Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] із позовом до КП «Волоські мережі» Новоолександрівської сільської ради про\~визнання незаконним та скасування акту про порушення правил користування системою централізованого водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог вона зазначає про те, що 14 листопада 2016 року вона за власні кошти обладнала домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , приладом обліку холодної води типу KB ЛВ-20х заводський номер 5928378. Згідно акта допуску в експлуатацію даного водоміра дата наступної перевірки встановлена до 01.09.2019 року. проте, в березні 2019 року водомір перестав належно працювати, не показував об`єм споживчої води, у зв`язку з чим вона звернулася із заявою до підприємства відповідача про перевірку та демонтаж лічильника води для ремонту. 01 квітня 2019 року до її домоволодіння прибула комісія із перевірки вузла обліку води у склад якої входили: директор КП «Волоські мережі» Манько Ю.Б., контролер водопровідного господарства [PERSON] , староста с. Волоське [PERSON] та інспектор з питань житлово-комунального господарства, надзвичайних ситуацій та цивільного захисту [PERSON] . Але замість того щоб перевірити та демонтувати лічильник обліку води, вони почали пред`являти до неї претензії, що лічильник обліку розташований у колодязі на прибудинковій земельній ділянці, а не в новому колодязі за межами її домоволодіння, поблизу вуличної дороги. Після чого, комісія склала акт про порушення № 0104, в якому було зазначено неправдиві, на думку позивачки, відомості про те, що вона начебто самовільно перемістила вузол обліку з вуличного колодязя в колодязь на подвір`ї. Також, згідно акту, комісією було зазначено про виявлений безобліковий виток води, однак даний факт вона категорично оспорює, тому що, на лічильнику встановлені пломби КП «Волоські мережі», а не її особисті та які не мають жодного пошкодження. На підставі вищевказаного акту, їй, як споживачу, була нарахована сума до сплати за безоблікове водокористування у розмірі 40 746 грн. 24 коп. Проте вона відмовилася від підпису у оскаржу вальному акті, оскільки зазначені факти не відповідають дійсності і вона їх не признає, тому звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Дніпропетровського районного суду від 06 жовтня 2020 року відкрито провадження в цивільній справі за даним позовом та розгляд справи призначено в загальному порядку. Позивачка у судовому засіданні повністю підтримала позовну заяву з-підстав викладених у ній та просила пред`явлені вимоги задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні повністю заперечував проти пред`явленого позову, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, тому просив суд відмовити у задоволенні пред`явлених вимог. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши письмові докази, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . На підставі Договору №ПВ-0040 про надання послуг з централізованого постачання води від 12 травня 2016 року вказане домоволодіння обладнане приладом обліку холодної води типу Kр ЛК - 20х, заводський номер 5928378. Як встановлено у судовому засіданні, 01 квітня 2019 року відповідною комісією із перевірки вузла обліку води, у склад якої входили: директор КП «Волоські мережі» Манько Ю.Б., контролер водопровідного господарства [PERSON] , староста с. Волоське [PERSON] та інспектор з питань житлово-комунального господарства, надзвичайних ситуацій та цивільного захисту Візір В.М., було складено акт про порушення № 0104, в якому було зазначено про те, що комісією виявлено самовільне переміщення вузол обліку з колодязя в місці приєднання до вуличної мережі (на межі балансової належності мереж виробника та споживача) в колодязь на території подвір`я, чим порушено пункт 5.18 Правил користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мін.ЖКГ України від 27 червня 2008 року №190. Також у акті зазначено, що під час перевірки було виявлено, що вузол обліку не працює. Крім того, на мережі споживача, комісією був виявлений без обліковий виток води. На підставі вищевказаного акту, позивачці, як споживачу, була нарахована сума до сплати за безоблікове водокористування у розмірі 40 746 грн. 24 коп. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка вважає вищевказаний акт комісії незаконним та оспорює його, оскільки на лічильнику встановлені пломби КП «Волоські мережі», які не мають жодного пошкодження. Проте, як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивачка жодними належними та допустимими доказами свої посилання не обґрунтовує та суду не надає документи, які б спростовували виявлені та зафіксовані у акті порушення. Крім того, як зазначив представник відповідача у судовому засіданні, на мережі споживача був виявлений без обліковий виток води, зокрема навколо лічильника (по обидві сторони) наявні з`ємні механізми, які дозволяють від`єднувати лічильник від центральної мережі водопостачання без пошкодження пломб та з`єднувати трубу напряму (в обхід лічильника), що підтверджується фотознімками наявними в матеріалах справи. Також, матеріалами справи підтверджується той факт, що вузол обліку (лічильник) знаходиться саме колодязі на території подвір`я,а не в колодязі в місці приєднання до вуличної мережі (на межі балансової належності мереж виробника та споживача), чим грубо порушено пункт 5.18 Правил користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мін.ЖКГ України від 27 червня 2008 року №190. Враховуючи викладене, розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, а також враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, оскільки в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, а також враховуючи ту обставину, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», тому судові витрати по справі слід віднести за рахунок Держави, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed