Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

05 серпня 2022 року [PERSON] \~\~звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки [NUMBER] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 01.06.2022 року вона набула пенсійного віку та має право на призначення пенсії за віком. Згідно відповіді ПФУ обчислення пенсії з урахуванням трудового стажу складає 30 років 4 місяця 28 днів. Водночас їй повідомлено, що при обчисленні страхового стажу не взято до уваги трудову книжку [NUMBER] , оскільки її ім`я російською мовою зазначено « [PERSON] », що не відповідає її імені, яке зазначено в інших документах. На підставі переліченого просить суд встановити факт того, що трудова книжка [NUMBER] , заповнена 31 березня 1984 року, належить їй\~ [PERSON] . Заявник до судового засідання не з`явилась за невідомих суду причин. Про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Представник заінтересованої особи у судове засіданні також не з`явився, за невідомих суду причин. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1; ч. 2 ст.315 ЦПК України суд може встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 червня 1962 року Скадовським райбюро ЗАЦС Херсонської області, яке заповнено російською мовою вбачається, що « [PERSON] » народилась [INFO] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , яке заповнено російською мовою вбачається, що [INFO] « [PERSON] » та « [PERSON] » уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно - [PERSON] . З копії диплому серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] у 1979 році вступила до Кримського ордена «Знак Пошани» сільськогосподарського інституту ім. М.І. Калініна, та в 1984 року закінчила вказаний навчальний заклад за спеціальністю агрономія. З копії трудової книжки [NUMBER] вбачається, що вона заповнена 31 березня 1984 року російською мовою на прізвище, ім`я та по батькові « [PERSON] », [INFO] . З копії трудової книжки [NUMBER] вбачається, що вона заповнена 10 квітня 1996 року на прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] , [INFO] . З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , вбачається, що він виданий на прізвище, ім`я та по батькові\~ [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Скадовськ Херсонської області. З копії картки платника податків, виданої 28 квітня 1999 року Державною податковою інспекцією у Скадовському районі, вбачається, що [PERSON] \~\~одержала ідентифікаційний номер - [NUMBER] . З відповіді Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України вбачається, що при обчисленні страхового стажу [PERSON] не взято до уваги трудову книжку № [NUMBER] , оскільки у трудовій книжці зазначено ім`я « [PERSON] », що не відповідає імені, зазначеному у свідоцтві про народження та паспорті. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Суд зауважує, що заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним. У ст. 46 Конституції України закріплене право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Отже проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт того, що трудова книжка, заповнена російською мовою 31 березня 1984 року, дійсно належить [PERSON] , про що свідчить відповідність у наданих документах. При цьому наявність помилки при написанні анкетних даних заявника у трудовій книжці позбавляє її можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення; виправити помилку на даний час неможливо. Наведене дає підстави вважати заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вказаного,

Outcome: approved