Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та повідомив, що між ним та відповідачкою 10 листопада 2017 року був зареєстрований шлюб у Вінницькому міському ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №3164. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими, сторони припинили подружні відносини, тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався, примирення між подружжям неможливе, а тому просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 28\~липня 2022\~року було\~відкрите спрощене\~позовне провадження\~у справі\~без повідомлення\~(виклику)\~осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідачка відзив на позов не надала. Разом з тим подала заяву про визнання позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Судом установлено, що 10 листопада 2017 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Вінницькому міському ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №3164. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують подружніх відносин, спільно не проживають, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини відсутності спільного проживання, не підтримання сімейних стосунків, формального існування шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення для справи. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо його розірвання. За таких обставин суд дійшов висновку про розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved