Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

У листопада 2021 року Виконавчий комітет Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області звернувся до суду із цим позовом, в якому просив суд: позбавити відповідача батьківських прав [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), відносно малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку, щомісячно, на особовий рахунок дитини, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття та зобов`язати орган опіки і піклування Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок на дитину: [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, [PERSON] та [PERSON] є біологічними батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та повнолітньої [PERSON] , [INFO] . Батько - гр. [PERSON] помер, [INFO] . Мати [PERSON] одружилась в 03.05.2019 року, в зв`язку з цим було змінено прізвище [PERSON] на [PERSON] , підтвердженням тому є свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] видане центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві. 14 грудня 2020 року гр. [PERSON] звернулась до служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинського обласного центру реабілітації свої дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з складними життєвими обставинами, перебування в декретній відпустці. Позивач вказує, що Наказами служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області №85, №86 від 29 червня 2021 року взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах [PERSON] та [PERSON] . На момент подачі позовної заяви [PERSON] , [INFO] досягла повноліття. [PERSON] не піклувалася та не піклується про здоров`я моральний, фізичний, духовний розвиток підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, ніякої участі в їх утриманні та вихованні не приймає, як цього вимагає ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Також, зі слів позивача, Службою у справах дітей Борщагівської сільської ради з моменту створення, протягом 2021 року проводились неодноразові бесіди з матір`ю щодо повернення дітей в сім`ю. Однак бесіди не дали ніякого результату. 1 жовтня 2021 року було надіслано запрошення на комісії з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області. Відповідно до трекінгу лист отримано 08.10.2021 року. Відповідно до рішення та висновку виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області комісія з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області від 19 жовтня 2021 року (протокол №8) орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Тому, викладені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом з метою захисту прав малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.11.2021 року у даній справі відкрито провадження та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 30.06.2022 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання 06.09.2022 року представник позивача не з`явилася, надіслала до суду заяву і якій щодо винесення заочного рішення не заперечувала, позов підтримала та просила суд задовольнити. Відповідач в судове засідання 06.09.2022 року не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Причини неявки, суду не відомі. Жодних клопотань до суду не надсилав. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 2028 від 29.07.2020 року відповідач проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до заяви від 14 грудня 2020 року гр. [PERSON] звернулась до служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинського обласного центру реабілітації свої дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з складними життєвими обставинами, перебування в декретній відпустці. [PERSON] в заяві вказує на те, що не може справитись з малою дитиною, тому що дитина забирає багато часу. Згідно з матеріалами справи на [PERSON] був складений адміністративний протокол №АПР18 №507101 від 15 грудня 2020 року відповідно до ч.1 ст. 184 КУпАП про адміністративні порушення. Постановою Києво-Святошинського районного суду від 28.12.2020 року у справі №369/16454/20 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП про адміністративні порушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. 15 грудня 2020 року служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області подала до служби у справах дітей та Київської обласної державної адміністрації клопотання №4335 про влаштування неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у відповідний заклад. На підставі направлення служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації Київської області №103 від 29.12.2020 року неповнолітню [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зарахували до закладу Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Отчий дім". Наказами служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області №85, №86 від 29 червня 2021 року взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах [PERSON] та [PERSON] . На момент подачі позовної заяви [PERSON] , [INFO] досягла повноліття. Зі слів Позивача, з моменту відібрання дітей із сім`ї, біологічна мати [PERSON] жодного разу не відвідувала дітей в Київському обласному центрі соціально- психологічної реабілітації дітей «Отчий дім», в якому вказано «...за час перебування дітей в Центрі мати [PERSON] не відвідувала дітей, підтримує зв`язок з дітьми за допомогою телефонного зв`язку», що підтверджується листом Київського реабілітації дітей «Отчий дім» №196 від 07.10.2021. Також, зі слів позивача, Службою у справах дітей Борщагівської сільської ради з моменту створення, протягом 2021 року проводились неодноразові бесіди з матір`ю щодо повернення дітей в сім`ю. Однак бесіди не дали ніякого результату. 1 жовтня 2021 року було надіслано запрошення на комісії з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області. Відповідно до трекінгу лист отримано 08.10.2021 року. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 19.10.2021 року було винесено питання про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка перебуває в Київському обласному центрі соціально- психологічної реабілітації дітей «Отчий дім», мати гр. [PERSON] на комісію не прибула причини неявки не повідомила. Відповідно до рішення та висновку виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області комісія з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді Бучанського району Київської області від 19 жовтня 2021 року (протокол №8) орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . З огляду на встановлені обставини у справі, суд вважає за необхідне проаналізувати наступне законодавство та правові висновки Верховного Суду. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої, статті 27 цієї Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16.07.2015). Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч.ч.4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої статті 164 СК України). Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/9433/17 у своїй постанові від 09.11.2020. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом (постанова Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19). Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З огляду на ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. З урахуванням ч. 4 ст. 164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на ч. ч. 1, 2, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням встановлених судом обставин у справі, проаналізованих правових норм та практики Верховного Суду суд приходить до наступних висновків. Так, зі встановлених судом обставин вбачається, що з боку відповідача, як матері [PERSON] , [INFO] , має місце свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, залишення з матір`ю дитини буде явно суперечити правам та інтересам останньої, так як відповідач, навіть не кажучи вже про основні її батьківські обов`язки, не виявляє навіть мінімальної материнської прихильності та елементарної турботи, примушуючи своїх дітей проживати у неналежних умовах, що становлять загрозу для їх здоров`я та шкодять їх розвитку. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, на думку суду, є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Так як судом було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, заходи впливу на неї та соціальний супровід не дали ніяких результатів та не змінили її ставлення до материнства, є підстави відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав. Тому, враховуючи свідоме систематичне небажання матері виконувати батьківські обов`язки щодо участі у вихованні доньки, її матеріальному забезпеченні, духовному зростанні, взагалі будь-якої участі у житті дитини, що повністю узгоджується із зібраними у справі доказами, до відповідача слід застосувати таких крайній захід як позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст.169 СК України. Разом з тим, позбавляючи відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне в порядку ч. 2 ст. 193 СК України стягнути з неї аліменти на користь закладу, в якому перебуває дитина, а саме: Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Отчий дім". При цьому, суд,

Outcome: approved