Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що вони з відповідачем проживали у шлюбі з 25.01.2007 року, який зареєстровано у виконкомі Сокирницької сільської ради Хустського району Закарпатської області та зроблено відповідний актовий запис №04. Згідно рішення Хустського районного суду від 03.04.2020 року вказаний шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на вихованні біля неї. Між ними з відповідачем не досягнуто згоди щодо його участі у матеріальному забезпеченні та утриманні дитини. Дитина знаходяться на утриманні та вихованні позивачки. Позивачка зазначила, що відповідач є молодою особою, працездатний, інших утриманців не має, однак не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини. Вона несе всі витрати пов`язані із оплатою комунальних послуг та забезпечення доньки на додаткові заняття поза шкільним навчальним процесом. Посилаючись на викладене просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі по 3500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, представник позивачки [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Позовні вимоги позивачки повністю підтримує та просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] до суду також подав письмову заяву, в якій зазначив що даний позов заперечує з підстав наведених ним у відзиві на позовну заяві, оскільки відповідач бере участь у матеріальному забезпеченні доньки купляючи різні речі для неї, однак не зберігав відповідні чеки на придбання різних товарів. Просив суд взяти до уваги зазначені у відзиві обставини, ухвалити рішення про відмову у позові та розглянути справу без їхньої участі. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони проживали у шлюбі з 25.01.2007 року 08.09.2008 року, який був який зареєстрований у виконкомі Сокирницької сільської ради Хустського району Закарпатської області та зроблено відповідний актовий запис №04. Згідно рішення Хустського районного суду від 03.04.2020 року вказаний шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час знаходиться на утриманні та матеріальному забезпеченні позивачки. Як стверджує позивачка, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини і дана обставина не спростована в ході судового розгляду. Із поданого представником відповідача відзиву на позовну заяву вбачається, що сторона відповідача заперечує позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач бере участь у матеріальному забезпеченні доньки купляючи різні речі для неї, однак підтвердити такі витрати не може, так як не зберігав відповідні чеки на придбання товарів. Крім цього в рахунок забезпечення дитини відповідач уклав договір дарування на нерухоме майно, тому вважає вимоги позивачки безпідставними. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 01 липня 2022 року - 2744 гривні. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки на теперішній час неповнолітня дитина постійно проживає разом з позивачкою, суд вважає, що вона має право на отримання аліментів від батька дитини, який повинен виконувати свій обов`язок щодо її утримання належним чином. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем до відзиву на позов не надано доказів та не зазначено жодних обставин, які б свідчили про його матеріальний стан, крім тверджень про дарування дитині нерухомого майна. З урахуванням вищенаведеного судом не встановлено даних, які б могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також враховує стан здоров`я відповідача, який є молодим працездатним чоловіком, та спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд визначає розмір аліментів у сумі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч.3 ст.184 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину і відповідачем жодним чином не спростована можливість надання утримання дитині в такому розмірі. Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, загалом дасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 2500 грн. відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: partial