Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що 28 липня 2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу у них є донька [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено, спільно не проживають останні 8 років з моменту окупації російською федерацією Луганської області та початку в даному регіоні антитерористичної операції. Вона виїхала з донькою до с.Клембівка Могилів-Подільського району (Ямпільського району) Вінницької області та зареєструвались, як тимчасово переселена особа. Відповідач відмовився виїжджати разом із ними та продовжує проживати на тимчасово окупованій території. З того часу вони не підтримують сімейних стосунків та спілкуються з відповідачем по телефону виключно в інтересах дитини. Разом з відповідачем спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, що змушує її звернутися до суду з даним позовом. Просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 28 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис №137. 07 вересня 2022 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 27 вересня 2022 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву вх.№5184 від 26.09.2022 р. про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та не з`явився в судове засідання, не повідомив суд про причини своєї неявки, тому вважаю за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача. Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи у її відсутність. Інші процесуальні дії у справі: відкриття спрощеного позовного провадження у справі та призначення судового засідання на 27 вересня 2022 року, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , фактичне місце перебування [ADDRESS] (а.с.4-9). Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] судом встановлено, що 28 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис №137 (а.с.10). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Із доводів позивача встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, спільно не проживають 8 років. Мір до примирення ніхто із сторін не приймав. Не бажають подальшого спільного життя. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Таким чином встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дитини, тому суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі Валліанатос та інші проти Греції від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є живим документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя . Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі Фернандес Мартінес проти Іспанії (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні . Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб позивач при реєстрації шлюбу своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON] та ставить питання про залишення їй прізвища [PERSON] , а тому суд вважає за можливе залишити прізвище позивачу [PERSON] . При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору у сумі 992 гривні 40 копійок згідно квитанції №11 від 05 вересня 2022 року.

Outcome: approved