Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивачі звернувся до суду з позовом про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер їх батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої, серед іншого, увійшла земельна ділянка № [NUMBER] , площею 1,0723 га (сінокіс) розташована на території Гостролуцької сільської ради Баришівського району Київської області. За життя спадкодавець не встиг оформити право власності на земельну частку, тому нотаріусом було відмовлено позивачам у посвідченні права на спадщину та рекомендовано звернутись до суду. Разом з позовною заявою позивачі суд витребувати у Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області копію спадкової справи №45413070, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 13.07.2022 постановлена ухвала про відкриття провадження по справі, задоволено клопотання позивача та витребувано у Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області копію спадкової справи №45413070, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 28.07.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. 02.08.2022 від Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області надійшла копія спадкової справи №508/2008 від 10.09.2008, спадкодавець [PERSON] . 20.09.2022 від позивачів надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи були належним чином повідомлені. В матеріалах справи міститься заяви учасників про розгляд справи без їх участі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Гостролуцькою сільської ради, Баришівського району, Київської області. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.10.1984. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 04.01.1986. 10.09.2008 року в Баришівській районній державній нотаріальній конторі було зареєстровано спадкову справу № 45413070, номер у нотаріуса 508. Позивачі 10.09.2008 звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України. У складі спадкового майна [PERSON] залишилися земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 599 площею 1,6909 га рілля І категорії, №1276 площею 1,7343 га рілля II категорії для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Гостролуцького старостинського округу, Баришівської селищної ради, Броварського району, Київської області, які позивачі успадкували в нотаріальному порядку. Відповідно до довідки №368 від 25.11.2021, виданої Гостролуцьким старостинським округом Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про те, що відповідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ХР №0137073 від 30.12.1996 за померлим гр. [PERSON] закріплені земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: рілля І категорії- №599 площею 1,6909га. рілля І категорії - № 1276 площею 1,7343 га, на які спадкодавець отримав документи на право власності, та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - сінокіс № [NUMBER] площею 1,0723 га, документи на право власності не виготовлялись. Нотаріусом у посвідченні права на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - сінокіс №605 площею 1,0723 га позивачам відмовлено і рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом. Копія письмової відмови нотаріуса міститься в матеріалах справи. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. У ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) міститься важливе положення: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо спадкоємець подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року) передбачено, що прийняте спадкове майно визнається власністю спадкоємця з часом відкриття спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13: Судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Відповідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. При цьому пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Також статтями 15, 16 Цивільного кодексу України, статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд звертає увагу, що в даних конкретних правовідносинах визнання права на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину в установленому законом порядку після смерті батька, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане майно не можуть, право позивачів підлягає захисту. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права на спадкове майно, не порушує права та законні інтереси інших осіб. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved