Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення до жилого приміщення, надання дублікату ключів від вхідних дверей квартири і від дверей коридору загального користування. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги змінила, змінені підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що позивач [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 4.10.1997 року. В період шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . 27.04.2016 року позивач отримав ордер на сім`ю з трьох осіб на вселення до службової квартири [ADDRESS] , де вказані особи зареєструвались і є зареєстрованими на даний час. 13.01.2020 року позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, а 27.01.2020 року, повернувши з Кіровоградської області від своїх батьків, позивач не зміг потрапити до своєї квартири, оскільки відповідач замінила замок вхідних дверей спірної квартири, не повідомивши позивача. При цьому на вимогу [PERSON] відкрити двері і надати клюі від вхідних дверей відповідач [PERSON] не реагувала. В подальшому вона заперечувала щодо заміни замка, але згодом визнала, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, тому він не має права на користування данною квартирою. 27.01.2020 року позивач звернувся до Дарницького Управління поліції ГУНП в м. Києві з заявою про порушення відповідачем права користування житлом позивача. В ході перевірки було встановлено, що відповідач дійсно замінила замок вхідних дверей квартири. 31.01.2020 року близько 10-00 гордин [PERSON] повторно здійснив спробу потрапити до спірної квартири, але мати відповідача вчинила галас, що позивач є сторонньою особою і хоче незаконно проникнути до житла та пограбувати його. 31.01.2020 року позивач повторно звернувся Дарницького Управління поліції ГУНП в м. Києві з заявою про порушення його житлових прав. З вказаного часу [PERSON] не може потрапити до своєї квартири, користуватись житлом і своїми речами, тому просить усунути перешкоди позивачу у користуванні квартирою [ADDRESS] з боку відповідача, вселити в спірну квартиру позивача та передати дублікати ключів від вхідних дверей квартири і від дверей коридору загального користування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що з жовтня 2018 року шлюб існував між сторонами по справі формально. З цього часу фактичні шлюбні відносини між ними припинені, також вони не ведуть спільне господарство і не мають спільного бюджету. Вказане зазначив сам позивач у позові про розірвання шлюбу, який подав до Дарницького районного суду м. Києва 13.01.2020 року. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.06.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. На наступний день після розірвання шлюбу, тобто 18.06.2020 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, доводи позивача про вчинення відповідачем йому перешкод у користуванні квартирою на підставі звернення 13.01.2020 року ним з позовом про розірвання шлюбу до суду є безпідставними. В першій половині січня 2020 року [PERSON] забрав всі свої речі і добровільно залишив місце проживання у спірній квартирі, мотивуючи тим, що він бажає жити окремо, при цьому ключі від вхідних дверей їх спільної квартири залишились у позивача і відповідач у нього їх не вимагала. Однак як потім було з`ясовано, він переїхав мешкати до місця проживання своєї співмешканки, з якою вони підтримували стосунки вже довгий час. Ніколи відповідач не чинила перешкоди позивачу у користуванні квартирою, навпаки, коли він залишив своє місце проживання, то він неодноразово приходив до квартири, відкриваючи вхідні двері своїм ключем, тому вважає, що даний позов був створений позивачем штучно з метою перешкодити позбавленню його права користування жилим приміщенням і зняття з реєстрації в спірній квартирі. Представник 3-ї особи [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, надавши суду пояснення аналогічні поясненням відповідача [PERSON] 3-ті особи [PERSON] як законний представник малолітнього [PERSON] та служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судові засіданні не з`явились, про дату і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у їх відсутність не звертались. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. У відповідності до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За змістом ч.1, ст.9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Як встановлено судом, позивач [PERSON] уклав шлюб з відповідачем [PERSON] 4.10.1997 року. В період шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.06.2020 року, яке набрало законної сили 20.07.2020 року, шлюб між сторонами було розірвано (т.1, а.с.71; 115). Як регламентує ч.2, ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За приписами ч.1, ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. За змістом ч.2, ст.121 ЖК України службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Як наголошує ч.1, ст.122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Як встановлено у судовому засіданні, 27.04.2016 року Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією старшому слідчому ГУ Національної поліції у м. Києві був виданий ордер №5330 на право зайняття службового жилого приміщення - квартиру [ADDRESS] на сім`ю 3 осіб: його [PERSON] , його дружину [PERSON] , відповідача по справі, та їх сина [PERSON] , 3-тю особу по справі (т.1, а.с.37; 208). Спірна квартира є ізольованою, не приватизованою, 2-х кімнатною квартирою загальною жилою площею 30,0 м2, розташованою на 12 поверсі 16-ти поверхового будинку. Зареєстрованими на день подачі позову до суду в спірній квартирі є особи, які зазначені у ордері (т.1, а.с.37; 208), що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади мі. Києва про зареєстрованих осіб (т.1, а.с.28). В подальшому 7.08.2020 року позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1199 (т.1, а.с.56-58). [INFO] в м. Києві у позивача [PERSON] народився син [PERSON] , який з 21.09.2020 року був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи (т.1, а.с.228). Тобто, на день розгляду справи в спірній квартирі є зареєстрованими чотири вищеописані особи (т.2, а.с.4). Вказані вище обставини не заперечувались учасниками справи, тому не підлягають доказуванню на підставі ч.1, ст.81 ЦПК України. Згідно ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. У своєму позові позивач вказує, що відповідач [PERSON] після 13.01.2020 року замінила замки вхідних дверей спірної квартири та перешкоджала позивачу [PERSON] користуватись вказаним житлом, не надавши ключів і не відкриваючи дверей. Так 27 та 30 січня 2020 року позивач двічі приходив до спірної квартири, але відповідач не допустила його до житла. Як вбачається зі змісту довідки без номера, до канцелярії Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві надійшли два повідомлення від [PERSON] про неправомірні дії його дружини [PERSON] , яка замінила замки вхідних дверей квартири і не допускає заявника до житла. В ході перевірки двері квартири ніхто не відкрив, на залишені повідомлення ніхто не відреагував, телефоном [PERSON] повідомив, що звернувся до суду з позовом про розподіл майна, до працівників поліції звернувся з метою інформування (т.1, а.с.50). А у супровідному листі Дарницьке управління поліції ГУ НП в м. Києві повідомило заявника [PERSON] , що у його заяві описані події відносяться до цивільно-правових відносин і рекомендовано звернутись до суду для захисту порушених прав (т.1, а.с.49). Тобто, описаний зміст вказаних документів спростовує зміст позовної заяви [PERSON] про те, що в ході перевірки за його заявами Дарницьким управлінням поліції було встановлено факт заміни відповідачкою замків вхідних дверей спірної квартири. 7.02.2020 року та 22.06.2020 року відповідач [PERSON] звернулась з заявами до житлового органу ЖЕД-201 комунального підприємства „Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва", інформуючи, що [PERSON] останнім часом проживав в спірній квартирі епізодично, свої власні речі вивіз і добровільно залишив житло, при цьому ніхто з членів сім'ї йому перешкод у проживанні не чинив (т.1, а.с.122-123). Крім того, за змістом відповіді того ж житлового органу №53 від 22.06.2020 року за період з грудня 2019 року по теперішній час (22.06.2020 року - день формування інформації) [PERSON] до ЖЕД-201 з жодним зверненням не звертався (т.1, а.с.125). Суд не приймає до уваги відповіді Дарницького управління поліції, направлені відповідачці, про те, що з січня 2019 року по 6.05.2020 року [PERSON] з заявами не звертався (т.1, а.с.134-135; 196-198), оскільки судом вже були встановлені та описані вище два таких його звернення. Безпосередньо сама відповідач [PERSON] стверджує, що замки вхідних дверей спірної квартири не міняла, у позивача залишались ключі від вхідних дверей і він неодноразово приходив до квартири, відкриваючи двері своїми ключами, і користувався житлом. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що всю інформацію вона знає зі слів відповідача, яка розказувала, що позивач добровільно залишив спірну квартиру і виїхав до іншого місця проживання. Вона неодноразово була в квартирі, але з 2020 року [PERSON] не бачила, як він хотів зайти до квартири, вона також не бачила. Свідок [PERSON] повідомила суду, що знає дану родину з 2010 року, не раз була в квартирі, зі слів відповідача дізналась, що у позивача є інша жінка, до якої він пішов добровільно, в жовтні 2018 року вона сама побачила [PERSON] з іншою жінкою, але відповідачці цього не розказала. Двічі в присутності свідка, яка знаходилась з відповідачкою в квартирі, позивач відкривав вхідні двері своїм ключем і заходив до квартири, при цьому ніхто йому не перешкоджав у користуванні житлом. Із них одного разу позивач збирав свої речі і виносив з квартири, а другого разу прийшов з букетом квітів і привітав відповідача з днем народження. Показання свідка [PERSON] в судовому засіданні про те, що він двічі приходив з позивачем до спірної квартири в січні 2020 року, а відповідач не допускала позивача до їх спільного житла, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони суперечать всім описаним вище доказам, і надані особою, яка перебуває у дружніх стосунках з позивачем, працювавши разом з останнім тривалий час в Дарницькому районному управлінні поліції ГУ НП в м. Києві. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки позивач та його представник не надали доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України про заміну замків вхідних дверей спірної квартири, перешкоджанню позивачу відповідачем у користуванні спірним житлом 27 та 31.01.2020 року або в інший час, тому в задоволенні частини позову про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] необхідно відмовити. Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] про вселення до жилого приміщення - квартири [ADDRESS] та надання дублікату ключів від вхідних дверей квартири [ADDRESS] і від дверей коридору загального користування є похідними від першої вимоги про усунення перешкод у користуванні житлом, щодо якої відмовлено судом, тому і всі похідні вимоги також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed