Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Позивач АТ "Перший Український Міжнародний Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 21.10.2013 між ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" та відповідачкою укладеного кредитний договір №26258019312579, на підставі якого останній видано кредит у сумі 19400,00 грн. 19.07.2016 ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" припинилося шляхом приєднання до ПАТ "Перший Український міжнародний банк", яке є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ "Банк Ренесанс Капітал" та на баланс якого була передана заборгованість за кредитними договорами, в тому числі укладеним з відповідачкою. Однак [PERSON] \~кредитнізобов`язання належним чином не виконуються протягом тривалого часу, а тому звертається до суду та просить стягнути з останньої 128060,00 грн заборгованості станом на 10.12.2019, яка складається з 20770,31 грн - заборгованості за кредитом, 31727,50 грн - заборгованості за процентами та 75562,19 грн - штрафних санкцій, а також судові витрати. Ухвалою від 13.01.2020 відкрито провадження у справі. Ухвалою від 07.02.2022 у зв'язку з\~звільненням судді\~справу прийнято\~до провадження\~та призначено\~до розгляду\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадженняз викликом сторін. Представник АТ "Перший\~Український міжнародний\~банк"\~у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві та у подальших клопотаннях просить розглядати справу за його відсутності. На вимогу суду представником позивача було надано розрахунок заборгованості [PERSON] за відсотками за користування кредитом та з погашення суми кредиту станом на 10.12.2019 включно. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення та супровідні листи, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов до суду не направила. Однак в матеріалах справи наявні письмові пояснення відповідачки, у яких просила розглядати справу у її відсутності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що будь-яке порушення права позивача зі сторони відповідача відсутнє, проценти та штрафні санкції нараховані неправомірно. Вказане обґрунтовує тим, що позивачем пропущено строк позовної давності, адже згідно доданої до позову виписки остання операція по рахунку, яка не пов`язана з будь-якими діями відповідачки, здійснена 03.10.2016, а тому навіть за умови використання нею кредитних коштів цього дня, останнім днем для погашення заборгованості перед позивачем є 25.11.2016, оскільки розрахунковий період розпочинається 25 числа кожного місяця, а розрахункова дата 15 число кожного календарного місяця, в зв`язку з чим перебіг строку позовної давності для звернення позивачем до суду із позовом про стягнення заборгованості починається з 26.11.2016. Також відповідачкою подано заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимоги АТ "Перший Український міжнародний банк". Крім того, у письмових поясненнях [PERSON] зазначила, що правовою підставою для відмови у стягненні процентів зі споживача банківських послуг являється відсутність укладеного між сторонами письмового договору, який визначає підстави та порядок нарахування таких процентів за кредитним логовором, більше того позивачем жодним належним та допустимим доказом не доведено факту наявності у відповідачки заборгованості в розмірі 20770,31 грн саме перед позивачем, що вказує на відсутність порушеного права позивача зі сторони відповідача. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та подані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 21.10.2013 між ПАТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ "Перший Український міжнародний банк", та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір №26258019312579, на підставі якого остання отримала кредит у сумі 19400,00 грн. Згідно умов вказаного договору строк користування овердрафтом визначено 24 місяці, тобто до 21.10.2015, із встановленим лімітом 15000 грн. Умовами договору сторонами узгоджено нарахування комісії, відсотків, а також штрафних санкцій. В подальшому 20.07.2015 до договору карткового рахунку було внесено зміни, підписані [PERSON] та представником АТ "Перший Український міжнародний банк", відповідно до яких строк користування овердрафтом становить 60 місяців, а його ліміт - 17000 грн. 19.07.2016 ПАТ "Банк\~Ренесанс Капітал" припинило свою діяльність шляхом приєднання до АТ "Перший Український міжнародний банк", який і являється його правонаступником, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ та Статутом АТ "Перший Український міжнародний банк", а тому на баланс останнього передано кредитну заборгованість [PERSON] перед ПАТ "Банк Ренесанс Капітал". Позивач у\~позовній заяві\~зазначає,\~що станом\~на 10.12.2019\~у [PERSON] \~у зв`язку\~з невиконанням\~своїх зобов`язань\~виникла заборгованість\~за кредитом\~у розмірі\~128060,00\~грн, яка складається з 20770,31 грн - заборгованості за кредитом, 31727,50 грн - заборгованості за процентами та 75562,19 грн - штрафних санкцій, на підтвердження чого додано розрахунки заборгованості. Суд відхиляє посилання відповідачки [PERSON] на відсутність у неї заборгованості саме перед позивачем АТ "Перший\~Український міжнародний\~банк"\~та відповідно відсутність порушеного права позивача зі сторони відповідача, оскільки вказане спростовується долученою до матеріалів справи копією Пропозиції про зміну Договору карткового рахунку та договору страхування (Офертою) від 20.07.2015, підписаною саме представником АТ "Перший Український міжнародний банк" та [PERSON] . Що стосується вимог АТ "Перший Український міжнародний банк" щодо стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту, суд зазначає наступне. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак із\~наявного в\~матеріалах справи\~розрахунку заборгованості\~вбачається,\~що остання\~операція по\~рахунку,\~яка не\~пов`язана\~з будь-якими\~діями [PERSON] ,\~здійснена 03.10.2016,\~ а тому навіть за умови використання останньою кредитних коштів цього дня, останнім днем для погашення заборгованості перед позивачем є 25.11.2016, оскільки відповідно до п.1.1. Розділу 3 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків розрахунковий період - це період часу, який розпочинається 25 числа кожного місяця, а розрахункова дата - 15 число кожного календарного місяця. Таким чином, перебіг строку позовної давності для звернення позивачем до суду із позовом про стягнення заборгованості починається з 26.11.2016. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Таким чином, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Тлумачення застосування строків позовної давності до справ з кредитних правовідносин викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12. АТ "Перший\~Український Міжнародний\~Банк"\~з позовом\~звернувся лише\~27.12.2019,\~тобто з\~пропущенням трирічного\~строку позовної\~давностізвернення до суду щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту. Будь-яких обставин, які можуть бути визнані поважними причинами пропущення строку позовної давності позивачем у позовній заві не наведено Таким чином, у задоволенні позовних вимог АТ "Перший\~Український Міжнародний\~Банк"в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в розмірі 20770,31 грн слід відмовити на підставі ч.4 ст.267 ЦК України у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачкою у поданій заяві. Щодо стягнення з [PERSON] штрафних санкцій, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст.611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема, у випадку прострочення виконання. Так, у позовній заяві позивач вказує, що до складу заборгованості відповідачки станом на 10.12.2019 входять, зокрема, і штрафні санкції у розмірі 75562,19 грн. Однак із доданих до матеріалів справи розрахунків, кредитного договору та виписки з рахунка станом на 10.12.2019 не можливо встановити з якої саме дати та за який період здійснюється нарахування штрафних санкцій, а також порядок порядок їх нарахування. Так, із наданих представником позивача розрахунку та виписки з рахунку встановлено, що останній, окрім вже визначеної суми неустойки, не містять жодних даних, на які саме суми основної заборгованості по тілу кредиту, заборгованості по відсоткам за користування кредитом та у якому відсотковому розмірі до суми заборгованості розраховувалась заявлена позивачем неустойка. Крім того, вищевказана виписка з рахунку, підписана представником АТ "Перший\~Український Міжнародний\~Банк"Фацул М.В., не містить ні печатки, ні будь-яких інших реквізитів банку. З огляду на викладене, суд позбавлений можливості перевірити та встановити відповідність наданого розрахунку заборгованості зі сплати неустойки умовам кредитного договору. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом. Зі змісту ст. 11 ЦПК України слідує, що виходячи з принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд позбавлений можливості самостійного витребування та збирання доказів по справі та надання оцінки обсягу доказів, який би був достатній для задоволення вимог позивача. Отже, слід прийти до висновку, що позовні вимоги в цій частині є недоведеними належними та допустимими доказами. Щодо вимоги АТ "Перший\~Український Міжнародний\~Банк"простягнення з відповідачки заборгованості за процентами суд приходить до наступних висновків Згідно положень ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. В силу ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Із позовної заяви вбачається, що до складу заборгованості [PERSON] перед позивачем входить також і заборгованість за процентами в сумі 31727,50 грн, яка згідно виписки з рахунку станом на 10.12.2019 складається з простроченої заборгованості за процентами в розмірі 30952,58 грн та строкової заборгованості за процентами в розмірі 774,92 грн. Проте із наданих суду розрахунків заборгованості за договором кредиту суд позбавлений можливості перевірити розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом, спосіб та порядок їх нарахування, що унеможливлює встановлення обґрунтованості вимог банку про стягнення відсотків у зазначеному у позові розмірі. Також суд не може прийняти до уваги виписку з рахунка відповідачки станом на 10.12.2019, як належний і допустимий доказ існуючої у останньої заборгованості, оскільки дана виписка не містить підтвердження руху коштів по рахунках, не являється фінансовим документом на підтвердження розрахунків між банками та [PERSON] , і крім того, як раніше зазначалось, виписка лише підписана представником позивача, не містить ні печатки, ні будь-яких інших реквізитів банку. Інших розрахунків чи експертиз на підтвердження розміру нарахованих процентів за договором кредиту суду не було подано. Таким чином, враховуючи викладене, відсутність у матеріалах справи належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності у відповідачки заборгованості за процентами у заявленому банком розмірі, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог АТ "Перший Український Міжнародний Банк" про стягнення з [PERSON] 31727,50 грн процентів у зв`язку з недоведеністю позовних вимог в цій частині. Також слід зазначити, що: згідно умов договору він діє до 21.10.2018; згідно письмової вимоги (повідомлення) від 26.04.2019 №410 позивач направив вимогу про сплату заборгованості на загальну суму 46373,45 грн., але й після після цього згідно поданого розрахунку продовжив нарахування відсотків за користування кредитом. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку та комісію припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені правові висновки містяться у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №302/345/16-ц. Судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідачки, оскільки позов не підлягає задоволенню, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed