності, Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи в порядку, передбаченому ч. ч. 7, 11\~ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив (тобто не з`явився без поважних причин), відзив до суду не подав. Ніяких клопотань, заяв від цієї особи до суду не надходило. За письмової згоди позивача суд вважає за потрібне розглянути цю справу в порядку ст. 280 ЦПК України за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 цієї Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що сторони, їхні представники не прибули в судове засідання і представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає можливим здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання, умови якого розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ), позивач здійснює постачання електричної енергії відповідачу для забезпечення потреб електроустановок (арк.с 6-8). Відповідач в точці продажу електроенергії за адресою: [ADDRESS] , є споживачем універсальної послуги з 01.01.2019 та приєднався до діючого договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, оскільки продовжує споживати електричну енергію (письмові звернення щодо відключення об`єкту і наміру розірвати публічний договір відсутні), яка постачається на об`єкт згідно з умовами нового договору. Згідно з довідкою про обсяги електричної енергії по особовому рахунку № [NUMBER] обсяг спожитої електричної енергії становить 17958 кВт*г. Зазначено, що дата останнього контрольованого огляду приладу обліку за підписом споживача 08.09.2021. Згідно з розрахунком заборгованості за період з 01.01.2019 по 01.12.2021 на відповідача відкритий особовий рахунок [NUMBER] , за яким наявна заборгованість у сумі 23110,71 грн, у період з лютого 2019 року по травень 2019 року відповідачем сплачено 709,20 грн (арк. с. 5). Отже, розрахунок суми боргу складає: 23819,91 грн 709,20 грн = 23110,71 грн. Позивачем здійснено та надано суду розрахунок 3 % річних, сума яких складає 26,48 грн, та розрахунок інфляційних втрат, сума яких складає 3,98 грн (арк. с. 3). Позивачем 28.12.2021 відправлено вимогу відповідачу про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 23110,71 грн (арк. с. 13). Згідно з інформаційною довідкою № 292813000 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок за адресою: [ADDRESS] є приватною власністю відповідача (арк. с. 14). Відповідно до відповіді на запит виконавчого комітету Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 555/05-10/22 від 05.04.2022 відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Дослідивши докази, які надані позивачем для обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Законом України «Про електроенергетику», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, Законом України «Про ринок електричної енергії», з 14 березня 2018 року правовідносини з постачання електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року (далі ПРРЕЕ). Згідно з положеннями ч. 3 ст. 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Згідно зі ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення згідно з пунктом 13 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії». Так,\~пунктом 13\~Розділу XVII\~«Прикінцеві та\~Перехідні положення»\~встановлено,\~щоз метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме: суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії: упродовж двох років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь. Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання. Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 №429 ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим. Відповідно до п. 1.2.8. ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається у встановленому цими Правилами порядку. Так, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг споживачу опубліковано в газеті «Вісті Придніпров`я» від 06.11.2018 № 84 (1984) та на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» https://dnep.com.ua. Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ передбачено те, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, сплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Відповідно до п. 13 Розділу ХVІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. Розділом IV ПРРЕЕ передбачений порядок розрахунків на роздрібному ринку електричної енергії, відповідно до п. 4.1 якого розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Відповідно до умов п. 2.1 Договору про постачання\~електричної енергії\~постачальником універсальних\~послуг (далі\~ Договір) постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Відповідно до п. 5.8. Договору визначено, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Згідно з п. 5.10 Договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Відповідно до розділу «Термін оплати» Комерційної пропозиції «Побутова» до Договору побутовий споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим. Оплата обсягу спожитої електричної енергії має бути здійснена Споживачем не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно з пп. 1 п. 6.2 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг, згідно з умовами цього Договору. Статтею 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричної енергії. Учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Частиною 1 Статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним з способів захисту прав особи є відшкодування збитків. Згідно зі ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з матеріалами справи на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] як споживача електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Позивачем відповідачу пред`явлено вимогу про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію 28.12.2021. Згідно з даними виконавчого комітету Карпівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, згідно з інформаційною довідкою № 292813000 відповідач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивачем доведено факт порушення відповідачем ПРРЕЕ та наявності заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 23110,71 грн за період з 01.01.2019 по 30.11.2021. Згідно з ухвалою суду від 07.09.2022 провадження у частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 23110,71 грн за період з 01.01.2019 по 30.11.2021 закрито, у зв`язку з тим, що відповідач 25.08.2022 сплатив зазначену суму, а отже предмет спору щодо цієї суми відсутній. Проте, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Згідно з розрахунками позивача за період сума 3 % річних становить 26,48 грн, сума інфляційних втрат 3,98 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 26,48 грн, інфляційних втрат в сумі 3,98 грн V. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як встановлено в п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить 2481 грн з 01.01.2022. Сторони не звільнені від сплати судового збору, позивачем правильно сплачено судовий збір у розмірі 2481 грн. Ухвалою суду від 07.09.2022 постановлено закрити провадження у частині позовних вимог зі стягнення 23110,71 грн, вирішено питання про розподіл судового збору. Так як з відповідача підлягає стягненню сума 30,46 грн (26,48 грн + 3,98 грн), то розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за цією частиною позовних вимог, становить 3,27 грн (2481 грн х 30,46 грн / 23141,17 грн). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: approved