Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

09.02.2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Позов обґрунтовано тим, що з 1992 року до дня смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , користувався земельною ділянкою площею 0,5427 га, яка знаходиться за межами с. Якимівка в полі IV - 5 (ферма 1) на підставі рішення сесії Якимівської сільської ради від 1992 року. Вказана земельна ділянка передана йому у власність рішенням сесії Якимівської сільської ради від 06.02.2003 року. Розпорядженням Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області №206 від 09.04.2009 року надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власності та виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистих селянських господарств. На вказану земельну ділянку [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виготовили державні акти. Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року державні акти на право власності на земельну ділянку [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнано недійсними та скасовано. [PERSON] при житті не встиг виготовити державний акт на вказану земельну ділянку, так як [INFO] помер, а тому позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом майна, належного [PERSON] . Однак, 06.12.2012 року [PERSON] виготовив державний акт серії ЯК № 022244 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 0523180222:02:002:0201 та зареєстрував речове право від 12.07.2016 року за № 15430851. Оскільки [PERSON] помер, спадкоємцем на вказану земельну ділянку кадастровий номер 0523180222:02:002:0201 стала його дочка відповідач по справі [PERSON] . За життя [PERSON] не скасував державну реєстрацію належної йому земельної ділянки, що й стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Так, [PERSON] просить суд скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 0523180200:02:002:0201, що розташована на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, належну [PERSON] . Ухвалою суду від 31.03.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №141/86/22, призначено підготовче судове засідання на 28.04.2022 року. 28.04.2022 року розгляд підготовчого судового засідання справи № 141/86/22 було відкладено на 31.05.2022 року за клопотанням відповідача. Ухвалою суду від 31.05.2022 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 141/86/22 з ініціативи суду, відкладено розгляд підготовчого судового засідання на 30.06.2022 року. 17.06.2022 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву від 16.06.2022 року, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, відповідач вказала, що дійсно у її власності перебуває земельна ділянка кадастровий номер 0523180200:02:002:0201, яку відповідач набула у власність в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , а тому вважає, що реєстрація права власності на земельну ділянку кадастровий номер 0523180200:02:002:0201 не накладається на земельну ділянку кадастровий номер 0523180200:02:002:0257, оскільки це зовсім різні ділянки, що, відповідно, не порушує будь-яких прав позивача. Також позивачем не долучено жодного доказу (проект землеустрою, викопіювання з публічної кадастрової карти України, висновок експерта та ін.) на підтвердження доводів, що реєстрація земельної ділянки кадастровий номер 0523180200:02:002:0201 за відповідачем будь-яким чином порушує права позивача, та, відповідно, перешкоджає проведенню реєстрації права власності на земельну ділянку. Окрім того, відповідач зазначає, що не є суб`єктом владних повноважень, що здійснює державну реєстрацію права власності, відтак пред`явлення до неї позовної вимоги про скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку є безпідставним, так як з її сторони не було вчинено жодних протиправних дій при оформленні права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Також зазначає, що однією з підстав звернення позивача до суду є рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року, яке набрало законної сили 13.06.2016 року та було пред`явлено до виконання, проте не було виконано. Проте, з часу винесення вказаного рішення до часу звернення до суду з позовом про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер 0523180200:02:002:0201 минуло понад 5 років, а тому вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності при пред`явленні даного позову до суду, та просить застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності. 30.06.2022 року розгляд підготовчого судового засідання було відкладено на 25.08.2022 року за клопотанням позивача [PERSON] . Ухвалами суду від 25.08.2022 року у задоволенні клопотання позивача від 06.07.2022 року про призначення судової експертизи у справі № 141/86/22 відмовлено, а також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.09.2022 року. В судовому засіданні 13.09.2022 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просила суд позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Неживок І.В. позовні вимоги не визнали у повному обсязі, просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві від 16.06.2022 року. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] та її представника адвоката Неживок І.В., розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення 6 сесії 4 скликання Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 06.02.2003 року «Про затвердження технічної документації і погодження надання у власність для розширення особистих селянських господарств та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Якимівка», сесія сільської ради вирішила затвердити технічну документацію зі складання державних актів на право власності на землю громадянам с. Якимівка, внести часткові зміни у земельно-кадастрові документи у відповідності до фактичних розмірів, визначених в натурі (на місцевості) і надати у власність ділянки для ведення особистих селянських господарств, видати державні акти на право власності на землю громадянам с. Якимівка згідно додатку. Список землекористувачів, доданий до рішення 6 сесії 4 скликання Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області від 06.02.2003 року свідчить, що під порядковим номером 11 в списку землекористувачів на земельну ділянку площею 0,5427 га с. Якимівка поле № IV - 5 (ферма 1) значиться [PERSON] , під порядковим номером 7 в списку землекористувачів на земельну ділянку площею 1,4009 га с. Якимівка поле № IV - 5 (ферма 1) значиться [PERSON] . Як вбачається з довідки відділу земельних ресурсів у Оратівському районі Вінницької області № 425, виданої 02.04.2008 року, земельній ділянці № [NUMBER] площею 0,5427 га, поле № IV - 5 (ферма 1), яка розташована за межами населеного пункту с. Якимівка на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області присвоєно кадастровий номер 0523180200:02:002:0257. Згідно розпорядження Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області № 206 від 09.04.2008 року «Про дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власність та виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства із земель запасу на території Якимівської сільської ради» надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власність та виготовлення державних актів про право власності на землю для ведення особистих селянських господарств земель запасу на території Якимівської сільської ради згідно додатку. Рекомендовано громадянам, вказаним у додатку до розпорядження, замовити в землевпорядній організації, що має ліцензію на проведення землевпорядних робіт, розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власність та виготовлення державних актів право власності на землю для ведення особистого селянського господарства. Визнано такими, що втратили чинність, розпорядження голови райдержадміністрації від 20.07.2005 року № 252, від 02.06.2003 року № 162. Відповідно до додатку до розпорядження Оратівської районної державної адміністрації № 206 від 09.04.2008 року, а саме списку громадян, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власність та виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки для ведення особистих селянських господарств із земель запасу Якимівської сільської ради № 206 від 09.04.2008 року під порядковим номером 11 значиться [PERSON] , земельна ділянка площею 0,5427 га с. Якимівка поле № IV - 5 (ферма 1) та під порядковим номером 7 значиться [PERSON] , земельна ділянка площею 1,4009 га с. Якимівка поле № IV - 5 (ферма 1) Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.06.2009 року у справі №2-а-1860/09/0270, яка набрала чинності 08.07.2010 р., визнано протиправним розпорядження голови Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області №483 від 08.09.2008 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам с. Якимівка для ведення особистих селянських господарств на території Якимівської сільської ради». 08.07.2010 року ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 18.06.2009 року залишено без змін. При цьому, рішенням Оратівського районного суду Вінницької області у справі № 141/552/15-ц від 16.03.2016 року визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯК № 022238 від 13.02.2012 року на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року за № 399. Визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯК № 022241 від 06.02.2012 року на право власності на земельну ділянку виданий на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року за №399. Визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯК № 022244 від 06.02.2012 року на право власності на земельну ділянку виданий на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області від 03.10.2011 року за № 399. 13.06.2016 року ухвалою Апеляційного суду Вінницької області рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року залишено без змін. А 31.05.2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2016 року залишено без змін. Від так, 13.06.2016 року рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року набрало законної сили. Згідно викопіювання із схеми землекористування Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області та ситуаційного плану сільської ради, земельна ділянка орієнтовною площею 0,54 га із земель запасу (рілля) Якимівської сільської ради, яка розташована за межами населеного пункту с. Якимівка, відводиться у власність відповідно до рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 16.03.2016 року та Апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2016 року, пропонується до відведення у власність для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] . У національній кадастровій системі дана земельна ділянка закріплена за попереднім власником. Зміни до НКС не вносились. Категорія земель, зазначених у викопіюванні - землі сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя (рілля), цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Кадастрове зонування 0523180200:01:001. 26.08.2021 року рішенням Оратівського районного суду Вінницької області у справі № 141/282/21 позов [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задоволено у повному обсязі. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,5427 га, яка знаходиться за межами с. Якимівка Оратівського району Вінницької області в полі IV-5 (ферма 1) кадастровий номер 0523180200:02:002:0257, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Рішення суду 07.10.2021 року набрало законної сили. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.10.2021 року, відповідач [PERSON] є спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 1,4009 га, розташованої на території Оратівської селищної ради Вінницького району (колишня адреса: Якимівська сільська рада Оратівського району) Вінницької області, належної спадкодавцю згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 022244, кадастровий номер земельної ділянки: 0523180200:02:002:0201. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 279637198, сформованого 15.10.2021 року, за [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності з розміром частки 1 земельну ділянку площею 1,4009 га, що розташована за адресою: Якимівська сільська рада Оратівського району Вінницької області, кадастровий номер 0523180200:02:002:0201, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. При цьому, з інформації відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №701/14-22 від 14.06.2022 року вбачається, що згідно даних Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку площею 0,5427 га з кадастровим номером 0523180200:02:002:0257 відсутні. Згідно даних Державного земельного кадастру земельна ділянка площею 1.4009 га з кадастровим номером 0523180200:02:002:0201 знаходиться на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, відомості про дану земельну ділянку внесені до Державного земельного кадастру 14.12.2015 р. на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №764765, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010801700506 від 17.10.2008 р. Також інформація про накладання земельної ділянки з кадастровим номером 0523180200:02:002:0257 площею 0,5427 га на земельну ділянку з кадастровим номером 0523180200:02:002:0201 площею 1,4009 га в Державному земельному кадастрі відсутня. Набувши право власності на земельну ділянку площею 0,5427 га в порядку спадкування, позивач позбавлена права здійснити її державну реєстрацію на підставі рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 26.08.2021 року по справі № 141/282/21, оскільки в добровільному порядку не було скасовано державну реєстрацію земельної ділянки відповідача, державного акту серії ЯК № 022244 від 06.02.2012 року на право власності на яку визнано недійсним та скасовано відповідним рішенням суду від 16.03.2016 року, та частина якої знаходиться в межах земельної ділянки позивача, що й стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Визначаючись щодо спірних правовідносин та встановлених обставин, суд керується наступним. Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статей 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» визначено, що в Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельну ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинку, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Згідно з ч.1 ст. 152 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Частинами 1, 2 ст. 78 ЗК України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. За змістом ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Частиною 1 ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо користування належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності); замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву). Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. При цьому, метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач, звертаючись до суду із позовом, вказувала на те, що вона позбавлена можливості зареєструвати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті її чоловіка, оскільки наявна державна реєстрація права власності на іншу земельну ділянку на ім`я відповідача, яку потрібно скасувати в судовому порядку. Однак, в судовому засіданні позивачем не доведено, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження того факту, що частина земельної ділянки, яка належить позивачу, перебуває у власності відповідача. Також матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження того факту, що позивачем здійснювалось замовлення проекту землеустрою щодо відведення належної їй земельної ділянки площею 0,5427 га з кадастровим номером 0523180200:02:002:0257 в установленому Земельним кодексом порядку та, відповідно, докази неможливості його розробки через накладення одна на одну частин спірних земельних ділянок позивача та відповідача. При цьому, твердження позивача, що частина її земельної ділянки накладається на частину земельної ділянки відповідача, суд до уваги не приймає, оскільки зазначене не відповідає дійсності та спростовується відповіддю на запит суду відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 701/14-22 від 14.06.2022 року. Поряд з цим, згідно зазначеного листа у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про земельну ділянку, яка належить позивачу, що, в свою чергу, дає підстави стверджувати, що вказана земельна ділянка не є сформованою в Державному земельному кадастрі в установленому законом порядку. Принагідно суд зауважує, що згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Натомість, доказів в підтвердження того факту, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.10.2021 року визнано недійсним судом та/або скасоване в установленому законом порядку матеріали справи № 141/86/22 також не містять та їх не надано позивачем суду. Таким чином, оскільки наявними у справі доказами не доведено той факт, що державна реєстрація права власності за відповідачем на земельну ділянку площею 1,4009 га, кадастровий номер 0523180200:02:002:0201, порушує права позивача як спадкоємця та перешкоджає реалізації її прав при подальшому оформленні спадщини (здійснити державну реєстрацію права власності) на земельну ділянку площею 0,5427 га, кадастровий номером 0523180200:02:002:0257, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Щодо клопотання відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Встановивши, що позовну давність пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цієї підстави, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц. У даному випадку, в зв`язку із недоведеністю позивачем заявлених вимог позов задоволенню не підлягає, а тому позовна давність, про застосування якої заявлено відповідачем, судом не застосовується, оскільки підстав для відмови у позові у зв`язку пропуском строку давності не вбачається. Також суд відзначає, що інші доводи та заперечення сторін, не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. З огляду на те, що у задоволені позову відмовлено, а позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи, оскільки є особою з інвалідністю II групи, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed