Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

15 лютого 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому позивач зазначив, що є власником\~ будинку [ADDRESS] , яка\~з 22 жовтня 2003 року належить йому особисто на праві\~приватної власності на підставі договору\~ купівлі-продажу. В будинку, згідно з домової книги зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які є членами сім`ї позивача. В 2014 році відповідачі виїхали з України в росію, де перебувають до теперішнього часу, їх особистих речей в будинку позивача не має.\~ Відповідачі продовжують бути зареєстрованими\~у будинку,\~ в добровільному порядку з реєстрації не знялися. Реєстрація відповідачів заважає позивачу в повному обсязі володіти, користуватися, розпоряджатися будинком, у зв`язку з чим просить визнати відповідачів особами, що втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення були належним чином повідомлені, причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на це, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 21 серпня 1987 року посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєвою Т.В., зареєстрованого 22 жовтня 2003 року в реєстрі за № 2804447, позивач [PERSON] , [INFO] , є власником будинку [ADDRESS] . Згідно домової книги у будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Проте, як вбачається з акту перевірки паспортного режиму КП «Служба єдиного замовника» № 279 від 11 лютого 2022 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані у будинку [ADDRESS] , але по вказаній адресі не мешкають з травня 2014 року, за комунальні послуги не сплачує. Особистих речей у будинку немає, що своїми підписами засвідчили сусіди [PERSON] , за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1\~статті 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України\~ власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень\~статті\~391\~ЦК\~України власник\~майна має\~право вимагати\~усунення\~ перешкод\~у здійсненні\~ним права\~користування та\~розпорядження своїм майном. Зазначена норма\~матеріального права\~визначає право\~власника,\~у тому\~числі житлового\~приміщення\~або\~будинку,\~вимагати\~будь-яких\~усунень\~свого\~порушеного\~права\~від\~будь-яких\~осіб\~будь-яким\~шляхом,\~який власник\~вважає прийнятним.\~Визначальним для\~захисту\~права\~на\~підставі\~цієї норми\~є\~наявність\~у\~позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що відповідає правовій позиції, висловленій 16 листопада 2016 року Верховним Судом України у постанові № 6-709цс16. Відповідно до\~статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Приймаючи до\~уваги,\~що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,\~з власної\~волі з 2014 року не\~проживають у\~будинку [ADDRESS] ,\~без поважних причин, відсутні підстави вважати, що між сторонами існують будь-які домовленості стосовно збереження за відповідачами права користування житлом, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням зазначеного будинку. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку із задоволенням позову з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі ст.150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України,

Outcome: approved