Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, яку уточнила в процесі розгляду справи, про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] у м. Маріуполь Донецької області. В заяві зазначила, що [PERSON] , [INFO] , є загиблою та зниклою безвісти, в результаті порушення невстановленими особами з числа збройних сил Російської Федерації законів та звичаїв війни, 16.03.2022 р. із застосуванням авіаудару авіаційною бомбою та обстрілами реактивними системами залпового вогню Маріупольського Драматичного театру, розташованого за адресою: [ADDRESS] , де вона переховувалася разом з іншими цивільними особами та членами її родини. Слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється кримінальне провадження № 22022080000000960, за яким [PERSON] залучена як потерпіла. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , щодо якої заявниця - [PERSON] , є опікуном. У зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт смерті особи, заявниця не може зареєструвати факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану з причини відсутності підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку відповідно до законодавства України на підставі наданих нею документів. В судове засідання заявник та адвокат заявника не з`явилися. Заявниця подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності заявника, її представника та заінтересованої особи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 1 Закону України " Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України ( ст. 2 зазначеного Закону України). Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану, відповідно до\~Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні»\~в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Востаннє відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Відповідно до ст. 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Щодо суб`єктного складу учасників справи суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Як визначено ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій. Відповідно до ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ч. 3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи. Враховуючи вище наведене суд вважає, що [PERSON] , як мати чоловіка особи, щодо якої вирішується питання про встановлення юридичного факту (факту смерті), та як бабуся дитини особи, щодо якої вирішується питання про встановлення юридичного факту (факту смерті), має право на звернення до суду з такою заявою. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення ( п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , цивільного чоловіка [PERSON] , [INFO] , та бабусею їх спільних дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , загинула [INFO] в м. Маріуполь Донецької області, що підтверджується постановою про залучення [PERSON] до кримінального провадження як потерпілої у кримінальному провадженні № 22022080000000960, досудове розслідування у якому здійснюється СВ УСБУ в Запорізькій області. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про становлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. 09.03.2022 року затверджено Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров"я, Офісу Генерального прокурора за № 177/450/46 про Порядок взаємодії між органами та підрозділами Національної поліції України, закладами охорони здоров"я та органами прокуратури України при встановленні факту смерті людини під час воєнного стану на території України. Даним порядком передбачено, що за умов явних ознак вогнепальної, вибухової, опікової, хімічної, радіаційної або іншої травми, як результату бойових дій, незалежно від того, чи є постраждалий військовим або цивільним,лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем судово-медичним експертом на підставі зовнішнього огляду. Умовою для використання подібного алгоритму є обов`язкове фотографування трупа із достатнім цифровим документуванням, обов`язковий відбір матеріалу для судово-імунологічного та можливого молекулярно-генетичного дослідження (за необхідності), а також за можливості збереження елементів, що стали причиною травмування. Огляд трупа на місці його виявлення проводиться слідчим із залученням судово-медичного експерта або лікаря. У разі неможливості огляду трупа на місці його виявлення (обстріли, проведення бойових дій тощо) огляд трупа здійснюється слідчим в бюро судово-медичної експертизи або іншому спеціально визначеному та облаштовуваному безпечному місці, із залученням судово-медичного експерта або лікаря з можливим подальшим направленням трупа для проведення судово-медичної експертизи (розтину) трупа. Як вбачається з матеріалів справи подія загибелі [PERSON] сталася 16.03.2022 р., в результаті авіаудару авіаційною бомбою та обстрілами реактивними системами залпового вогню Маріупольського Драматичного театру, розташованого за адресою: [ADDRESS] , де вона переховувалася разом з чоловіком [PERSON] , [INFO] , малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , та іншими цивільними особами. Відтак [PERSON] позбавлена можливості у визначеному законодавством порядку встановити та підтвердити юридичний факт смерті особи на території, де велись активні бойові дії та яка, на даний час є тимчасово окупованою. Суд приймає, як доказ смерті [PERSON] копію постанови від 20.06.2022 р. про залучення [PERSON] до кримінального провадження як потерпілої у кримінальному провадженні № 22022080000000960, досудове розслідування у якому здійснюється СВ УСБУ в Запорізькій області. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявника встановлення такого факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті (загибелі) її невістки [PERSON] , [INFO] , є необхідним для отримання свідоцтва про смерть в органах ДРАЦС та оформлення державної допомоги (пенсії по втраті годувальника) на доньку загиблої [PERSON] , щодо якої, відповідно до розпорядження районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району № 282р від 19.08.2022 р., її призначено опікуном. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній ЗСУ, де ведуться бойові дії, документів, що підтверджують факт смерті за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об`єктивних причин. За таких обставин суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення (факту смерті) підлягає задоволенню. Відповідно до п. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Враховуючи те, що військова агресія РФ проти України розпочалася 24.02.2022 року, наразі чинним законодавством України не встановлений порядок набрання рішенням у справах про встановлення факту смерті на території, на якій ведуться бойові дії законної сили, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону та відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України визначити, що рішення про встановлення факту смерті особи на території, де ведуться бойові дії, підлягає до негайного виконання. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved