Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

У лютому 2017 року позивач в особі публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №108423/30/к1 від 31.10.2012 року в сумі 42179,96 грн. на розрахунковий рахунок [NUMBER] в АБ «Експрес-Банк», МФО 322959 та судові витрати у розмірі 1600 грн. 00 коп. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 31.10.2012 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №108423/30/к (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП), за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 15000 грн. 00 коп., зі сплатою 28 процентів річних, строком на 24 місяці, з 31.10.2012 року по 30.10.2014 року. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте [PERSON] умови договору виконує неналежним чином, станом на 23 січня 2017 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 42179 грн. 96 коп., в тому числі: простроченої заборгованості по кредиту 11 250 грн. 00 коп., донарахованих відсотків 291 грн. 58 коп., прострочених відсотків по кредиту 13206 грн. 62 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту 3894 грн. 38 коп., пені за несвоєчасне повернення відсотків 3682 грн. 99 коп., штрафу 1500 грн. 00 коп., індексації боргу по кредиту 8354 грн. 39 коп. 23 березня 2017 року Здолбунівським районним судом було ухвалено рішення, яким позов задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] заборгованість в сумі 42179,96 грн. Ухвалою Здолбунівського районного суду від 12 жовтня 2020 року у зв`язку з реорганізацією Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» було замінено сторону виконавчого провадження стягувача Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк» на його правонаступника Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк». Ухвалою Здолбунівського районного суду від 11 серпня 2021 року заочне рішення по справі було скасовано і справу призначено до розгляду.\~ Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, у задоволенні позову просила відмовити. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31.10.2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №108423/30/к1 (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП), за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 15000 грн. 00 коп., зі сплатою 28 процентів річних, строком на 24 місяці, з 31.10.2012 року по 30.10.2014 року.. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. До правовідносин, що виникли за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України визначено, що у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи викладене право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Судом встановлено, що укладеним договором від 30.10.2012 року сторони визначили, що строк дії договору становить 24 місяці. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача щодо визначеної суми залишку боргу за тілом кредиту, тому в цій частині позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено факт одержання відповідачем кредитних коштів на загальну суму 15\~000 грн., з яких залишок неповернутого тіла кредиту складає 11\~250 грн підлягає стягненню на користь позивача. Проте ПАТ АКБ «Індустріалбанк» пред`являючи вимоги про стягнення боргу, крім залишку боргу за тілом кредиту, просить стягнути також інші складові, зокрема донараховані відсотки 291 грн. 58 коп., прострочені відсотки по кредиту 13206 грн. 62 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту 3894 грн. 38 коп., пеню за несвоєчасне повернення відсотків 3682 грн. 99 коп., штраф 1500 грн. 00 коп., індексації боргу по кредиту 8354 грн. 39 коп. Велика Палата Верховного Суду у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18 від 28 березня 2018 року вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Із зазначеного вище можна зробити висновок, що відсотки та пеня мали б нараховуватися відповідно до умов договору до закінчення строку його дії, а саме до 30.10.2014 року, проте позивач безпідставно нарахував їх до 15.02.2017 року. Оскільки розрахунок заборгованості по відсоткам та пені здійснено позивачем неналежним чином, а саме щомісячний розрахунок заборгованості у матеріалах справи відсутній, на вимогу суду детальний розрахунок наданий не був, суд , розглядаючи справу на підставі ст. 81 ЦПК України в межах наданих сторонами доказів, позбавлений можливості обрахувати розмір відсотків та пені станом на 30.10.2014 року. Таким чином, позовні вимоги банку в частині стягнення відсотків та пені за прострочення платежів поза межами строку дії кредитного договору задоволенню не підлягає, оскільки їх нарахування законом не передбачено. В спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судові витрати відповідно до правил ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 425,60 грн. (11250,00 грн. х 100 : 42179,96 грн. = 26,6 % ; 1600,00грн. х 26,6% ). З відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 425,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial