Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ. У червні 2022 року Житомирська окружна прокуратура, що діє в інтересах держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позов обґрунтований тим, що вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області у справі №292/703/21 від 22.02.2022, що набрав законної сили, [PERSON] визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 246, ч. 2 ст. 246 КК України. В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] та невстановлена слідством особа у невстановлений слідством час, однак, не пізніше 07 год. 00 хв. 22.02.2021 у невстановленому місці, прибувши на транспортному засобі марки Mercedes-Benz Sprinter д.н.з. [NUMBER] до лісового масиву 18 кварталу 26 виділу Богунського лісництва ДП «Житомирське лісове господарство», що поблизу с.Іванків Житомирського району Житомирської області, за допомогою невстановленого слідством предмету здійснили незаконну порубку трьох сироростущих дерев породи «дуб» діаметром 65см, 54см, 62 см та двох сироростущих дерев породи «граб» діаметром 10,5см, 16 см., відокремивши стовбури дерев від шийки кореня до ступеню припинення росту, що заподіяло істотну шкоду довкіллю на загальну суму 56002,82 грн. Станом на момент звернення прокурора з позовом до суду в добровільному порядку шкода завдана відповідачем не відшкодована, тому заступник керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області просить суд ухвалити рішення про стягнення із відповідача шкоди, завданої внаслідок його протиправних дій навколишньому природному середовищу у розмірі 56002,82 грн. В обґрунтування підстав для представництва інтересів держави прокурор зазначив, що не зважаючи на тривалий час з моменту заподіяння шкоди, орган місцевого самоврядування, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, жодних заходів представницького характеру не вживав, вказане свідчить про бездіяльність зазначеного органу місцевого самоврядування та його пасивну позицію щодо захисту порушених інтересів держави. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Відповідно до ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 23.06.2022 цивільну справу за позовом Житомирської окружної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: державне підприємство «Коростенське лісомисливське господарство», про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передано на розгляд до Черняхівського районного суду Житомирської області в порядку п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.07.2022, справу передано судді Збаражському О.М. для розгляду. Ухвалою суду від 25.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 23.08.2022. 16.08.2022 представником Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області подана заява про розгляд справи за відсутності їх представника, позов підтримує, просить задовольнити. 23.08.2022 відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, згідно якого він заперечує проти вимог позивача, зазначаючи, що під час розгляду кримінального провадження щодо нього Червоноармійським районним судом Житомирської області прокурором був поданий позов з аналогічними складом сторін, предметом позову, з тих самих підстав, а тому звернення до суду із таким же позовом суперечить законодавству. Зазначив, що за вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області він був визнаний винним лише в незаконному перевезенні порубаної деревини, оскільки в кримінальному провадженні не були встановлені особи, які здійснили незаконну порубку дерев та інструмент порубки, а тому вважає, що він не завдавав майнової шкоди довкіллю та з вказаних підстав позов не підлягає задоволенню. 23.08.2022 відповідач та його представник заявили клопотання про витребування оригіналів кримінального провадження № 12021060460000012 та кримінальної справи №292/703/21 з Червоноармійського районного суду Житомирської області. 23.08.2022 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відкласти розгляд справи на 12.09.2022. 25.08.2022 адвокатом Рибченко А.О. подано до суду заяву про повернення позову прокурора, оскільки прокурор не довів обставин правомірності представництва в суді інтересів Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області та просив повернути вказаний цивільний позов на підставі п.4 ч.4 ст. 185 ЦПК України. 12.09.2022 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відмовити в задоволенні заяви адвоката Рибченка А.О. про повернення позову прокурора, за безпідставністю. 12.09.2022 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відмовити в задоволенні заяви відповідача та адвоката Рибченка А.О. про витребування доказів, оскільки вказані учасники справи письмово не повідомили суд причини, з яких докази не можуть бути ними подані; не надали докази, які підтверджують, що вони здійснили всі залежні від них дії, спрямовані на отримання вказаних доказів. 12.09.2022 в судовому засіданні прокурор позов підтримав з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у відзиві на позов. Представники відповідача адвокати Рибченко А.О. та Новак М.А. в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову. 12.09.2022 представник державного підприємства «Коростенське лісомисливське господарство» у судове засідання прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, письмових пояснень щодо позову не подав. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України, однак клопотань встановити додатковий строк для подання доказів відповідачем чи його представниками не заявлено. Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ. Відповідно до вироку Червоноармійського районного суду Житомирської області від 22.02.2022, який набрав законної сили, [PERSON] (відповідач) визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 246, ч.2 ст.246 Кримінального кодексу України, та підданий покаранню у виді обмеження волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік (а.с.14-17). Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] та невстановлена слідством особа, у невстановлений слідством час, однак, не пізніше 07 год. 00 хв. 22.02.2021, прибувши на транспортному засобі марки Mercedes-Benz Sprinter д.н.з. [NUMBER] до лісового масиву 18 кварталу 26 виділу Богунського лісництва ДП «Житомирське лісове господарство», що поблизу с.Іванків Житомирського району Житомирської області, за допомогою невстановленого слідством предмету здійснили незаконну порубку трьох сироростущих дерев породи «дуб» діаметром 65см, 54см, 62см та двох сироростущих дерев породи «граб» діаметром 10,5см, 16см, відокремивши стовбури дерев від шийки кореня до ступеню припинення росту, що заподіяло істотну шкоду довкіллю на загальну суму 56002,82 грн. У вироку також зазначено, що цивільний позов в кримінальній справі не заявлявся. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 20.04.2021 №526/21-25/1081-1090/21-25, проведеної у кримінальному провадженні № 12021060460000012, розмір матеріальної шкоди, завданої довкіллю, внаслідок незаконної порубки трьох сироростущих дерев породи «дуб» діаметром 65см, 54см, 62см та двох сироростущих дерев породи «граб» діаметром 10,5см, 16см, складає 56002,82 грн. (а.с.18-30). В добровільному порядку відповідачем не відшкодовано шкоду, завдану державі незаконною вирубкою дерев, що не оспорювалось сторонами. 25.04.2022 Житомирською окружною прокуратурою скеровано лист до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, яким останню проінформовано про винесення обвинувального вироку відносно [PERSON] та про розмір завданої шкоди навколишньому середовищу, а також про право сільської ради вжити заходів до стягнення завданої шкоди (а.с.31-34). Відповідно до листа Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 25.05.2022, остання не заперечувала проти звернення органів прокуратури в її інтересах до суду із позовом про стягнення завданої шкоди з [PERSON] (а.с. 37). 25.04.2022 Житомирською окружною прокуратурою скеровано лист до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, яким останню проінформовано про пред`явлення Житомирською окружною прокуратурою позову в інтересах держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону наковлишнього природного середовища (а.с.38-39). Із доданих до відзиву копій документів встановлено наступне. Позовна заява прокурора Житомирської окружної прокуратури Момота Д.П. в інтересах держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області до [PERSON] про відшкодування шкоди, підписана прокурором, але не зареєстрована (а.с. 65-73). 11.08.2021 Житомирською окружною прокуратурою скеровано лист до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, яким останню проінформовано про наявність кримінального провадження відносно [PERSON] та про розмір завданої шкоди навколишньому середовищу, а також про право сільської ради вжити заходів до стягнення завданої шкоди (а.с.74-77). Відповідно до листа Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 02.09.2021, остання не заперечувала проти звернення органів прокуратури в її інтересах до суду із позовом про стягнення завданої шкоди з [PERSON] (а.с. 78). ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ. Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності з ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст.66 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Відповідно до норм ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Статтею 15 Закону «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що місцеві ради в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Для фінансування заходів, спрямованих на охорону навколишнього природного середовища, утворюються місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Згідно ч. 1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Відповідно до ч.1 ст.105 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідно до вимог ч.2 ст. 24 Лісового кодексу України, збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону. Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 3 ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено обов`язок представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ Встановлюючи наявність підстав для представництва в суді прокурором інтересів держави в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області суд дійшов наступного висновку. Частинами 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. Конституційний суд України у рішенні № 3-рп/99 від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 визначив, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямований на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. В обґрунтування свого звернення до суду заступником керівника Житомирської окружної прокуратури зазначено, що Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області була проінформована про винесення обвинувального вироку відносно [PERSON] та про розмір завданої ним шкоди навколишньому середовищу, а також про необхідність вжити заходів до стягнення завданої шкоди навколишньому природному середовищу. Однак, Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області, яка є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, неналежним чином здійснювала захист інтересів держави в частині відшкодування шкоди, заподіяної незаконною вирубкою дерев, будь-яких заходів, спрямованих на відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] вжито не було, відповідний позов про стягнення збитків до суду не заявлено, що стало підставою звернення прокурора до суду. Крім того, варто зазначити, що з відповідним позовом не зверталось до суду і державне підприємство «Житомирське лісове господарство» на земельній ділянці якого була здійснена незаконна порубка дерев. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верхового Суду, що викладена у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження суду підстав для представництва. З огляду на викладене та враховуючи, що Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області неналежним чином здійснювала захист інтересів держави в частині відшкодування шкоди, заподіяної незаконною вирубкою дерев, вичерпних заходів, спрямованих на відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] не вжила, відповідний позов про стягнення збитків до суду не заявлявся, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для звернення прокурора до суду з цим позовом. Предметом даного спору є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Як вбачається із змісту вироку Червоноармійського районного суду Житомирської області від 22.02.2022, [PERSON] визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 246, ч.2 ст.246 Кримінального кодексу України, та підданий покаранню у виді обмеження волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік. В судовому засіданні при розгляді вказаного кримінального провадження обвинувачений [PERSON] свою вину у вчиненому визнав повністю та підтвердив вказані в обвинувальному акті фактичні обставини справи, зокрема те, що [PERSON] та невстановлена слідством особа, у невстановлений слідством час, однак, не пізніше 07 год. 00 хв. 22.02.2021, прибувши на транспортному засобі марки Mercedes-Benz Sprinter д.н.з. [NUMBER] до лісового масиву 18 кварталу 26 виділу Богунського лісництва ДП «Житомирське лісове господарство», що поблизу с.Іванків Житомирського району Житомирської області, за допомогою невстановленого слідством предмету здійснили незаконну порубку трьох сироростущих дерев породи «дуб» діаметром 65см, 54см, 62см та двох сироростущих дерев породи «граб» діаметром 10,5см, 16см., відокремивши стовбури дерев від шийки кореня до ступеню припинення росту, що заподіяло істотну шкоду довкіллю на загальну суму 56002,82 грн. Тобто вказаним вироком встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, державі та довкіллю завдано істотної матеріальної шкоди на загальну суму 56002,82 грн. Згідно зі ч. ч. 1, 3, 7 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Із зазначеного вироку також встановлено, що цивільний позов в межах кримінального провадження до [PERSON] не заявлений. Вищевказаний вирок суду не оскаржений та набрав законної сили. Шкода, спричинена відповідачем, встановлена вироком суду та висновком експертизи, не відшкодована, що в свою чергу негативно впливає на охорону навколишнього природного середовища. Відповідно положень ч 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18) зроблено висновок про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у завданні істотної шкоди навколишньому природному середовищу на загальну суму 56002,82 грн. внаслідок його протиправних дій підтверджується вироком суду у справі № 292/703/21 та висновком судової інженерно-екологічної експертизи від 20.04.2021 №526/21-25/1081-1090/21-25. Частинами 1 та 2 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Зокрема, така позиція висловлена у постанові Вищого господарського суду України від 14.10.2014 по справі №906/249/14, де суд зазначив, що враховуючи вимоги статей 1166, 1172 Цивільного кодексу України, у спорі про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, слід виходити з презумпції вини правопорушника. Встановлено, що розмір майнової шкоди, завданої неправомірними діями відповідача, становить 56002,82 грн. (а.с.28). Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач своїми неправомірними діями завдав шкоду навколишньому природному середовищу, яку добровільно не відшкодував, а тому позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача завдану майнову шкоду у розмірі 56002,82 грн. VI . РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача до державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2481,00грн., оскільки позивач в силу статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від його сплати.

Outcome: approved