Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення грошового зобов`язання. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладений Договір позики грошей, відповідно до якого [PERSON] отримав у борг у [PERSON] кошти готівкою в сумі 125000,00 гривень, із зобов`язанням повернути кошти до 27.01.2019 року. На підтвердження даного договору позики від 27.11.2018 року [PERSON] власноручно складено розписку від 27.11.2018 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення коштів, однак на вимоги позивача відповідач борг не повернув, від виконання своїх зобов`язань ухиляється. Представником позивача були направлені на адресу відповідача [PERSON] вимоги про повернення боргу, однак вони залишились без уваги, станом на теперішній час відповідач кошти у повному обсязі не повернув. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] суму позики в сумі 125000,00 грн., а також компенсацію за прострочення грошового зобов`язання, а саме: інфляційні втрати в сумі 11966,16 грн. та 3% річних в сумі 7828,77 грн.. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав у борг у [PERSON] кошти готівкою в сумі 125000,00 гривень, із зобов`язанням повернути кошти до 27.01.2019 року, що підтверджується власноручно складеною позичальником [PERSON] розпискою (а.с.62). У встановлений договором строк відповідач кошти у повному обсязі не повернув, від виконання своїх зобов`язань ухиляється. Статтею ч.1\~ст.5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~зі ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1\~ст.626 ЦК України, \~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог\~ст.1046 ЦК України\~за\~договором позики\~одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч.2\~ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за\~договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно з розпискою від 27.11.2018 року, [PERSON] позичив у [PERSON] 125 000 (сто двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок. Гроші зобов`язувався повернути до 27.01.2019 року. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови таких договору, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином, вказаний договір позики вважається укладеним та підлягає виконанню. Відповідно до розписки від 27.11.2018 року позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, у той час як зобов`язання позичальника у зазначений строк виконані не були. Відповідач до суду не з`явився, факт написання розписки не оспорював, а тому виникнення боргового зобов`язання за\~договором позики\~є встановленим належним доказом, а саме оригіналом даної розписки. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша\~стаття 1049 ЦК України). За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника. Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми. У разі пред`явлення позову про\~стягнення\~боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за\~договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Відповідно до\~статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому\~розписку\~про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Частиною 1\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідачем не спростовано невиконання грошового зобов`язання у визначені сторонами строки та у повному розмірі. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за\~договором позики\~від 27.11.2018 року у розмірі 125000,00 гривень. Відповідно до ч.1\~ст.\~625\~ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2\~ст.625\~ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. У зв`язку з простроченням повернення грошових коштів заявлені позивачем до\~стягнення\~3% річних у розмірі 7828,77 грн. за період із 28.01.2019 року по 28.02.2021 року та інфляційні втрати у розмірі 11966,16 грн. за період із 01.02.2019 року по 31.01.2021 року є обґрунтованими та правомірними. Суд, перевіривши правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат із урахуванням наданого позивачем розрахунку встановив, що останній здійснено відповідності до вимог чинного законодавства та є вірним. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про\~стягнення\~з відповідача суми боргу з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат є доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору 1447,95 гривень.

Outcome: approved