Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживачів, стягнення коштів та неустойки за кожний день затримки повернення коштів та просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти у сумі 7000.00 грн, отриманні в якості попередньої оплати за балконний блок (металопластикові вікна) відповідно до товарного чеку від 12 червня 2020 року на виконання усного договору роздрібної торгівлі, стягнути неустойку за кожен день затримки повернення грошей в сумі 28000 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 10 червня 2020 року позивачем [PERSON] на ринку «Ярославський» в м.Черкаси укладено усний договір з ФОП [PERSON] про купівлю, доставку та монтаж балконного блоку (металопластикові вікна). 12 червня 2002 року здійснено передоплату на 70% у сумі 7000 грн., а ФОП [PERSON] прийнято вказані кошти, що підтверджується товарним чеком від 12 червня 2020 року. 25 липня 2020 року у зв`язку з невиконанням ФОП [PERSON] взятих на себе зобов`язань, позивач [PERSON] звернулася до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області із заявою про невиконання зобов`язань ФОП [PERSON] . З довідки наданою ВП ГУНП в Черкаській області від 21 серпня 2020 року, вбачається, що перевіркою правоохоронних органів встановлено, що в даному випадку вбачаються ознаки цивільно - правових відносин. вирішення спору по яких відносяться до компетенції суду. Також позивач вказала, що неодноразово намагалася зв`язатися в телефонному режимі з ФОП [PERSON] , але телефон був або вимкнений, або при здійсненні дзвінка [PERSON] «скидала» виклик. Однак, 12 вересня 2020 року позивачу вдалося, в телефонному режимі, зв`язатися з відповідачем, під час розмови остання пообіцяла повернути отриманні кошти в сумі 7000 грн. 13 вересня 2020 року. Оскільки в обумовлений строк гроші відповідачем не були повернуті, позивач [PERSON] направила на адресу ФОП [PERSON] письмову вимогу від 15 вересня 2020 року в порядку досудового врегулювання спору, повернути передоплату в сумі 7000.00 грн., згідно з товарним чеком від 12.06.2020 року. Однак, конверт з вимогою повернувся на адресу позивача з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на день звернення з даною позовною заявою балконний блок на адресу позивача не доставлений, кошти не повернуті. Таким чином, позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача неповернуту останнім сплачену суму грошових коштів на суму 7000.00 гривен. Крім того, позивач посилаючись на приписи ч. 7 ст. 13 та ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», просить суд стягнути на її користь з відповідача неустойку у розмірі 1% за кожен день затримки повернення грошових коштів, а саме в період з 13 вересня 2020 по 18 жовтня 2021 року в сумі 28 000.00 грн. (70.00 грн. (1% від 7000.00 грн)х400 - кількість днів затримки повернення грошей). Також, позивач [PERSON] просила стягнути з ФОП [PERSON] на свою користь витрати на правову допомогу у сумі 2000.00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено судове засідання з розгляду даної справи. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Представник позивача за довіреністю Бевз Ж.Д. в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Також вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі Відповідач ФОП [PERSON] судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була неодноразово повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідачі належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилися в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідачі не подали відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, шляхом визнання права. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань [PERSON] , зареєстрована як фізична - особа підприємець. Вид діяльності - роздрібна торгівля. Судом встановлено, що 10 червня 2020 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено усний договір про купівлю, доставку та монтаж балконного блоку (металопластикові вікна). Відповідно до наявних у справі матеріалів встановлено, що ФОП [PERSON] 12 червня 2020 року видала товарний чек на оплату металопластикових вікон на загальну суму 10800.00 грн. [PERSON] свої зобов`язання за договором виконала, та сплатила завдаток 70 %, що складає 7000 грн., що підтверджується копією товарного чека від 12 червня 2020 року. Разом з тим, виконавець не виконав взятих на себе зобов`язань, оскільки продукція на адресу позивача доставлена не була. Сплачені кошти позивачеві відповідачем не повернуті. Позивач звернулася до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області зі зверненням про невиконання зобов`язань ФОП [PERSON] . Відповідно до довідки від 21.08.2020 року Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області про результати розгляду за зверненням [PERSON] (ЄО №35856 від 25.07.2020), встановлено, що ФОП [PERSON] відсутні будь-які ознаки кримінального та адміністративного правопорушення, а вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. Також, позивач звернувся з вимогою до ФОП [PERSON] про повернення грошових коштів від 15 вересня 2020 року. Вказана вимога повернута без виконання. Відповідно до конверта з відміткою «за закінченням терміну зберігання». З огляду на викладене вище, позивач звернулася до суд з даним позовом та просила стягнути сплаченні кошти, неустойку та витрати на правову допомогу. Відповідач в свою чергу не спростував обставини, що викладені в позовній заяві, хоч і був належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідно до ст. 1 п. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно до ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Положеннями п. 7 ст. 1 Закону №1023-ХІІ визначено, що договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом. Статтею 698 ЦК України визначено, що за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Умови договору, що обмежують права покупця-фізичної особи порівняно з правами, встановленими цим Кодексом та законодавством про захист прав споживачів, є нікчемними. Покупець має право на відшкодування збитків, завданих йому продавцем внаслідок використання ним переваг свого становища у виробничій або торговельній діяльності. Якщо договір роздрібної купівлі-продажу укладено з умовою про доставку товару покупцеві, продавець зобов`язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем, а якщо місце передання товару покупцем не вказане, - за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця. Договір роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві є виконаним з моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред`явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання. Якщо договором не встановлений строк доставки товару для вручення його покупцеві, товар має бути доставлений у розумний строк після одержання вимоги покупця (стаття 704 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Обов`язок повернути гроші, сплачені позивачем за товар, відповідачем не виконаний до теперішнього часу. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з приводу повернення сплачених коштів, із письмовою вимогою. Відповідачем відповідь на вимогу позивача не надана, інформація про наявність обставин, які перешкоджали б виконанню обов`язку повернути сплачені кошти не надавалась. Згідно приписів ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що розмір неустойки яка підлягає стягненню з відпоідачп на користь позивача складає в загальній сумі 28 000.00 грн, та розраховується судом у розмірі 1% вартості продукції за кожен день затримки повернення грошових коштів, а саме в період з 13.09.2020 по 18.10.2021 ( 15 від 7000 грн. - 70.00 грн. х 400 дн.). Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як установлено судом умови договору не виконанні, відповідачем замовнику товар не доставлений, що свідчить про порушення виконавцем умов Договору. У спорах про захист прав споживачів тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, лежить на виконавці робіт, в свою чергу відповідачем не надано до суду доказів належного виконання обов`язків за Договором. Отже, з огляду на викладене позовні вимоги слід задовольнити. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 908.00 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача понесенні витрати на правову допомогу в сумі 2000.00 грн., суд зазначає наступне: Згідно п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи зазначені положення законодавства, якими встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, а також той факт, що позивач належним чином документально підтвердив такі витрати, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved