Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачкою уклав шлюб 15 березня 2012 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 212. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачкою припинено, оскільки через розбіжність у поглядах на життя, спільне проживання сторін, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилося не можливим. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. 09.09.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 27.10.2021 року до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідачки. Ухвалою суду від 29.10.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Позивачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження, відповідачці було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву із додатками, проте дані документи не були отриманні відповідачкою та поштовий конверт повернувся до суду із відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Відповідачкою відзив на позовну заяву не надано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15 березня 2012 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 212, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 5). Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Судом також встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Дитина залишається проживати разом із матір`ю. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved