Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 22.09.2022 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 26.09.2022 року. Заявники [PERSON] та [PERSON] , звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей (в порядку ч.3 ст. 593 ЦПК). Свою заяву мотивують тим, що 24 липня 2010 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було укладено шлюб. Про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане 24 липня 2010 року виконавчим комітетом Ставненської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області Серія [NUMBER] . Від даного шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . У заяві вказано, що на даний час, внаслідок певних обставин, зокрема необхідності виїзду дружини за межі України для працевлаштування, та відсутністю взаєморозуміння між подружжям, ведення спільного господарства, збереження шлюбу є недоцільним, збереження шлюбних відносин між заявниками є не можливим. Окрім того, у заяві вказано на те, що між подружжям досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дитини [PERSON] [INFO] , про що підписано спільний договір. Будь-які спори стосовна майна або інших питань між ними відсутні. При обґрунтуванні заяви заявники посилаються на положення ч.2 ст. 104, ч.2 ст. 105, 109 СК України, ч.3 ст. 293 ЦПК України. Згідно прохальної частини заяви [PERSON] та [PERSON] , просять суд розірвати шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , зареєстрований 24 липня 2010 року виконавчим комітетом Ставненської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області. 12.08.2022 від заявника [PERSON] надійшло клопотання про приєднання до матеріалів провадження копію нотаріального посвідченого договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 12.08.2022 року. В судове засідання заявники не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від заявника [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи за її відсутності просить заяву задоволити. Від заявника [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи за його відсутності просить заяву задоволити. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вказана заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно частин 2 та 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 24 липня 2010 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрованоно Виконавчим комітетом Ставенської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської област, про що зроблено відповідний актовий запис №7. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане 24 липня 2010 року виконавчим комітетом Ставненської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області Серія [NUMBER] . Від даного шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON] [INFO] , вказане підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 17.01.2011. На даний час, як вбачається зі змісту спільної заяви подружжя, внаслідок певних обставин, зокрема необхідності виїзду дружини за межі України для працевлаштування, та відсутністю взаєморозуміння між подружжям, ведення спільного господарства, збереження шлюбу є недоцільним , збереження шлюбних відносин між заявниками є неможливим. Так, подружжя звернулося до суду із даною заявою оскільки бажає розірвати шлюб. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки заявники наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Так, згідно нотаріально посвідченого договору від 12.08.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №1281, домовилися про місце проживання, утримання в тому числі щодо додаткового утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Зокрема вказаним договором встановлено, що [PERSON] , зобов`язується сплачувати на утримання дитини [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно ( до 28 числа кожного місяця). Згідно договору у випадку тимчасового зменшення заробітної платні (зняття премії, тощо) сума на утримання дитини, за домовленістю між батьками, складатиме не менше 1000,00 (однієї тисячі) гривень у місяць, яка в подальшому повинна бути компенсована. Розмір аліментів підлягає щорічній індексації, відповідно до статті 184 Сімейного кодексу України. Також, згідно договору, батьки спільно, у рівних частках, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину: [PERSON] , [INFO] , що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, навчанням, її хворобою, каліцтвом тощо). За домовленістю батьків, додаткові витрати на дитину сплачуються батьками у рівних частках, тобто, кожен по 1/2 частці. Також, договір передбачає відшкодування додаткових витрат. Згідно вказаного договору, згідно з ч.2 ст. 189 Сімейного кодексу України у разі невиконання одним з батьків своїх обов`язків за даним договором, аліменти та/або додаткові витрати на дитину можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. У договорі вказано на те, що він вступає в силу з моменту його нотаріального посвідчення і діє до досягнення дитиною повноліття. У разі вступу дитини до вищого навчального закладу зобов`язання по сплаті аліментів та додатковому утриманню продовжується до досягнення дитиною двадцяти трирічного віку. Згідно спільної заяви подружжя: у подружжя відсутній майновий спір. При розгляді справи про розірвання шлюбу суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дитини. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя, як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з`ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини. Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Як вбачається з матеріалів справи заявники усвідомили всі можливі наслідки розірвання шлюбу між ними та бажають розірвати шлюб між собою, адже це не суперечить їх дійсній, внутрішній волі, як сторонам у шлюбі. Враховуючи вищевикладене, суд з`ясувавши, що бажання сторін відповідають їх волі, дійсні причини подання заяви про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини, перевіривши умови письмового договору передбаченого ч. 1, 2 ст. 109 СК України, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб має бути розірваний. Таким чином спільна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 104,109 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved