Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що із 28 вересня 2008 року вона перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2021 року - розірвано. Ще під час шлюбу у відповідача вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів стало систематичним. Він випивав в присутності дітей, після чого, на їх очах, вчиняв домашнє насильство, погрожував фізичною розправою, кричав на них. Після розірвання шлюбу діти відмовлялися та не бажали спілкуватися з батьком, а згадка про нього травмувала їх. [PERSON] не бажає зустрічатися з доньками, не телефонує їм та не спілкується з ними, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо їх виховання та утримання. На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2021 року відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 400 грн., щомісячно, а на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , 2 000 грн., щомісячно. Однак, станом на даний час, обставини, що зумовили стягнення аліментів, у визначеному, згідно даного судового рішення, розмірі, перестали існувати. Прожитковий мінімум на дитину відповідного віку неодноразово збільшувався, потреби дітей зросли, а тому сума стягуваних аліментів є недостатньою для їх належного утримання. [PERSON] вважає, що вона вправі ставити питання про зміну розміру аліментів і просить суд змінити розмір аліментів на утримання її доньки - [PERSON] , [INFO] , визначений згідно рішення суду від 14 червня 2021 року, визначивши його в розмірі 3 000 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття та на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавав. 27 липня 2022 року у справі проведено підготовче судове засідання за наслідками якого закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, подав клопотанням про розгляд справи у відсутності їх представника, висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенні до неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , підтримують. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 січня 2021 року). У даному шлюбі народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 18 травня 2009 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції) та донька - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 12 квітня 2017 р. Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області). Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом із матір`ю [PERSON] у трикімнатній квартирі, за адресою: [ADDRESS] (Довідка №1126, видана 27 вересня 2021 р. ДП «Люкс-1», акт обстеження житлових умов від 27 вересня 2021 року) Згідно довідки №350/03 від 29 жовтня 2021 року, адміністрація Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №23 повідомляє, що [PERSON] навчалася у даній школі із 01.09.2016 року по 18.08.2021 р. (із 2 по 7 клас). За час навчання учениці, батько [PERSON] жодного разу не відвідував дівчинку в школі, не був присутній на батьківських зборах, не цікавився у дирекції школи, класного керівника, вчителів, успіхами своєї доньки. Як вбачається із інформації наданої у листі КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня», діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що проживають по [ADDRESS] , перебувають на обліку в педіатричному відділенні лікарні. За станом здоров`я, діти здорові. На прийом до лікаря-педіатра дітей завжди супроводжує мама. Батько на прийом до лікаря-педіатра дітей не супроводжував. Згідно довідки №13, виданої 05.08.2021 року Тернопільським дошкільним навчальним закладом №33 Тернопільської міської ради [PERSON] , 2017 року народження, відвідує І молодшу вікову групу, у вихованні дитини бере участь мама. Батько у дошкільний заклад ніколи не приходить. Оплату за перебування дочки у дошкільному навчальному закладі здійснює мама. Згідно довідки про доходи №127 від 08.02.2021 року, [PERSON] із 09.06.2020 року працює консультантом Тернопільської філії ТзОВ «Телесвіт», загальна сума її доходу за період із червня 2020 року по січень 2021 року складає 77 496,02 грн. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2021 року ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 400 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 10 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття; стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 10 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно наявного при матеріалах справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 04.11.2021 р. заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , складає 42 585,66 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №63 від 25 березня 2022 р., орган опіки та піклування, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .Одночасно, орган опіки та піклування вважає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Згідно ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 20 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При розгляді даної справи судом не надано достатніх доказів на підтвердження того, що [PERSON] навмисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача [PERSON] заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, притягнення останнього до адміністративної відповідальності за неналежне виконання його батьківських обов`язків. Крім цього, в підтвердження наведених вимог позивача, останнім не надано доказів, які б підтверджували зловживання відповідачем алкогольними напоями, вживання ним наркотичних засобів. З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивачки щодо негативної характеристики відповідача, оскільки вони не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно його дітей є свідомим нехтуванням батьком своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також, ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав відповідача задоволенню не підлягають, оскільки позивачка не довела та не надала суду доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно дітей. Відтак, у даному випадку, суд вважає не доцільним позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно його дітей, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а за обставин, що склались та які підтверджуються матеріалами справи, позбавлення батька батьківських прав є безпідставним та не обґрунтованим. Щодо позовної вимоги про зміну розміру аліментів, суд зазначає наступне Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] , на підставі судового рішення, сплачує на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 2 400 грн. та на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000 грн. Визначений судом розмір аліментів на даний час не задовольняє потреб дітей. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, враховуючи те, що, встановлений рішенням суду розмір аліментів в даний час не задовольняє в повній мірі потреб дітей, а тому є підставою для зміни розміру аліментів, а тому суд, на підставі ст. 182 СК України, із врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дітей та платника аліментів, те, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, із 01.07.2022 р., становить 2 744,00 грн., а для дітей віком до 06 років, із 01.07.2022 р., становить 2 201 грн., вважає, що із [PERSON] , слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 800 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття; також стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 200 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення донькою повноліття. На підставі наведеного,

Outcome: partial