Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 02 серпня 2003 року по 18 лютого 2009 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із відповідачкою. Після розірвання шлюбу позивач щомісяця сплачував аліменти на утримання сина в розмірі, не менше ніж встановлено законом, тобто не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. 26 травня 2022 року Пирятинським районним судом Полтавської області за заявою відповідача було винесено судовий наказ № 544/435/22 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26 травня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Проте, при винесені вищевказаного судового наказу судом не було взято до уваги те, що на сьогоднішній день, у позивача на утриманні перебувають малолітній син [PERSON] , [INFO] , та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення дитиною трирічного віку Позивач вказує, що на даний час його матеріальний стан не дає можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини. Вважає, що відповідачка при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів свідомо приховала факт наявності в нього сім`ї та народження сина. Зазаначив, що він є військовослужбовцем, його грошове забезпечення з березня 2022 року складає в середньому 19000 грн, тому для забезпечення потреб малолітньої дитини та дружини, доцільним є зменшити розмір аліментів на сина [PERSON] до 1/6 частини від усіх його доходів, що становитиме близько 3200 грн, що є більшим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та більшим ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з чим просить зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 травня 2022 року та стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив, у якому остання зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач аліменти на утримання сина сплачував не щомісяця та не у достатньому розмірі, а лише з 2019 року почав сплачувати суму, яка становисть 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На її повідомлення у 2017 році про намір зверненя до суду із заявою про стягнення аліментів позивач реагував агресивно, погрожував їй, хоча і працював постійно у Березанській виправній колонії та мав постійний заробіток, через це відповідач і не стягувала з нього аліменти. Відповідач працювала офіційно та сама утримувала сина. Останні 3 роки 6 місяців вона за станом здоров`я не працює. Заробітна плата позивача дозволяє забезпечити гармонійний розвиток його старшого сина, але він цього не робить, не турбується про його фінансове забезпечення, не цікавиться його життям, не робить подарунків. Враховуючи, що позивач не сплачував і половини тієї суми, яка становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку протягом 12 років, належним чином його не забезпечував, а на даний час має таку можливість, тому проти задоволення позову заперечує, просить у відмовити у його задоволенні уповному обсязі. Ухвалою судді від 15 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач у судовому засіданні пояснив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, від якого у них народилася спільна дитина, на утримання якої потребується богато коштів. З третьою особою вони проживають разом в його будинку, проте, оскільки він є військовим то на даний час виконує бойові задачі на сході. В подальшому просив слухати справу у його відсутність, про що подав відповідну заяву. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення з підстав викладених у відзиві. Додатково зазначила, що на даний час син має намір вступати до вищого учбового закладу, визначається саме куди, оскільки потрібні сматеріальні затрати. Вона ніде не працює, перебуває на обліку в Центрі зайнятості. Із свого боку старається матеріально допомогти, займається вирощуванням сільхозпродукції і продає на базарі. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] Додатково вказала, що на даний час вони проживають разом, чоловік [PERSON] відбуває службу. Просила врахувати суд, що вона також стягнула на утримання дитини з позивача аліменти у розмірі частини, оскільки він на даний час не з ними перебуває. В подальшому просила слухати справу у її відсутність, про що подала відповідну заяву. Згідно ч. 1 ст.\~2\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 15\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі\~ст.\~264\~ЦПК України\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує\~такі питання:\~1)\~чи мали\~місце обставини\~(факти),\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються; 2)\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~та докази\~на їх\~підтвердження; 3)\~які правовідносини\~сторін випливають\~із встановлених\~обставин; 4)\~яка правова\~норма підлягає\~застосуванню до\~цих правовідносин; 5)\~чи слід\~позов задовольнити\~або в\~позові відмовити; 6)\~як розподілити\~між сторонами\~судові витрати; 7)\~чи є\~підстави допустити\~негайне виконання\~судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд,розглянувши\~справу в\~межах заявлених\~вимог, заслухавши учасників, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. 02 серпня 2003 року по 18 лютого 2009 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 9). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Судовим наказом Пирятинського районного суду 26 травня 2022 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 17 травня 2022 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття (а.с. 5). Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що на даний час сімейне положення у нього змінилося, оскільки наразі він уклав шлюб з іншою жінкою, від якого у нього [INFO] народилася друга дитина [PERSON] . Його дружина не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення дитиною трирічного віку та отримує державну допомогу 860 гривень. Він є військовослужбовцем, його грошове забезпечення з березня 2022 року складає в середньому 19000 грн. Вважає, що для забезпечення потреб малолітньої дитини та дружини, доцільним є зменшити розмір аліментів на сина [PERSON] до 1/6 частини від усіх позивача доходів, що становитиме близько 3200 грн., та є більшим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та більшим ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На сьогоднішній день він немає змоги повноцінно забезпечувати свого другого сина та дружину. Також надав квитанції (роздруківками з картки) за останні п`ять місяців, як підтвердження того, що він щомісяця, останні п`ять місяців, сплачував аліменти в розмірі, не менше ніж встановлено законом, тобто не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. На підтвердження зазначених обставин позивач надав суду: свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 25.07.2020 (а.с. 11), свідоцтво про народження [PERSON] , серія [NUMBER] від 05.10.2021 (а.с. 12); довідку № 374 від 06.06.2022 про отримання [PERSON] державної допомоги, квитанції про щомісячну сплату аліментів (а.с. 15-20). Позивач [PERSON] забезпечений разом із родиною житлом, працює, має достатній заробіток, не менше середньої заробітної плати по Україні та по Полтавській області. Згідно з\~інформацією від\~15.07.2022\~вих.\~№ 12025/6/16-31-12-01-14\~наданою Головним\~управлінням ДПС\~у Полтавській\~області вбачається,\~що [PERSON] \~нараховуються соціальні виплати з відповідних бюджетів та орендна плата за передану в оренду земельну ділянку (пай) ТОВ «Руда» (а.с. 58-60). Згідно з цією ж довідкою інформація про доходи відповідачки [PERSON] у реєстрі відсутня. Таким чином, як слідує з вказаної вище інформації, позивач [PERSON] та його родина (третя особа [PERSON] та їх малолітній син) користується відповідними соціальними пільгами, які надаються сім`ям учасників АТО, відповідно до норм ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що суттєво\~впливає на\~матеріальне становище\~членів його\~сім`ї. Дружина позивача [PERSON] , третя особа по справі [PERSON] , отримує державну допомогу на утримання їхнього спільного сина [PERSON] , про що позивач надав до суду довідку № 374 від 06.06.2022 (а.с. 14). Крім того, позивач [PERSON] має у власності дві земельні ділянки, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 75-76), одна з яких площею 2 га. для ведення особистого селянського господарства, передана в оренду Товариству з обмеженою відповідальності «Руда» тарміном до 2031 року. Відповідно довідки № 592 від 12.08.2022 наданої військовою частиною, заробітна плата (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором), на яку нараховано єдиний внесок та/або страхові внески за період з квітня 2022 року по червень 2022 року складає 61345,57 грн. та грошова додаткова винагорода (відповідно постанови КМУ № 168 від 28.02.2022) [PERSON] , який проходив службу у військовій частині, з квітня 2022 року по червень 2022 року складає 153625,57 грн. Під час війни, військовослужбовці отримують грошове забезпечення від держави. Воно складається з двох частин щомісячних виплат та додаткової винагороди. Проте, як встановлено із наданого Пирятинським ВДВС у Лубенському районі Полтавської області 10.08.2022 Звіт про здійснення відрахування та виплати, військова частина у червні з нарахованої заробітної плати 20598,21 грн утримала суму 8071,06 грн (50%). Борг на 01.07.2022 відсутній. Щодо грошової додаткової винагороди отриманої позивачем [PERSON] , відповідно постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Такий вид додаткової винагороди установлено на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Стягнення коштів на сплату аліментів відбувається з усіх видів фінансових надходжень. Виняток становлять лише «бойові, або ще як їх називають, додаткова винагорода», оскільки вони мають тимчасовий характер. З таких видів виплат, як додаткова винагорода (бойові), відповідно до ст. 73 ЗУ «Про виконавче провадження» не може бути звернено стягнення в рахунок аліментів. Крім того, військові мають певні пільги під час воєнного стану. Зокрема, податкові пільги та пільги з кредитних зобов`язань. Таким чином, як вбачається з наданої до суду інформації на своє утримання та утримання сім`ї у позивача [PERSON] залишилося: у червні 42527 грн. (20598,21 заробітна плата 8071,06 аліменти за період травень-червень) + 30000 винагорода). Оскільки, позивач [PERSON] відповідно до наданої копії наказу є військовослужбовцем і на даний час відряджений виконувати бойове розпорядження, то розмір його щомісячної додаткової винагороди становитиме від 30\~000 до 100\~000 грн (а.с. 39), крім отримання основної заробітної плати. Статтею 51\~Конституції України\~та статтею\~180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом (частина 1 статті 192 СК України). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексуУкраїни при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки у нього народилася ще одна дитина. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила відповідний позов. Відповідно до частини третьої статті\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пред`явивши вимогу про зменшення розміру стягуваних із нього на утримання першої дитини аліментів, єдиною по суті підставою для цього позивач визначив факт народження у нього дитини в другому шлюбі та необхідність її утримання. Однак, сам по собі факт укладення батьком дитини нового шлюбу і народження в ньому іншої дитини не є безумовними підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються з батька на утримання першої дитини. Стаття 192 СК України передбачає таку можливість, а не обов`язок суду. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19. Зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі, унеможливлює таку сплату тощо. Ці обставини підлягають належному доказуванню. Не можна залишити без уваги надану третьою особою [PERSON] постанову державного виконавця про відкритя виконавчого провадження від 08.08.2022 по судовому наказу виданому 04.08.2022 про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їхнього спільного сина [PERSON] , 2021 року народження, у розмірі частини з усіх видів доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ було постановлено під час розгляду даної справи по суті, що свідчить про здобуття третьою особою доказів на підтримання позовних вимог [PERSON] . Проте, суд рахує, що вказане не може бути підставою зменшення розміру аліментів, оскільки як було встановлено у судовому засіданні позивач та третя особа проживають разом, і підставою змешення розміру аліментів стало утримання останніх. Суд не приймає до уваги копії квитанцій наданих позивачем (а.с. 15-20), оскільки перераховані суми мали місце до постановлення судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача не стягуються. На підставі ст. 180, 192 СК України та

Outcome: dismissed