Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що разом із [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Крім неї, у цій квартиріза її згодою був зареєстрований [PERSON] , який в квартирі не проживає, так як в 2019 року переїхав на постійне місце проживання до Республіки Азейбарджан, місце перебування якого на теперішній час їй невідоме. Оскільки [PERSON] не проживає у спірній квартирі, але залишився зареєстрованим в цій квартирі, позивачка просить суд усунути перешкоди у праві користування та розпорядження майном, а саме визнати відповідача таким, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивачка не з`явилась, її представник подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, тому відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважаються таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 27.07.2001 року між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та як законний представник [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири , відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] набули право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 13). Листом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» від 19.01.2022 року повідомлено про те, що [PERSON] до підприємства в період часу з січня 2021 року по 19.01.2022 року із заявою про тимчасову відсутність в квартирі [ADDRESS] та збереження за ним місця проживання або неможливого його проживання у квартирі, не звертався (а.с. 18). Листом Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 20.01.2022 року повідомлено про те, що відповідно до обліків ІПНП Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, звернення [PERSON] з приводу перешкоджання у проживанні чи вчиненні перешкод у користуванні йому нерухомим майном за адресою: [ADDRESS] в період з 01.01.2021 року по 20.01.2022 року, не надходило (а.с. 17). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної державної адміністрації від 15.02.2022 року місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою спірної квартири з 23.08.2001 року (а.с. 25). Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Таким чином, право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, а з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 05.11.2014 року у справі № 6-158цс14. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що [PERSON] придбала квартиру, в якій зареєструвала за спільною домовленістю [PERSON] , який в цій квартирі не проживає з 2019 року, суд дійшов висновку про те, що відповідач підлягає визнанню такими, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Outcome: approved