Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №130766 вчинений 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., яким стягнуто з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі ? ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») заборгованість у сумі 40 606,43 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1 488,60 грн, сплачений нею за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 08 лютого 2022 року приватним виконавцем на підставі виконавчого напису, вчиненого 10 червня 2021 року приватним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі за №130766, відкрито виконавче провадження №68557288 щодо стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів за кредитним договором №500324445 від 28 листопада 2012 року у загальному розмірі 40 556,43 грн та 50,00 грн за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Також позивач вказує, що на дату вчинення виконавчого напису не було правових підстав для його вчинення нотаріусом, оскільки останній не перевірив факт безспірності заборгованості та нотаріус вчинив виконавчий напис за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, що вже є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, позивач вважає, що приватним нотаріусом не були враховані вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат» в частині дотримання стягувачем строків для звернення за виконавчим написом, оскільки минуло більше ніж три роки з дня виникнення права вимоги за кожним із періодичних платежів та із дати повернення кредиту ? 29 листопада 2017 року. Окрім того, позивач зазначила, що вимогу про сплату боргу та повідомлення про відступлення право вимоги за кредитним договором №500324445 від 28 листопада 2012 року не отримувала. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25 лютого 2022 року задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі №536/300/22. До вирішення по суті цивільної справи №536/300/22 зупинено стягнення, що проводяться в межах виконавчого провадження ВП №68557288 про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості у сумі 40 606,43 грн, відкритого на підставі виконавчого напису №НРЕ593269 вчиненого 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 лютого 2022 року відкрито провадження у справі №536/300/22 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 серпня 2022 року закрито підготовче провадження у справі №536/300/22, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 23 вересня 2022 року до суду надійшла заява директора ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» Наваренко В. Г. про визнання позовних вимог відповідно до пункту 1 частини 2 статті 49 Цивільного процесуального кодексу України. Окрім того, на підставі частини 1 статті 142 вказаного Кодексу просить повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з цим, директор ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» Наваренко В. Г. також подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Проте, суд не може розглянути дане клопотання, оскільки у позовній заяві позивач не просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу, а тому залишається без розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, причини неявки суду невідомі. Директор ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» Наваренко В. Г. подав до суду заяву про визнання позовних вимог у справі №536/300/22. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Деркач І. В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500324445 за умовами якого банк надав кредит позичальнику у сумі 12 429,00 грн строком до 29 листопада 2017 року, що є датою припинення нарахування відсотків та комісій. 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за №130766) на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за період з 25 травня 2021 року по 03 червня 2021 року у сумі 40 606,43 грн, з яких 11 871,70 грн ? заборгованість за тілом кредиту, 14 364,37 грн ? заборгованість за відсотками та комісією, 14 320,36 грн ? заборгованість за штрафними санкціями та 50,00 грн за вчинення виконавчого напису. У виконавчому написі вказано, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» відступлено право вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на підставі договору факторингу №250521-ФК від 25 травня 2021 року, якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20/ФК від 09 липня 2020 року, якому у свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу «20/01/20-1/2 від 20 січня 2020 року, якому у свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, якому Акціонерним товариством «Альфа Банк» на підставі договору факторингу відступлено право вимоги за кредитним договором №500324445 від 28 листопада 2012 року, укладеного між Акціонерним товариством «Альфа Банк» і [PERSON] . Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази щодо правонаступництва за вказаними договорами факторингу. За заявою відповідача приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Деркач І. В. винесено постанову від 08 лютого 2022 року про відкриття виконавчого провадження №68557288 на підставі виконавчого напису №593209, вчиненого 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Остапенко Є. М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» боргу у сумі 40 606,43 грн. Крім того постановою приватного виконавця Деркач І. В. від 08 лютого 2022 року у ВП №68557288 накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 20 липня 2013 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] . Згідно із статтею 18 Цивільного кодексу України, а також статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат», вчинення виконавчого напису ? це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису ? це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено «Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», відповідно до пункту 1 якого, стягнення провадиться на підставі нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, право звернення стягнення на заставлене майно, а також на підставі Іпотечних договорів, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Пункт 2 вказаної Постанови «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» втратив чинність на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. При цьому, суд ураховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 про те, що оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Із матеріалів справи убачається, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] кредитний договір №500324445 від 28 листопада 2012 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Таким чином, всупереч вище зазначеним нормам законодавства, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. протиправно вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості з позивача у загальній сумі 40 606,43 грн, посилаючись на норму пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка втратила чинність з 22 лютого 2017 року, у зв`язку із чим наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, через недотримання порядку вчинення виконавчого напису. Крім того, суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду підтримала власний правовий висновок щодо строку звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, визначивши, що норми частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» варто застосовувати разом із нормами частини 2 статті 88 цього Закону та статті 257 Цивільного кодексу України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис. Відповідно до пункту 2.3 кредитного договору №500324445 від 28 листопада 2012 року дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісії є 29 листопада 2017 року. З викладеного убачається, що приватним нотаріусом виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку, передбаченого статтею 88 Закону України «Про нотаріат», що також свідчить про порушення нотаріусом законодавчих вимог під час вчинення виконавчого напису. Разом з цим, згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Таким чином, наявні матеріали справи підтверджують доводи позивача, що виконавчий напис було вчинено щодо стягнення заборгованості, яку не можна вважати безспірною, оскільки з виконавчого напису слідує, що заборгованість за відсотками стягнута за період з 25 травня 2021 року по 03 червня 2021 року, за який право кредитора нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося. Виходячи з наведеного, приватний нотаріус, з огляду на надані йому стягувачем документи, не мав належних і достатніх підстав кваліфікувати вимоги стягувача і борг, для стягнення якого відповідач просив вчинити виконавчий напис, безспірними, оскільки безспірність боргу не була підтверджена належними документами, натомість надані документи вочевидь вказували на необхідність додаткового з`ясування підстав для нарахування боргу, його розміру та обставин щодо підстав і строку вчинення виконавчого напису. За таких підстав, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. З огляду на викладене, ураховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 496,20 грн та зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у сумі 248,10 грн.

Outcome: approved