Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач просить визнати право власності на спадкове майно за заповітом, що складається із домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( кадастровий номер 5622681900:03:003:0106), що залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі на домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивач є спадкоємцем померлої, згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом Здолбунівського нотаріального округу Рівненської області Собіною О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1032. Спадщину прийняв шляхом звернення до нотаріуса. Однак реалізувати своє право на спадщину шляхом подачі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину не може в зв`язку з тим, що відсутній належний правовстановлюючий документ , котрий стверджує факт належності спадкодавцю нерухомого майна. При зверненні до нотаріуса позивач отримав відмову від видачі йому свідоцтва про право на спадщину на в зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому змушений звертатися до суду. Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи без його участі, за наявних у справі доказів. Представник відповідача Мізоцької селищної ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. З`ясувавши обставини справи, вивчивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про під ставність позовних вимог. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.07.2021 року [PERSON] - померла [INFO] . Згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом Здолбунівського нотаріального округу Рівненської області Собіною О.А. від 01.11.2011 року позивач є спадкоємцем майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки для потреб його обслуговування, розташованого в [ADDRESS] . Згідно довідки виданою Здолбунівською державною нотаріальною конторою Рівненської області від 19.08.2022 року №356/01-16 [PERSON] є єдиним спадкоємцем на майно [PERSON] померлої [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі суд прийшов висновку про можливість задоволення даного позову. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На думку суду, визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси осіб.

Outcome: approved