Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 42039,49 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн.. Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що відповідач є винним у ДТП, яка мала місце 20.11.2020 року на пр-ті Броварському в м. Києві за участю автомобіля «Фіат», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , на момент вчинення ДТП між власником транспортного засобу «Фіат» д.н.з [NUMBER] та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу УБ №1434845 автомобіля «Фіат» д.н.з. [NUMBER] . Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року, відповідача визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. Власник транспортного засобу «Фіат» д.н.з. [NUMBER] звернувся до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце 20.11.2020 року. На підставі поданої заяви та наданих потерпілою стороною документів, було складено страховий акт №СТО-20-5398521/1 від 03 грудня 2020 року. На підставі вищезазначеного Страхового акту, страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 75039,49 грн. Оскільки цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобі «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення ДТП не була застрахована, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України. Відповідач в добровільному порядку здійснював погашення заборгованості з травня 2021 року по 3000,00 грн. кожного місяця, на загальну суму 33000,00 грн., однак вказаної суми не вистачає для повного відшкодування завданих збитків. 21 липня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось шляхом викладення оголошення на офіційному веб сайті суду, оскільки адреса реєстрації відповіждача не відома, однак, станом на 07.09.2022 року, відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 27 серпня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «НАСК «Оранта» та ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс» укладено Договір Добровільного страхування транспортного засобу за програмою «Стандарт», за умовами договору об`єктом страхування є транспортний засіб - автомобіль «Фіат», державний реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с.8-16) Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування. Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 22) Як встановлено судом в мотивувальній частині постанови суду: « [PERSON] 20.11.2020 о 14:55 год. керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», н.з. [NUMBER] , по проспекту Броварському в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з ТЗ «FIAT», н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п. 13.1 ПДР.». Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 24 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «Фіат», державний реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с. 4) Згідно страхового акту №СТО-20-39852/1 від 03 грудня 2020 року, ПАТ «НАСК «Оранта» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування страхувальнику ТОВ «Автодистриб`юшн Карго Партс» в розмірі 750339,49 грн. (а.с.6) Відповідно до ст.8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. На підставі вказаного страхового акту, ПАТ «НАС «Оранта» перерахувало на рахунок ФОП [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 75039,49 грн., що підтверджується відповідним платіжними дорученнями (а.с. 5). Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно виписки по нарахуванню регресних платежів, відповідач в добровільному порядку здійснив виплату на користь позивача на загальну суму 33000,00 грн. (а. с. 20-21) Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ПАТ «НАСК «Оранта» правомірно пред`явило позовні вимоги до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП, оскільки, відповідач є винним у ДТП, яка мала місце 20.11.2020 року, на момент вчинення ДТП, цивільно - правова відповідальність відповідача не була застрахована. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо - транспортної пригоди є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн.. Враховуючи наведене та

Outcome: approved