Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

У червні 2022 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 10 березня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Більше п`яти років між нею та відповідачем припинені подружні відносини. Вона переїхала проживати до батьків у Республіку Молдова, з цього часу вони не проживають з відповідачем разом, не ведуть спільного господарства. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, тому звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до\~ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. 12 липня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Між тим, разом із позовною заявою направила на адресу суду заяву, в якій просила суд слухати справу у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 березня 2010 року у відділ реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 153, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 03 березня 2010 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвами про їх народження Серія [NUMBER] виданим 03 березня 2010 року та Серія [NUMBER] виданим 27 квітня 2011 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітніх дітей, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved