Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.12.2018 між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-156799, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 53 650,00 грн. на поточні потреби строком на 60 місяців, з кінцевим терміном повернення - 15.12.2023. Умовами вказаного договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом становить 52,99% річних. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, проте позичальник в порушення умов договору свої зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим станом на 16.09.2021 заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 81928,75 грн., з них 48470,12 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 33458,63 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідач в анкеті-заяві №CL-156799 зазначив інформацію про фактичні сімейні відносини із [PERSON] та своїм підписом підтвердив, що сума отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого з подружжя. Посилаючись на викладене та позицію ВС у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020, представник позивача просить суд стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за Кредитним договором №CL-156799 від 18.12.2018 у розмірі 81928,75 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 16.12.2021 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися з невідомих суду причин, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. У зв`язку з неявкою у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 18.12.2018 між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-156799, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 53 650,00 грн. на поточні потреби строком на 60 місяців, з кінцевим терміном повернення - 15.12.2023. Умовами вказаного договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом становить 52,99% річних. У відповідності до п. 6.1 та п. 6.2 Договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені кредитним договором. Погашення заборгованості здійснюється згідно Графіку платежів (Додаток №1 до Договору). Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, видавши [PERSON] кредит в безготівковій формі, шляхом перерахування на поточні потреби 53650,00 грн. відповідно до п. 2.4 кредитного договору. Заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим відсоткам за користування кредитом позичальником у встановлені строки сплачена не була. 23.07.2021 представник АТ «Кредобанк» направив [PERSON] досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту №CL-156799від 18.12.2018 станом на 16.09.2021 сума боргу становить 81928,75 грн., з них 48470,12 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 33458,63 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1ст. 638 ЦК України). З усіма істотними умовами кредитування відповідач був ознайомлений, що підтверджується його підписом у кредитному договорі №CL-156799 від 18.12.2018, в якому закріплено, зокрема строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, комісії тощо. Відповідно дост. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно правилст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] узяті на себе зобов`язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з останнього на користь позивача заборгованості за кредитним договором №CL-156799 від 18.12.2018у розмірі 81928,75 грн., яка утворилася станом на 16.09.2021 Щодо заявлених позовних вимог АТ «Кредобанк» до відповідача [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-156799 від 18.12.2018, то суд приходить до переконання, що у їх задоволенні необхідно відмовити, зважаючи на наступне. Як вказує представник позивача в обґрунтування позовних вимог, 17.12.2018 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № СL-156799 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини з [PERSON] та те, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого з подружжя. Посилаючись на позицію ВС у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020 вважає [PERSON] співвідповідачем у справі. Так, факт шлюбних відносин підтверджується штампом у паспорті [PERSON] про реєстрацію шлюбу із [PERSON] 14.02.2004. Однак, суд не погоджується із доводами представника позивача щодо можливості застосування до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя, оскільки, як встановлено судом, договору поруки [PERSON] не підписувала. Доказів того, що договір був укладений в інтересах сім`ї матеріали справи не містять, наявність в Анкеті інформації щодо сімейних відносин не підтверджує, що [PERSON] погодилася взяти на себе солідарне зобов`язання перед АТ «Кредобанк», а тому підстави для задоволення позову АТ «Кредобанк» у частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] відсутні. Позиція Верховного Суду, на яку посилається позивач була висловлена у справі щодо кредитних відносин, що виникли у зв`язку з купівлею нерухомого майна. Таким чином, в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-156799 від 18.12.2018 з [PERSON] слід відмовити. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8192,85 грн., суд зауважує наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. До позовної заяви долучені: Договір про надання правової допомоги, укладений 11.02.2019 між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС і ПРАВО», свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000531 від 30.11.2018 та копія ордеру серії КС № 573217 від 16.06.2020 року адвоката Павленка С.В. Проте, будь-яких інших доказів на підтвердження існування та розміру понесених витрат на правничу допомогу, пов`язаних з оплатою правової допомоги, до позовної заяви не додано. А тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні цієї частини вимог за необґрунтованістю. При звернені до суду із вказаним цивільним позовом АТ «Кредобанк» було сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: partial