Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

02.06.2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Просила суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що присуджені рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.05.2018 року, і стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 28450 грн. 44 коп., а також понесені нею судові витрати по даній справі. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просила їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача, адвокат Капак В.М. в судовому засіданні позов [PERSON] визнав частково, зокрема не заперечував щодо збільшення і подальшого стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак в меншому розмірі ніж просить позивач, а саме по 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, представник відповідача позов в цій частині не визнав. Вважає дану вимогу безпідставною, оскільки стороною позивача не надано жодних доказів щодо виникнення заборгованості саме з вини відповідача по справі, а тому просив суд відмовити позивачу в задоволенні вказаної позовної вимоги. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що з відповідачем по справі [PERSON] позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 23.01.2018 року згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (а.с.7). За час перебування в шлюбі в них народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] , батьками якого є сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження, долученою до матеріалів справи (а.с.6). Як з`ясовано судом, на даний час неповнолітня дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що стверджується актом обстеження №287 від 16.05.2022 року, складеним депутатом Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області. Крім того, з даного акту вбачається, що [PERSON] проживає із своїм неповнолітнім сином, учнем Надвірнянського ліцею №3, в будинку батьків (10). Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.05.2018 року, на утримання даної дитини ухвалено стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9). Позивач у своїх вимогах, просить суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 3000 грн. щомісячно, оскільки коштів які вона отримує не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним, у зв`язку з чим зазнає матеріальних труднощів. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; інші обставини, що мають істотне значення. Також, враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 липня 2022 року становить 2201 гривню, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2744 гривень. Як вбачається із змісту ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, матеріального становища позивача, а також матеріального стану платника аліментів, який є фізично здоровою особою, може працювати та утримувати свою неповнолітню дитину в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, і належних достатніх доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров`я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, стороною відповідача суду не надано, беручи до уваги обставини, встановлені судом в ході судового розгляду справи, зважаючи на те, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають до часткового задоволення і розмір аліментів може бути збільшено та визначено судом в твердій грошовій сумі, однак в меншому розмірі, ніж просить позивач, а саме по 2200 грн. 00 коп. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів, суд констатує наступне. Як зазначено вище, сторони по справі перебували у шлюбі, у якому в них народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] , батьками якого є сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] . На даний час неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні і вихованні. Відповідно до рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 31.05.2018 року, на утримання даної дитини відповідач повинен був сплачувати в користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на дитину щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На даний час вказане рішення суду виконується Надвірнянським відділом ДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Разом з тим, як перевірено судом, впродовж періоду стягнення аліментів, відповідач несистематично їх сплачував, а тому внаслідок неналежного виконання рішення суду, за [PERSON] утворилася заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 28450 грн. 44 коп. Вказана обставина підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком державного виконавця із сплати аліментів (а.с.11). Відповідно до ч.4 ст.194 СК України заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Як встановлено в судовому засіданні, розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем в передбаченому законом судовому порядку не оскаржено. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у справі № 6-300цс16 від 16 березня 2016 року. Оскільки відповідач, всупереч вимогам ст.12, 13 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів відсутності його вини щодо несплати аліментів у повному обсязі, суд вбачає наявність підстав для стягнення пені. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища платника аліментів, визначивши в судовому засіданні неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають до часткового задоволення, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 19450 грн. 00 коп. Що стосується стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як перевірено судом, згідно наданої стороною позивача квитанції про сплату грошових коштів №008/2022 від 01.06.2022 року, витрати на правничу допомогу склали 1300 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 894 грн. 92 коп., згідно квитанції про сплату грошових коштів №008/2022 від 01.06.2022 року (а.с.16). Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про зміну (збільшення) розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України - 1984 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави. На підставі наведеного ст.ст.180, 181, 182, 184, 192, 195, 196 СК України,

Outcome: approved