Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

19.09.2022 року адвокат Кравцов І.В. звернувся до суду із вищевказаною заявою. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , який доводиться сином [PERSON] , помер [INFO] , перебуваючи у м. Маріуполь, де проживав та був зареєстрований по день смерті за адресою: [ADDRESS] , від смертельного поранення під час артобстрілу у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. У місті Маріуполь внаслідок бойових дій всі державні органи не здійснюють своїх повноважень,внаслідок чого отримати свідоцтво про смерть [PERSON] встановленого законодавством зразка немає можливості, а тому заявниця звертається до суду, оскільки встановлення такого факту необхідно їй для оформлення своїх спадкових прав після смерті сина. Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року по справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання. У судове засідання 21.09.2022 року адвокат Кравцов І.В. та заявниця [PERSON] не з`явились; у поданій до суду письмовій заяві просили розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Заінтересована особа - Відділ\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Чернівці\~Південно-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Івано-Франківськ) також \~подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність його представника, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечував. За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних обставин та відповідних їм правовідносин. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ч. ч. 1, 2\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права, у своїх рішеннях у справах "Лоізіду проти Туреччини", "Кіпр проти Туреччини" та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" зазначив, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території, дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Також, суд враховує, що, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», а саме: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статтею 317 ЦПК України. Відповідно ч.1 ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.06.2022 року № 7726-5001723893 вбачається, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , взята на облік як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає по [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 15.10.1983 року,актовий запис №1614, належним чином завірена копія якого наявна в матеріалах справи. На підтвердження\~факту смерті\~ [PERSON] \~суду надане\~лікарське свідоцтво\~№ 1565\~про його\~смерть 30.03.2022\~року від\~26.05.2022\~року,\~видане республіканським\~бюро судово-медичної\~експертизи ДНР,згідно з яким місцем смерті [PERSON] , [INFO] , є м.Маріуполь, датою смерті [INFO] , а причиною смерті - вибухова травма, осколкові поранення тулуба та кінцівок під час військової операції. \~У відповідності із витягом з державного реєстру досудових розслідувань від 31.05.2022 року.(а.с.7) до ЧЧ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від [PERSON] , [INFO] , яка повідомила, що 30.03.2022 року, на подвір*ї будинку [ADDRESS] , під час артилерійського обстрілу, у зв*язку з порушенням законів та звичаїв війни, було вбито її сина [PERSON] , [INFO] . 30.03.2022 року заявниця поховала [PERSON] біля будинку [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що\~\~ [PERSON] помер\~ [INFO] в м.Маріуполь внаслідок вибухової травми.\~ Разом з тим, на даний час заявниця не має можливості отримати свідоцтво про смерть її сина встановленого зразка, оскільки вищевказаний документ лікарське свідоцтво № 1565, що підтверджує смерть [PERSON] , на території України, не визнається та не приймається державними органами, адже відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Отже, видане заявниці свідоцтво про смерть сина не вважається документом, що має юридичну силу на території України і не може створювати правових наслідків. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно [PERSON] для отримання свідоцтва про його смерть, а в подальшому для оформлення спадщини, тобто цей факт має для неї юридичне значення . Неможливість отримати у м. Маріуполі Донецької області необхідні документи для реєстрації факту смерті [PERSON] виникла у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Крім того, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. На підставі викладеного, а також враховуючи, що встановлення факту смерті можливе лише у судовому порядку, а викладені у заяві обставини знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. 25 квітня 2022 року Мінреінтеграції наказом від 25.04.2022 р. №75 затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), згідно якого Маріупольська міська територіальна громада перебуває в тимчасовій окупації. Відтак, відповідно до ч. 4\~ст. 317 ЦПК України\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Виходячи з зазначеного та,

Outcome: approved