Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача 16.05.2008 вони з відповідачем зареєстрували шлюб, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.12.2019 року було розірвано. Під час шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею, позивачем по справі, та знаходиться на її утримані. Відповідач жодної допомоги на утримання дочки не надає, ніяких додаткових витрат на дитину вона не отримує, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, аліменти просить стягувати починаючи з 19.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , оскільки саме 19.09.2019 року вона зверталась до Олександрійського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), у видачі якого їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю інформації про зареєстроване місце проживання [PERSON] . Рух справи у суді Позовну заяву подано до суду 04.07.2022 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.08.2022 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Позиція учасників справи Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом опублікування оголошень на веб-сайті Олександрійського міськрайонного суду, правом, наданим\~ст. 178 ЦПК України, не скористався та не надав відзив на позовну заяву. 07.09.2022 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовної заяви з огляду на наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.12.2019 року було розірвано. Згідно свідоцтва серія [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] , яке видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за № 593, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Як свідчить довідка комунального підприємства «Житлогосп» від 17.06.2022 року №798, малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли, підлягають застосуванню норми\~Сімейного кодексу України\~щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~передбачено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 2\~ст. 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Абзацом 1 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року\~постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3\~ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на дитину суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи. При цьому, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] починаючи з 19.09.2019 року, мотивуючи тим, що вона 19.09.2019 року зверталась до Олександрійського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), у видачі якого їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю інформації про зареєстроване місце проживання [PERSON] , тому вважає, що саме 19.09.2019 року є датою її звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів. Як встановлено судом, ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.11.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підставі ч.9 ст.165 ЦПК України, оскільки отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника. Згідно з\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. За змістом цієї норми права стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. За загальним правилом, визначеним\~СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів. Присудження аліментів за минулий час є правом, а не обов`язком суду, і суд, виходячи із конкретних обставин справи та наявності відповідних належних доказів винних дій відповідача, може присудити аліменти за минулий час, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Разом із тим матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. У видачі судового наказу заявниці було відмовлено 08.11.2019, а з позовом вона звернулася лише 04.07.2022 року, тобто більше ніж через два з половиною роки. Доказів умисного ухилення відповідача від вказаного обов`язку, матеріали справи не містять. За відсутності таких доказів, вказана вимога є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Висновки за результатами розгляду справи З врахуванням вищенаведеного та з урахуванням рівності обов`язку батьків в утриманні своїх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2022 року, тобто з часу звернення позивача до суду з вказаним позовом, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дочки за минулий період, тобто починаючи з 19.09.2019 року і до часу звернення до суду з вказаним позовом, тобто до 04.07.2022 року, задоволенню не підлягають, оскільки позивачка не надала суду належних та допустимих доказів щодо офіційного звернення до відповідача з питання стягнення аліментів за попередній час на утримання дочки, самостійно визначила період та подала відповідний позов. Звернення нею до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, у задоволені якого судом було відмовлено через відсутність інформації про зареєстроване місце проживання боржника, не є належним доказом вживання позивачем заходів щодо одержання аліментів та їх не отримання через ухилення відповідача від їх сплати. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави необхідно стягнути 992 грн 40 коп судового збору, оскільки позивач звільнена від його сплати при зверненні до суду з вказаним позовом.

Outcome: partial