Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

у липні 2022 року до Машівського районного суду Полтавської області, як до суду, якому на підставі розпорядження Голови Верховного Суду №2/0/9-22 від 08.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» визначено територіальну підсудність судових справ Вовчанського районного суду Харківської області, надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 24.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис № 5384 про стягнення з позивачки на користь\~відповідачазаборгованості за кредитним договором № 5251/2029CLBPS від 22.01.2014. Стягнення боргу проводиться приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. Натомість, позивачка вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з грубим порушенням чинного законодавства, зокрема, нотаріусу не надано всі необхідні документи, які свідчать про безспірність заборгованості та на підставі не нотаріально посвідченого договору кредиту, а тому він не підлягає виконанню. У зв`язку\~з викладеним\~позивачка просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5384, вчинений 24.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем, про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 5251/2029CLBPS від 22.01.2014 в загальному розмірі 23\~000,42 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. 29.07.2022 суддя відкрила провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Одночасно залучила до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича та приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича (а.с. 20). У судове засідання учасники справи не з`явилися, представник позивачки адвокат Загоруйко Г.А. надіслав клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивачки, одночасно позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме, витрати, які понесені позивачкою в сумі 10\~400 грн та які пов`язані зі зверненням до суду та розглядом цієї справи (а.с. 26-27). Відповідач та треті особи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать довідки про доставку електронного листа (а.с.20-25), причини неявки не повідомили, відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву, а треті особи пояснень щодо позову не скористалися. Ураховуючи викладене, суд розглянув справу за відсутності учасників справи та, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 24.12.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондратюк Віктор Станіславович вчинив виконавчий напис № 5384, за змістом якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором 5251/2029CLBPS від 22.01.2014, укладеним між ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», строк платежу по якому настав. Зазначено, що стягнення проводиться за період з 21.06.2018 по 29.11.2019, сума заборгованості складає 22700,42 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату в розмірі 300,00 грн. Загальна сума, що підлягає до стягнення з боржника становить 23\~000,42 грн (а.с. 7). Як убачається з Інформації про виконавче провадження, зазначений виконавчий напис перебуває на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. та в межах виконавчого провадження винесена постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, та постанова про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 8-10). Звертаючись до суду, позивач посилається на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, зокрема, нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника, адже відсоткова ставка за договором кредиту передбачена у строк до 08.02.2017, то ж нарахування її за межами строку з 21.06.2018 по 29.11.2019 не у відповідності до ставки, встановленої в Кредитному договорі. Також, виконавчий напис містить посилання на заборгованість за період з 21.06.2018 по 29.11.2019 на загальну суму 23\~000,42 грн, з яких 17\~289 грн прострочена заборгованість за кредитом, 5411,42 грн прострочена заборгованість за відсотками, строкова заборгованість за комісією 0,00 грн, та 300,00 грн за вчинення виконавчого напису. Натомість кредит був виданий 22.01.2014 в сумі 17\~700, 00 грн, а погоджена відсоткова ставка з кредитом складала 12% річних. Отже, заборгованість за відсотками нарахована теж не у відповідності до вимог Договору кредиту (а.с. 2). Також нотаріусу наданий кредитний договір, який не посвідчений нотаріально. У статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як убачається зі спірного виконавчого напису (а.с. 7), стягнуто заборгованість за кредитним договором № 5251/2029CLBPS від 22.01.2014, укладеним з ПАТ «Платинум Банк», натомість позивач не погоджується із заборгованістю, а тому заборгованість не є безспірною. Також суд зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, натомість укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Отже, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження нотаріального посвідчення кредитного договору та безспірної заборгованості боржника, а тому позов потрібно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки потрібно стягнути сплачений останньою судовий збір в розмірі 992,40 грн. Щодо стягнення на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі статтею 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з правилами пункту 1 частини другої статті 141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: рахунок фактуру та акт № 124/2021/948/457/22/1 від 01.08.2022, відповідно до яких, позивачці надані такі послуги: зустріч та консультація 1 год - 1300 грн, формування та заповнення Ордеру, складання та направлення адвокатського запиту 1 год 1300 грн, зустріч та усна консультація 1 год 1300 грн, складання та подання позову до суду 4 год 5200,00 грн, клопотання про розгляд без участі 1 год 1300 грн. Загальна вартість послуг складає 10\~400 грн (а.с. 18, 19). Також у матеріалах справи є копія ордера на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Загоруйко Г.А. (а.с. 17) та копія договору про надання правової допомоги з додатками (Тарифи) (а.с. 15-16). Суд уважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь позивачки [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7800,00 грн, оскільки така сума відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved