Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

ОРГАН ОПІКИ\~ТА ПІКЛУВАННЯ\~ВИКОНКОМУ ІНГУЛЕЦЬКОЇ\~РАЙОННОЇ В\~МІСТІ РАДИ в інтересах дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] звернулися до суду із позовом до [PERSON] в якому просили : а) відібрати від громадянки [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав; б) Стягнути з [PERSON] на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітну (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з моменту подачі позовної заяви до суду , до досягнення дітьми повноліття на користь опікуна, прийомних батьків, батьків вихователів або дитячого навчально виховного закладу, залежно від форми влаштування дітей; в) передати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , ОРГАНУ ОПІКИ\~ТА\~ПІКЛУВАННЯ ВИКОНКОМУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ, для подальшого влаштування в сімейні форми виховання чи державного дитячого закладу. Мотивуючи свою позовну заяву тим, що [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] взяті на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, оскільки відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичних і духовний розвиток дітей, не створила для дітей належних житлово побутових умов для проживання та розвитку. Відповідачка є інвалідом другої групи з дитинства, періодично потрапляє до лікарні для стаціонарного лікування, тому діти залишаються без догляду. З 10.10.2021 року діти перебували у педіатричному відділенні № 3 КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 4» КМР , оскільки їх мати в черговий раз по лінії швидкої допомоги потрапила до лікарні в зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я. Вважають, що недоцільно повертати дітей матері, оскільки вона не забезпечує належний догляд та виховання. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 14 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, вважається повідомленою належним чином про день, час та місце судового засідання, причини неявки суд не повідомила, правом відзиву на позовну заяву не скористалася, будь - яких клопотань на адресу суду від неї не надходило. Представник третьої особи ВИКОНКОМУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ В ОСОБІ ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Надали висновок щодо відібрання дітей без позбавлення батьківських прав. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку. Частиною 3\~статті 51 Конституції України сім`я проголошено: дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У ч. 7 ст.\~7\~СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч. ч. 1-7 ст.\~150\~СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст.\~155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ст.\~81\~ЦПК України визначено кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дітей (а.с.7-8). Відомості про батька в свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вказано громадянина України [PERSON] , на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.9-10). [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-15). Малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] взяті на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, що підтверджується наказом ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ВИКОНКОМУ ІНГУЛЕЦЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ № 32 від 01.08.2019 року (а.с. 16). З 10.10.2021 року діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] перебували у педіатричному відділенні № 3 КНП «Криворізька міська дитяча лікарня № 4» КМР на підставі акту органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та їх доставку ( а.с. 17-19). У відповідності до акту обстеження умов проживання від 22.11.2021 року за місцем проживання відповідачки та її дітей за адресою: [ADDRESS] , санітарний стан житла незадовільний, квартира потребує ремонту та прибирання. Кімната в якій раніше проживали діти не придатна для проживання дітей, в кімнаті відсутні батареї (вони відрізані), спальні місця не облаштовані. Харчування відсутнє ( а.с. 20). Рішенням ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ІНГУЛЕЦЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ № 453 від 01.12.2021 року тимчасово влаштовано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] до КЗ «КРИВОРІЗЬКИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ БУДИНОК ДИТИНИ» ДОР на повне державне утримання терміном на шість місяців (а.с.22). До суду надано рішення ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ІНГУЛЕЦЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ № 115 від 20.04.2022 року про доцільність відібрання від громадянки [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав ( а.с .34). Рішенням ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ № 262 від 17.08.2022 року визнано доцільним відібрання від громадянки [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав (а.с .34). За змістом ч. 1 ст.\~170\~СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України"). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч. 1 ст. 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній ч. 1\~ст. 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц. Судом встановлено, що відповідачка є офіційно не працевлаштованою, належне піклування про малолітніх дітей не здійснює, що свідчить про ухилення від виконання матір`ю своїх обов`язків з виховання дітей. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про відібрання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. ч. 1-2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 180\~СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановивши викладені обставини справи, оцінивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки аліментів у розмірі 1/3 заробітку (доходу), платника аліментів щомісячно але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подачі до суду позову і до досягнення дітьми повноліття. Згідно зі\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та стягує з відповідачки на користь позивача судовий збір 1984 гривень 80 копійок (за вимогу про відібрання дітей та стягнення аліментів). На підставі викладеного, ст. ст. 164, 166, 167, 171, 180-182, 248 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved