Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 27 листопада 2020 року, в якій просила суд: зобов`язати [PERSON] усунути їй як бабі перешкоди у вихованні онуки [PERSON] , [INFO] , та її вихованні; визначити наступний порядок її участі у вихованні онуки [PERSON] , [INFO] : особисті зустрічі з онукою у відсутність матері [PERSON] у загальнодоступних місцях у вигляді зустрічей у суботу першого та третього тижня щомісяця з 10.00 год. до 13.00 год.; побачення з онукою в дошкільному та шкільному закладах під час проведення свят; систематичні зустрічі з онукою за попередньою домовленістю з матір`ю у дні народження, святкові дні та канікули (з моменту відвідування такого закладу); необмежене спілкування з онукою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між бабою та онукою. \~ \~ \~ \~Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що її син [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка відповідно доводиться їй онукою. З лютого 2019 року її син [PERSON] мешкає у Словенії та на підставі судового рішення сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання їх дитини у розмірі по 4000 грн., щомісячно. На час його відсутності в Україні вони з [PERSON] вирішили, до малолітня [PERSON] проживатиме з нею за адресою: [ADDRESS] . Поступово [PERSON] почала чинити їй як бабі перешкоди у спілкуванні з [PERSON] як онукою та прийнятті участі у її вихованні. Наразі вона не має можливості бачитись з онукою, спілкуватись ні особисто, ні засобами зв`язку. Стосунки між позивачем та [PERSON] є ускладненими та вона відмовляється спілкуватись з позивачем стосовно визначення порядку її участі у вихованні онуки та спілкуванні з нею. Будь-які її звернення з цього приводу, направлені листи відповідач ігнорує. Позивач вважає, що її виключення з життя дитини як баби є безпідставним та явно не відповідає інтересам дитини. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року (головуючий суддя Гринь Н.Г.) позовну заяву\~прийнято до\~розгляду,\~відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження із проведенням підготовчого судового засідання (а.с.23). \~ \~ \~ \~За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №323 від 30 вересня 2021 року та протоколу матеріали справи передано в провадження судді Ткаченку А.В. (а.с.44, 45). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.11 ст.33 ЦПК України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених ЦПК України. \~ \~ \~ \~Як слідує з ч.2 ст.34 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії судового розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження. \~ \~ \~ \~За даних обставин цивільну справу №214/8175/20 прийнято до провадження суддею Ткаченком А.В. 30 вересня 2021 року з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. \~ \~ \~ \~У ході підготовчого провадження за клопотанням позивача ухвалою суду від 17 листопада 2021 року (а.с.53-54) витребувано з Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради висновок щодо вирішення спору. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 30 травня 2022 року закрито підготовче провадження по справі з призначенням до розгляду по суті (а.с.84-85). \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та її представник адвокат Погорілецька А.В. правом на участь в судовому засіданні не скористались, остання подала заяву про розгляд справи без їх участі в судовому засіданні, пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, в черговий раз подавши заяву про відкладення розгляду справи. Не визнаючи пред`явлені вимоги, 21 січня 2021 року через канцелярію суду відповідач подала відзив на позовну заяву (а.с.32-35). Свої заперечення мотивувала тим, що із сином позивача [PERSON] вона перебуває у шлюбі, від якого у них народилась спільна донька [PERSON] , [INFO] . Приблизно з січня 2020 року шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинено та вони проживають окремо. Саме з того часу, з невідомих причин [PERSON] перестала приймати участь у вихованні онуки [PERSON] , інтересу до її життя не проявляє, не спілкується з дитиною. У жовтні 2020 року відповідач дійсно отримала листа від [PERSON] з приводу встановлення графіку для зустрічей з онукою. З огляду на фактичні обставини цей лист викликав у [PERSON] здивування, оскільки вже понад рік [PERSON] ніякого інтересу до онуки не виявляла та жодного разу не телефонувала. Зауважила, що ніяких перешкод у спілкуванні позивача як баби з [PERSON] як онукою вона не чинила та наміру чинити не має. З огляду на відсутність предмету спору просила у задоволенні позовних вимог відмовити. При визначенні порядку участі позивача у вихованні онуки та спілкуванні з нею, вона взагалі не враховує вік дитини та її інтереси. Так, не бачачи дитину понад 1 рік, остання з огляду на свій вік вірогідно могла забути бабу, а тому несподівана увага з боку [PERSON] до дитини може стати для неї психотравмувальним фактором з огляду на відсутність такої уваги раніше. Таким чином, у разі задоволення чи часткового задоволення позовних вимог [PERSON] вважає, що доцільним було встановити такий порядок участі позивача як баби у вихованні онуки та спілкуванні з нею: особисті зустрічі з онукою в присутності матері, за місцем мешкання матері, у вигляді зустрічей у суботу першого тижня місяця з 10.00 год. до 13.00 год.; згодом, з поступовим зростанням та за її бажанням, кількість днів та зустрічей може збільшуватись. \~ \~ \~ \~Правом на подання відповіді на відзив позивач та її представник не скористалися, додаткового часу для цього не потребували. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши відповідну заяву про розгляд справи за її відсутності. Під час ухвалення судом рішення просила врахувати інтереси малолітньої дитини та її потребу у спілкуванні з бабою, а також наданий органом опіки та піклування висновок щодо вирішення спору. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції…». Подану в черговий раз відповідачем заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами за відсутності доказів поважності неприбуття до суду, суд розцінює як намір умисного затягування розгляду справи та явного зловживання відповідачем своїми процесуальними правами на шкоду інтересам інших учасників справи, у тому числі малолітньої дитини [PERSON] , якої безпосередньо стосується даний спір. Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом\~та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, інших учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що передбачено ст.223 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, предмет спору, який стосується інтересів малолітньої дитини, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, подання нею відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності учасників справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію сторін, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , а.с.9) позивач у справі, є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 24 грудня 1992 року (а.с.8). [PERSON] має доньку [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є [PERSON] відповідач у справі, що слідує зі свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 04 липня 2017 року (а.с.10). Таким чином, аналізом вказаних доказів та ліній споріднення, встановлено, що [PERSON] є бабою [PERSON] , яка відповідно доводиться їй онукою. Вказана обставина також визнана сторонами по справі. Малолітня [PERSON] відвідує Криворізьку початкову школу №240 Криворізької міської ради, додатково займається у розвиваючій групі «Веселка» Комунального закладу спеціалізованої мистецької освіти «Музична школа №5» Криворізької міської ради. У свою чергу, [PERSON] працює в ЦПМСД №4 Амбулаторія загальної практики сімейної медицини 13, на посаді молодшої медичної сестри з 03 червня 2019 року. За період трудової діяльності зарекомендувала себе з позитивного боку як хороший фахівець, відповідальна і порядна людина, жодних скарг на неї від колег та пацієнтів не надходило (а.с.14). За місцем мешкання [PERSON] зарекомендувала себе також виключно з позитивної сторони, що слідує з характеристики, наданої головою вуличного комітету №22 Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради (а.с.15). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначила, що після припинення шлюбно-сімейних стосунків між її сином [PERSON] та [PERSON] , малолітня [PERSON] залишилася проживати з матір`ю [PERSON] . Вказану обставину також визнала відповідач, про що зазначила у відзиві. На ґрунті наявних ускладнених неприязних стосунків між [PERSON] та [PERSON] , остання стала чинити їй перешкоди у спілкуванні з онукою та прийнятті участі в її вихованні. На підтвердження наявності між сторонами спору, позивач долучила до позовної заяви копію листа, направленого відповідачеві з пропозицією встановити порядок зустрічей з дитиною. З огляду на визнання відповідачем факту отримання такого листа від позивача, залишення його без реагування, суд приходить до переконання, що фактичні обставини вказують на наявність між сторонами неузгоджень щодо участі позивача як баби у вихованні онуки, спілкуванні з нею, що визначає наявність спору про право. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Положення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Крускіч проти Хорватії» від 25 листопада 2014 року). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми внуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з внуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність». Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, інших членів сім`ї та родичів визначений Сімейним кодексом України, який, зокрема, регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабкою, дідом, прабабкою, прадідом і онуками, правнуками (ст.2 СК України). Право баби, діда, прабаби, прадіда спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні врегульовано приписами ст.257 СК України, відповідно до якої баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. При цьому, в силу приписів ст.164 СК України, припинення такого права сімейним законодавством не передбачено на відміну від припинення цього права у батьків у випадках позбавлення останніх батьківських прав. За змістом ст.263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. ЄСПЛ зазначає, що тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», рішення від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України», рішення від 16 липня 2015 року). Як видно із доводів позовної заяви, пояснень позивача, відзиву відповідача та наданого третьою особою висновку, між сторонами існує спір щодо спілкування бабусі із онукою. Отже суд відхиляє доводи відповідача про те, що вона не чинить позивачу перешкоди в спілкуванні з онукою, оскільки сам факт звернення позивача до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та встановлення порядку участі у вихованні дитини є беззаперечним доказом того, що домовленості між відповідачем та позивачем щодо способу участі [PERSON] як баби у спілкуванні з малолітньою онукою [PERSON] та у її вихованні у позасудовому порядку досягнуто не було. Так як сторонами не погоджено способи участі позивача у вихованні онуки, (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця її проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, а тому наявний спір про право, який підлягає вирішенню судом. Подібна правова позиція висловлена постановах Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі №295/13297/18 та 12 лютого 2020 року у справі № 638/19703/17. [PERSON] та дід, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, а батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов`язки на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Позбавлення позивача права щодо її участі у спілкуванні та вихованні її онуки може позбавити дитину родинних зв`язків з бабою, любові та турботи з боку останньої, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року. Враховуючи все вищенаведене, оскільки за результатами розгляду справи судом констатована наявність перешкод для позивача у вихованні і спілкуванні її з онукою, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, у зв`язку з чим слід зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] , а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача в частині визначення способу її участі у спілкуванні з онукою, суд зазначає наступне. Позивач в своєму позові просить визначити спосіб її участі у вихованні онуки таким чином: особисті зустрічі з онукою у відсутність матері [PERSON] у загальнодоступних місцях у вигляді зустрічей у суботу першого та третього тижня щомісяця з 10.00 год. до 13.00 год.; побачення з онукою в дошкільному та шкільному закладах під час проведення свят; систематичні зустрічі з онукою за попередньою домовленістю з матір`ю у дні народження, святкові дні та канікули (з моменту відвідування такого закладу); необмежене спілкування з онукою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між бабою та онукою. У свою чергу відповідач просить визначити спосіб участі позивача у вихованні дитини шляхом особистих зустрічей з онукою в присутності матері, за місцем мешкання матері, у вигляді зустрічей у суботу першого тижня з 10.00 год. до 13.00 год. Згодом, з поступовим зростанням дитини, за її бажанням, кількість днів та часів зустрічей може збільшуватись. Відповідач зазначила, що [PERSON] не бачилась з онукою понад 1 рік, жодної уваги не проявляла, а тому несподівана увага до дитини з боку позивача може мати психотравмуючі наслідки. Щодо врахування думки дитини в судовому засіданні, то судом не визнавалась явка дитини обов`язковою для участі і розгляду справи, з огляду на вік дитини. Проте, в ході судового розгляду справи при з`ясуванні позиції сторін та обставин справи не встановлено обставин, які б свідчили, що малолітня [PERSON] не виявляє прихильності до баби [PERSON] , не впізнає її чи виявляє ознаки відчуження, емоційної стресовості при спілкуванні з нею. Щодо зауважень відповідача про те, що різкий прояв уваги з боку позивача до дитини може мати негативні наслідки суд вважає такі неспроможними, з огляду на відсутність доказів, які б підтверджували вказані твердження. Суд позбавлений можливості перевірити вказані твердження, з підстав того, що після подання відзиву відповідач в судові засідання не з`являлася. При визначенні способу участі баби у вихованні онуки, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм\~СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, щотижневий розпорядок дня дитини, індивідуальні потреби дитини даного віку, її особисту прихильність, стосунки усередині родини (конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини. При ухваленні рішення, суд враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивача у вихованні малолітньої онуки, що не суперечить інтересам дитини та з урахуванням її бажання. При цьому, суд наголошує, що законодавством передбачено право баби на участь у вихованні онуки. Суд, реалізуючи повноваження щодо сприяння сторонам у їх примиренні вважає за потрібне зазначити, що сторони перш за все в інтересах самої дитини повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що у наслідку матиме позитивний вплив на відносини онуки з бабою. Крім того, з огляду на оголошений після звернення позивача до суду в Україні воєнний стан у зв`язку із агресією Російської Федерації проти України, участь останньої у спілкуванні і вихованні онуки має здійснюватися, перш за все, з дотриманням безпеки для життя і здоров`я дитини. Вимоги позивача про її участь у вихованні та спілкуванні з онукою суд вважає обґрунтованими, проте бажаний нею спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дитини, її віковим та психоемоційним особливостям розвитку. Так, суд знаходить достатньо підстав для задоволення позовних вимог в частині зустрічей у суботу першого та третього тижня щомісяця з 10.00 год. до 13.00 год., оскільки при встановленні такого способу спілкування буде дотримано розумного балансу на участь матері та інших родичів у вихованні дитини. За погодженням сторін такий час може бути збільшений. Крім того, найбільш доцільним та зручнішим для дитини суд вважає встановлення побачень за місцем проживання дитини, або за погодженням з матір`ю дитини в іншому місці, у тому числі загальнодоступному. При цьому, при відвідуванні позивачем дитини має важливим з`ясування думки дитини та отримання її згоди на спілкування з позивачем. Судом не встановлено жодних умов, які б могли усувати позивача від спілкування з її онукою, до того ж позивач прагне спілкуватись з дитиною, підтримувати родинні стосунки, приймати участь у її вихованні, докази негативного впливу бабусі на онуку не надано, при цьому судом враховано, що постійна присутність відповідача під час зустрічей позивача з дитиною в подальшому не сприятиме перебуванню останньої у цей час у спокійному та стійкому середовищі, з огляду на неприязні стосунки сторін у справі. Таким чином, виходячи перш за все з інтересів дитини, враховуючи її малолітній вік, стан здоров`я та те, що дитина має постійне місце проживання, усталений режим дня та відпочинку, а також враховуючи обставини справи, обсяг та зміст позовних вимог, суд вважає необхідним визначити спосіб участі позивача у спілкуванні з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , та у її виховані, наступним чином: - зустрічі у суботу першого та третього тижня щомісяця з 10.00 год. до 13.00 год., без присутності матері дитини, за місцем її проживання (перебування), або в іншому, у тому числі загальнодоступному, місці за погодженням між сторонами, враховуючи інтереси та бажання дитини, отримання її згоди на спілкування з позивачем, а також безпеку для дитини через оголошений в Україні воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, з можливістю зміни графіку за домовленістю сторін; - побачення з онукою в позашкільному та шкільному закладах під час проведення свят (з моменту відвідування таких закладів); - систематичні зустрічі з онукою, за попередньою домовленістю з матір`ю, у дні народження, святкові дні та канікули; - спілкування з онукою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між бабою та онукою. З огляду на встановлені обставини, суд не в повній мірі погоджується із способом участі позивача у вихованні і спілкуванні з онукою, запропонованим у висновку органу опіки та піклування, так як вважає, що присутність матері під час зустрічей позивача з онукою з огляду на ускладнені стосунки між сторонами може призвести до негативних наслідків. Крім того, у висновку органом опіки та піклування не враховано оголошеного в Україні воєнного стану у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. Підсумовуючи наведене суд зазначає, що необмежене спілкування позивача з онукою усіма можливими засобами зв`язку, зазначеними у позовних вимогах, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабою та онукою, на думку суду, може негативно відображатись на дитині з огляду на її вік та викликати залежність від інтернету та сучасних гаджетів, які надають можливість спілкуватись оффлайн. Також суд зазначає, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні у інший спосіб шляхом досягнення згоди між позивачем та відповідачем. Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи вимоги Конвенції про права дитини, положення ст.ст.159,\~257 СК України\~та те, що інтересам дитини буде відповідати спілкування зі своєю бабусею. Крім того, судом враховано вік та стан здоров`я [PERSON] , індивідуальні потреби дитини\~\~даного віку, при цьому, суд виходить за межі висновку органу опіки та піклування, оскільки відповідно до ч.6 ст.19 СК України\~в першу чергу суд враховує інтереси дітей. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача з частковим задоволенням вимог та не заявлення вимог про відшкодування понесених нею судових витрат, не надання розрахунку таких витрат, тому суд вважає за доцільне судові витрати по справі покласти на позивача.

Outcome: partial