Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є бабусею малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з нею, її чоловіком та донькою за адресою: [ADDRESS] . Матір`ю малолітньої дитини є [PERSON] , яка їй доводиться донькою. Її донька проживала з [PERSON] , без реєстрації шлюбу, від сімейного життя в них народився син [PERSON] . Після народження дитини, її донька деякий час проживала з відповідачем та з 2015 року сімейне життя не склалось та вони проживали окремо один від одного. Мати дитини [PERSON] [INFO] померла при трагічних обставинах. Батько дитини [PERSON] проживає від свого сина окремо, не займається виховання та утриманням дитини, веде аморальний спосіб життя, не водить сина до школи, батьківські збори не відвідує, при необхідності сина не лікує, не забезпечує необхідного харчування, що негативно впливає на його фізичний розвиток. Після смерті матері її онук разом з відповідачем проживали за адресою: [ADDRESS] , але фактично вихованням та утриманням займались батьки відповідача та вона. Її онук [PERSON] неодноразово просив забрати його, оскільки відповідач залишав його на сторонніх осіб, на своїх співмешканок, ображав, дитина бачила свого батька в алкогольному стані. З жовтня 2021 року батько дитини взагалі припинив спілкування з [PERSON] , не цікавиться його життям, розвитком та станом здоров`я, не утримує дитину ні морально, ні матеріально, не займається розвитком та вихованням, не є обізнаним про його стан здоров`я. Вона та її чоловік постійно займаються утриманням онука, одягають, проводять медичне обстеження та лікують за потреби, відвідують батьківські збори, дбайливо ставляться до [PERSON] , є люблячими бабусею та дідом. Вона працює, має самостійний дохід, на роботі характеризується позитивно, не судима, стан здоров`я задовільний. Вважає, що саме у неї є всі можливості для повноцінного розвитку та утримання свого онука, надавши йому освіту та збереження його цінностей. Ці факти є підтвердженням того, що батько дитини [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання свого сина [PERSON] , що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Вона неодноразово намагалась залучити відповідача до виховання та утримання сина, допомагала матеріально, одягала, але постійно отримувала відмову з поясненням, що син йому непотрібен, його цікавить своє особисте життя. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, змушена звернутись до суду та просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину певного віку, до його повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від неї на електрону адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позову наполягає та просить вимоги задовольнити (а.с.32). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, конверт, який був направлений за адресою його місця проживання та перебування, повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.33). Представнику третьої особи в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.49). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено судом, [INFO] народився [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 673, складений 22 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровської області (а.с.6). У відповідності до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до актового запису № 1506, складеного 10 вересня 2016 року Нікопольським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [INFO] [PERSON] померла (а.с.8). Відповідно до довідки, актів та характеристик, вихованням та піклування дитини [PERSON] займається позивачка по справі, яка, в свою чергу, йому доводиться бабусею (а.с.10-25). При цьому, у відповідності до документів, які містяться в матеріалах справи, відповідач по справі свідомо, без будь-яких наявних причин, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не має бажання піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовки до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 544 від 09 серпня 2022 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.38-41). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України, батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зокрема, п.п.15, 16 роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виховання свого сина, не піклується про його фізичний і духовних розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає йому доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав по відношенню до свого сина [PERSON] , [INFO] . Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що при зміні своєї поведінки та обставин, які були підставою для позбавлення батьківських прав, згідно із ст.169 СК України, він має право звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від прибутку його матері, батька або у твердій грошовій сумі. Тому, оскільки [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав по відношенню до сина, з нього підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частин щомісяця з усіх видів заробітку та доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь офіційного представника. У відповідності до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. За таких обставин, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп., сплачений останньою при подачі позову до суду (а.с.5). На підставі викладеного,

Outcome: approved