Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

08 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані тим, що 11.10.2014 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, відповідач залишив дітей без належної батьківської уваги та жодним чином не бере участі в їх вихованні, матеріальних коштів на утримання дітей не надає. Вказує, що з початку 2022 року відповідач виїхав у Республіку Польща з того часу дітей не відвідував та участі у їхньому житті не брав. Разом з тим, покликається на те, що відповідач є працездатного віку та працює далекобійником та отримує гідну заробітну плату. Посилаючись на викладені обставини позивач просила суд стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 гривень але не менше 50% встановленого ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2022 рік прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000 гривень але не менше 50% встановленого ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2022 рік прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення її позову до суду та до досягнення дітьми вісімнадцятирічного віку. 02.09.2022 представник відповідача адвокат Головацький В. Ф. подав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що відповідач не заперечує щодо обов`язку сплати аліментів, однак вважає розмір визначений позивачем необґрунтованим та не підтвердженим доказами. Вважає, що спроможною сумою буде 2500 гривень на кожну дитину, що буде відповідати вимогам закону та є близьким до мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину визначеного законом. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 11.08.2022 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, у позовній заяві вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Справу просила слухати без її участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про причину неявки не повідомив. 06.09.2022 представник відповідача адвокат Головацький В. Ф. подав клопотання у якому визначив, що позовні вимоги визнають частково, підтримують позицію викладену у відзиві. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.10.2014 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрацій актів цивільного стану реєстраційної служби Козівського районного управління юстиції в Тернопільській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від цього шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22.10.2015 року Теофіпільською сільською радою Козівського району Тернопільської області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06.03.2017 року Теофіпільською сільською радою Козівського району Тернопільської області Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] є батьком дітей [PERSON] та [PERSON] , відповідачем цей факт не заперечується. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із вимогами\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Діти фактично на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов`язків по утриманню своїх дітей, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Відповідно до вимог\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У статті 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2022\~рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні; Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відтак, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. ст.13, 81\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 9 ст. 7 СК України\~визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, суд вважає доречними доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено доказами спроможності сплати відповідачем визначеного нею розміру аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи указані обставини, матеріальне становище платника аліментів, визначені ст. 182 СК України обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, у зв`язку з тим, що діти потребують матеріальної допомоги і відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу, враховуючи потреби дітей, матеріальне становище сторін, виходячи з того, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою покладається як на матір, так і батька, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 2500 гривень щомісячно, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення кожною дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку щодо матеріального утримання дитини. Суд вважає за необхідне зазначити, що змінений розмір аліментів на утримання дітей, є більшим мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, визначеного законом, і буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач не подав суду доказів на підтвердження існування обставин для визначення розміру аліментів в більшому розмірі. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти слід присудити від дня пред`явлення позову, а саме з 08 серпня 2022 року. В силу п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~ст.141 ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір». Позовні вимоги задоволені судом на 50 %. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Outcome: partial