Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

У липні 2022 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.06.2010 року у справі №2-450/10 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованість за кредитними договорами. В подальшому, 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу активів кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк». На підставі рішення, Першотравневим районним судом м. Чернівці 19 червня 2013 року видано виконавчий лист №2-450 про стягнення солідарно з [PERSON] , та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитними договорами. 18 березня 2014 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, у зв`язку із чим в спеціальний розділ Реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис №5062826 про обтяження всього нерухомого майна, що здійснює перешкоди у здійсненні [PERSON] права володіти, користуватися та розпоряджатися цим нерухомим майном. В подальшому, а саме 4 вересня 2014 року заступником начальника Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, однак накладене обтяження на майно не було знято. Посилаючись на те, що будь-якої заборгованості вона перед кредитором не має, що підтверджено листом Українського бюро кредитних історій № 946 від 30 травня 2019 року та даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких за заявою правонаступника ПАТ «Дельта Банк»-ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» були припинені іпотека та обтяження на нерухоме майно, просила скасувати арешт на нерухоме майно, накладений в рамках виконавчого провадження постановою державного виконавця. В судове засідання позивачка не з`явилась, від її представника [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать розписки про отримання судової повістки, наявні в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Так, судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 22.06.2010 року у справі №2-450/10 задоволено позов ТОВ «Український промисловий банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, яке набрало законної сили та пред`явлено до примусового виконання (а.с.10-12). Відповідно до інформаційної довідки №303510351 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта сформованої 24.06.2022 року, державним виконавцем була винесена постанова про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що здійснює перешкоди у здійсненні права позивача володіти, користуватися та розпоряджатися цим нерухомим майном(а.с.7). Разом з тим, 04.09.2014 року Першотравневим відділом державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві та в подальшому до повторного виконання виконавчий документ не пред`являвся (а.с.14). При цьому, як убачається з матеріалів справи, на даний час позивачка будь-якого невиконаного зобов`язання перед кредитором, у тому числі й його правонаступником не має, що підтверджується листом Українського бюро кредитних історій № 946 від 30 травня 2019 року, а також даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких за заявою правонаступника ПАТ «Дельта Банк»-ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» були припинені іпотека та обтяження на нерухоме майно. З метою зняття накладеного на нерухоме майно арешту позивачка [PERSON] звернулася до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою про зняття арешту з нерухомого майна обтяження №5062826, однак отримала відповідь №24135 від 08.06.2022 року про не можливість зняття арешту з належного їй нерухомого майна із роз`ясненнями про необхідність звернення до суду із відповідним позовом (а.с.9). Крім того, як встановлено судом, на даний час виконавче провадження, за яким було накладено арешт на квартиру, знищено. Так, за змістом п.9.10. Порядку роботи з документами в органах державної влади служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. За ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ухвалюючи рішення, суд враховує, що згідно з ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно ч.5 ст.59 ЗУ"Про виконавче провадження" у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved