Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обгрунтування\~позовних вимог\~вказує,\~що AT\~«Укрсоцбанк» та\~фізична особа\~-\~громадянин України\~ [PERSON] ,\~уклали кредитний\~договір №\~899/06-034-301.\~Внаслідок реорганізації\~шляхом приєднання\~AT\~«Укрсоцбанк» правонаступником\~усього майна,\~майнових прав\~та обов`язків\~є АТ\~«Альфа-Банк».\~Правонаступництво щодо\~майна,\~прав та\~обов`язків AT\~«Укрсоцбанк» виникає\~у АТ\~«Альфа-Банк»\~з дати\~затвердження Передавального\~акту загальними\~зборами акціонерів\~АТ «Альфа-Банк»\~та рішенням\~єдиного акціонера\~AT\~«Укрсоцбанк»,\~а саме:\~з 15\~жовтня 2019\~року.\~Відповідно до\~умов вищевказаного\~договору,\~позивач зобов`язується\~надати відповідачеві\~кредит у\~сумі 62000,00\~доларів США.\~Відповідно до\~договору,\~відповідач зобов`язується\~в порядку\~та на\~умовах,\~що визначені\~договором повертати\~Кредит,\~виплачувати проценти\~за користування\~Кредитом,\~сплачувати неустойки\~та інші\~передбачені платежі\~в сумі,\~строки та\~на умовах,\~шо передбачені\~Договором.\~Позивач свої\~зобов`язання за\~Договором виконав\~в повному\~обсязі,\~надавши відповідачеві,\~кредит.\~В свою\~чергу,\~відповідач неналежно\~виконує взяті\~на себе\~зобов`язання,\~чим грубо\~порушує істотні\~умови Кредитного\~договору,\~в результаті\~чого станом\~на 16.08.2021\~має заборгованість\~149944,17\~доларів США,\~а саме:\~сума заборгованості\~за кредитом\~56355,00\~доларів США,\~сума заборгованості\~за відсотками\~93589,17\~доларів США.\~Відповідно до\~умов Договору,\~відповідач зобов`язується\~в порядку\~та на\~умовах,\~що визначені\~договором повертати\~кредит,\~виплачувати проценти\~за користування\~Кредитом,\~сплачувати неустойки\~та інші\~передбачені платежі\~в сумі,\~строки та\~на умовах,\~що передбачені\~Договором та\~графіком погашення\~кредиту.\~З метою\~забезпечення належного\~виконання зобов`язання\~за Кредитним\~договором між\~Кредитором та\~Іпотекодавцями,\~якими є\~ [PERSON] та\~відповідач укладено\~Іпотечний договір,\~відповідно до\~якого останній\~передав кредитору\~в іпотеку\~нерухоме майно,\~а саме:\~квартиру,\~загальна площа\~51,8\~кв.м.,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .Відповідно до п. 9 Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Договору іпотеки; у інших випадках передбачених законодавством України. Крім того, відповідно до Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено Іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у Іпотечного договору або на підставі окремого договору, який може бути укладений між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України. На підставі викладеного вище, просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру, загальною площею 51,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 899/06-034-301 у розмірі 149944,17 доларів США, а саме: суми заборгованості за кредитом 56355,00 доларів США, суми заборгованості за відсотками 93589,17 доларів США на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності. А також стягнути солідарно з Відповідачів - на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.12.2022 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.02.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. 27.04.2022 на електронну пошту суду відповідачкою [PERSON] направлено відзив на позовну заяву, в якому вона вважає позов необгрунтованим та заперечує проти обставин, що викллаені у ньому та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання представник позивача АТ «Альфа-Банк» не з`явився, до початку розгляду подано клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, до початку подано заяву, в якій вона просить відкласти розгляд справи до отримання офіційних повідомлень про скасування воєнного стану на території України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Суд, враховуючи думку учасників судового процесу та дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та прийшов до такого висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 10.05.2007 між AT «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 899/06-034-301. Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 62000,00 доларів США. Відповідно до договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, шо передбачені Договором. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві, кредит. В свою чергу, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 16.08.2021 має заборгованість 149944,17 доларів США, а саме: сума заборгованості за кредитом 56355,00 доларів США, сума заборгованості за відсотками 93589,17 доларів США. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк», а саме: з 15 жовтня 2019 року. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором між Кредитором та Іпотекодавцями, якими є [PERSON] та відповідач 10.05.2007 укладено Іпотечний договір № ІД 899/06-034-301, відповідно до якого останній передав кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальна площа 51,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов Іпотечного договору, Іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Договору іпотеки; у інших випадках передбачених законодавством України. Статтею 4 Іпотечного договору, зокрема п. 4.5, визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду або; на підставі виконавчого напису нотаріуса або; шляхом передачі іпотекоджержателю права власності на предмети іпотеки в рахунок виконання забезпеченних іпотекою зобов`язань в порядку встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» або; шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь- якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», або; або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмету іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Згідно п. 4.6 Іпотечного договору у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду , реалізація прелдмета іпотеки здійснюється у спосіб зазначений і відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» ( п. 4.6.1); або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України). Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»). Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки визначені у статті 38 Закону України «Про іпотеку». За таких обставин, ураховуючи сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним способом відновлення прав кредитора є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту. Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За частиною першою статті 575 ЦК України та частиною першою статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та ст. 589 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Загальновідомий факт, що згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відповідно з Указом Президента №133/2022, воєнний стан продовжено ще на 30 днів до 25 квітня, який відповідними указами в подальшому продовжено і по сьогоднішній день. Відповідно до п. 8 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 5-2, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. Тож, з огляду на виклалене вище, суд вважає за необхідене відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк», оскільки станом на день розгляду справи в Україні введений воєнний стан та внесені відповідні зміни до законодавства, які забороняють здійснювати проведення прилюдних торгів, а вимогою позивача є саме звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження». До того ж, суд звертає увагу, що чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов"язання. Згідност. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до статей\~12\~і\~33 Закону України «Про іпотеку»\~одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Відповідно до\~статті 36\~Закону України «Про іпотеку»\~способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є : 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленомустаттею 37\~Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленомустаттею 38\~Закону України «Про іпотеку». Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6-3034цс16 та зроблено висновок, що «звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону,\~є неналежним способом захисту. Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно ст. 37 Закону договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Іпотечним договором № № ІД 899/06-034-301 від 10.05.2007 передбачено право іпотекодержателя на продаж від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі шляхом укладення договору купівлі-продажу (а.с.13). Тож, суд звертає увагу на вказану обставину, як на додаткову підставу для відмови у задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed