Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року членами даного колгоспного двору були [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Вона (позивач) є спадкоємцем [PERSON] та [PERSON] першої черги за законом, спадщину прийняла, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначений житловий будинок. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14-15). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] , як членам колишнього колгоспного двору. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм зазначений житловий будинок. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У судовому засіданні встановлено, що 22 серпня 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким належне їй право на земельну часту (пай) заповіла [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 40; 42). Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Таким чином, спадкування належної [PERSON] 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , а тому має право на спадкування після смерті [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. З копії спадкової справи № 283/2014 до майна померлої [PERSON] (а.с. 38-40) вбачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Чоловік [PERSON] [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну їй 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). З матеріалів справи (а.с. 46-47) вбачається, що: - 15 січня 2002 року [PERSON] склав заповіт, яким належний йому житловий будинок, а також все майно, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів своїй дочці [PERSON] ; - 17 серпня 2007 року [PERSON] склав заповіт, яким належне йому право на земельну частку (пай), а в разі виділення його в натурі земельну діянку, заповів [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Таким чином, спадкування належної [PERSON] 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] здійснюється за заповітом від 15 січня 2002 року. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше спадкове майно, що підтверджується копією спадкової справи № 234/2018 до майна померлого [PERSON] (а.с. 44-47). Таким чином, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, успадкувала після смерті [PERSON] належну їй 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на зазначений житловий будинок у зв`язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 752/02-31 від 14 липня 2021 року та № 1055/02-31 від 12 жовтня 2021 року (а.с. 23-24). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а.с. 18-20). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved