Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

22.12.2021 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача в якому просив: встановити факт родинних відносин як матері та сина, а саме: що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування вимог посилається на те, що двокімнатна кооперативна квартира [ADDRESS] належала бабусі позивача [PERSON] згідно довідки ЖБК «Річковик-1» № 82 від 19 вересня 2011 року. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу № 776/2020. Батько позивачки та син спадкодавця - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої державної нотаріальної контори від 20 лютого 2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , оскільки у свідоцтві про народження батька позивача [PERSON] прізвище бабусі, а його матері зазначено як « [PERSON] », а у її свідоцтві про смерть прізвище зазначено « [PERSON] », при цьому відомості про зміну прізвища відсутні. Відповідно до інформаційної довідки БТІ м. Києва від 17 грудня 2020 року, право власності на квартиру не зареєстровано. Ухвалою суду від 30.12.2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Представник позивача - адвокат Рибитва О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. що двокімнатна кооперативна квартира [ADDRESS] належала бабусі позивача [PERSON] згідно довідки ЖБК «Річковик-1» № 82 від 19 вересня 2011 року. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті державним нотаріусом П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу № 776/2020. Батько позивачки та син спадкодавця - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої державної нотаріальної контори від 20 лютого 2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , оскільки у свідоцтві про народження батька позивача [PERSON] прізвище бабусі, а його матері зазначено як « [PERSON] », а у її свідоцтві про смерть прізвище зазначено « [PERSON] », при цьому відомості про зміну прізвища відсутні. Відповідно до інформаційної довідки БТІ м. Києва від 17 грудня 2020 року, право власності на квартиру не зареєстровано. Згідно свдоцтва про укладення шлюбу від 28 квітня 1979 року, [PERSON] змінила прізвище на прізвище чоловіка з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У свідоцтві про народження [PERSON] відомості про матір зазначено - мати « [PERSON] ». У всіх інших документах [PERSON] прізвище її зазначено, як « [PERSON] ». Відомості про зміну прізвища в Державному реєстрі акту цивільного стану громадян відсутня, що свідчить про те, що після укладення шлюбу, про зміну прізвища [PERSON] зазначено лише у свідоцтві про укладення шлюбу, прізвище в паспорті [PERSON] не змінювала на прізвище чоловіка. Факт родинних стосунків, що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] підтверджується паисьмовими доказами, а саме: Згідно з ордером на житлове приміщення в будинку ЖБК № 076056 від 11 травня 1989 року, ордер виданий члену ЖБК [PERSON] з сім`єю дві особи: вона і син [PERSON] на право зайняття житлового приміщення - квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки Управління ЖБК Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 25.04.1989, [PERSON] складом на сім`ю 2 особи (вона, син) рішенням житлової комісії Управління надано квартиру [ADDRESS] . З довідки по формі № 3 від 20.10.2004 вбачається, що у квартирі [ADDRESS] прописані та проживають дві особи: [PERSON] та її син [PERSON] . В даній квартирі бабуся та батько позивача були зареєстровані з 1989 року і до їх смерті. В судовому засіданні були заслухані свідки, а саме: свідок [PERSON] , [INFO] (колишній чоловік померлої [PERSON] та батько померлого [PERSON] ), проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] (позивач) є його внучкою. [PERSON] після їхнього шлюбу не змінила документи на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Підтвердив, що [PERSON] була його дружина та мати сина [PERSON] . Свідок [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Повідомила, що [PERSON] з 1989 року її знайома, вони разом заселилися в будинок [ADDRESS] . У неї був син [PERSON] , який також помер. Підтверджує, що [PERSON] та [PERSON] , мати та син. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем. За змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як передбачено ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визначення часток спадкодавця та інших співвласників (сторін по справі) у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку з метою реалізації права позивача на спадкування за законом. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та після смерті його матері, бабусі позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування , справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У відповідності до п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення спадщини. Як встановлено судом, встановлення факту родинних відносин необхідне позивачу для оформлення спадщини після смерті батька та бабусі. Статтею 16ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved