Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

09.09.2022 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] , зазначивши заінтересованою особою Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить суд встановити факт смерті [INFO] в м. Донецьк громадянина України [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Донецьк, та допустити негайне виконання рішення у справі. В обґрунтування своїх вимог заявник [PERSON] посилається на те, що вона є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Донецьк внаслідок ішемічна хвороба серця, постінфарктний кардіосклероз, артеріальна гіпертензія. Заявник зазначає, що оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Місцем смерті є м. Донецьк. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть державного зразка. У зв`язку з викладеним, заявник вимушена звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.09.2022 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у даній цивільній справі, призначено судове засідання. В судове засідання 12.09.2022 року заявник [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначені в заяві вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти заяви не подавав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що вимоги [PERSON] , викладені в її заяві, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Київським відділом ЗАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у місті Донецьк, про що 30.10.2021 року зроблено відповідний актовий запис №1467 (а.с. 8). Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть №200 та довідки про причину смерті №200 від 29.10.2021 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , причина смерті: ішемічна хвороба серця, постінфарктний кардіосклероз, артеріальна гіпертензія (а.с.10-11). Копія паспорту громадянки України [PERSON] , [INFO] , свідчить про те, що останній був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.2-6). Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис за №1851 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.10.1957 року, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). 22.06.1985 року [PERSON] , уклав шлюб з [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис №422, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », зазначені дані містяться у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09.03.1989 року (а.с.19). Отже в судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] доводиться [PERSON] донькою і для заявника встановлення факту смерті батька має юридичне значення. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~2\~та ч.\~1\~ст.\~4\~ЦПК України\~завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч.1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів, що закріплено ч.2 ст. 319 ЦПК України. Відповідно до\~ст.\~9\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України»\~від 15.04.2014\~року №\~1207-VII,\~Державні органи\~та органи\~місцевого самоврядування,\~утворені відповідно\~до\~Конституції та\~законів України,\~їх посадові\~та службові\~особи на\~тимчасово окупованій\~території діють\~лише на\~підставі,\~у межах\~повноважень та\~у спосіб,\~що передбачені\~Конституцією та\~законами України. Будь-які\~органи,\~їх посадові\~та службові\~особи на\~тимчасово окупованій\~території та\~їх діяльність\~вважаються незаконними,\~якщо ці\~органи або\~особи створені,\~обрані чи\~призначені у\~порядку,\~не передбаченому\~законом. Будь-який\~акт (рішення,\~документ),\~виданий органами\~та/або\~особами,\~передбаченими частиною\~другою цієї\~статті,\~є недійсним\~і не\~створює правових\~наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року № 9-1130/0/4 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до\~Цивільного процесуального кодексу України\~щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» вказується на те, що у зазначеному в ЦПК України порядку мають розглядатися заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей, визначених у\~розпорядженні КМ України від 07.11.2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Згідно з додатком 1 до вказаного\~розпорядження Кабінету Міністрів України, місто Алчевськ віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду даної категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Як зазначено у вказаному вище Інформаційному листі, такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, при ухваленні рішення суду документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. Крім того, 18.01.2018 року прийнято Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», який набрав чинності 24.02.2018 року. Відповідно до ч.3 ст.2 зазначеного Закону України діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Враховуючи досліджені докази, суд дійшов висновку про те, що за заявою [PERSON] , яка є донькою померлого і для якої встановлення факту смерті батька має юридичне значення, отже наявні всі підстави для встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Донецьк, Україна. Рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть. Рішення підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved