Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

17 березня 2021 року позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі ПАТ «Страхова група «ТАС») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Позовна заява мотивована тим, що 10 листопада 2020 року приблизно о 07:30 год біля будинку № 4а по вул. Ольшінського в м. Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля «Renault Symbol», державний номерний знак [NUMBER] , та автомобіля «Opel Insignia», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2021. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до полісу № АР/7340671 від 13.06.2020. У порядку встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до вказаної страхової компанії з заявою про страхову подію, однак страхового відшкодування так і не отримав. В результаті дорожньо-транспортної пригоди й ушкодження належного позивачу автомобіля, йому заподіяно матеріального збитку на суму 66517,61 грн, що підтверджено висновками експертного автотоварознавчого дослідження № 251/20 від 02.12.2020 та № 253/20 від 15.12.2020, тому позивач вважає, що вказана сума підлягає стягненню з ПАТ «Страхова група «ТАС». Крім того, позивачу завдано діями відповідача [PERSON] моральної шкоди. Позивач перебував в негативному емоційно-психічному стані, викликаного внутрішньою напруженістю, втратою сну, що вплинуло на його відносини та нормальні життєві зв`язки з членами родини, сусідами, знайомими. Моральну шкоду оцінює в розмірі 20000 грн, та просить також стягнути з [PERSON] вартість витрат за послуги автотоварознавчого дослідження в розмірі 4500 грн. 06 травня 2021 року представник відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» Кудрявський С.М. звернувся до суду з відзивом на позов. Як на підставу заперечень посилається на те, що позивач не звертався до ПАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про страхове відшкодування, а 16.11.2021 звернувся з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до вимог п. 35.1 ст. 35, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому відсутній факт порушення прав, свобод та інтересів позивача. Також, згідно вимог п. 30.2 ст. 30 вищевказаного закону відшкодуванню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Просив відмовити позивачу в позові. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2021, яка набрала законної сили 09.02.2021, визнано винним [PERSON] у вчиненні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП,\~та встановлено,\~що 10\~листопада 2020\~року о\~07:30\~год біля\~будинку №\~4\~по вул.\~Ольшінського в\~м.\~Кривому Розі [PERSON] керував автомобілем «Opel Insignia», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав\~безпечну швидкість\~руху,\~не дотримався\~безпечної дистанції,\~при виникненні\~небезпеки не\~вжив заходів\~аж до\~повної зупинки\~транспортного засобу,\~або безпечного\~об`їзду перешкоди,\~не впорався\~з керуванням\~та скоїв\~наїзд на\~транспортний засіб\~«Renault\~Symbol»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~під керуванням\~водія [PERSON] (а.с.18).\~ Автомобіль «Opel Insignia», державний номерний знак [NUMBER] станом на 10 листопада 2020 року був застрахований в АТ «СГ «ТАС», що підтверджується полісом № АР/7340671 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.06.2020 (а.с.19). За замовленням позивача судовим експертом Рейнюком О.В. було проведено експертизу, та згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 251/20 від 02.12.2020, визначено розмір матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Renault Symbol», державний номерний знак [NUMBER] , в розмірі 110645,15 грн (а.с.22-33). Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 253/20 від 15.12.2020 встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Renault Symbol», державний номерний знак [NUMBER] , у аварійному стані на момент ДТП 10.11.2020 складає 44127,54 грн (а.с.57-69). Позивачем заявлено вимогу про стягнення з ПАТ «Страхова група «ТАС» суму страхового відшкодування в розмірі 66517,61 грн, виходячи з розрахунку: 110645,15 грн (вартість матеріального збитку автомобіля) 44127,54 грн (ринкова вартість автомобіля у аварійному стані на момент ДТП) = 66517,61 грн. Частиною першою статті 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів, з дня отримання заяви про страхову відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Письмовими матеріалами справи встановлено, що 16 листопада 2020 року позивач звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду із зазначенням обставин ДТП, яка сталася 10 листопада 2020 року (а.с.106). Позивачем було порушено триденний строк звернення з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до ПАТ «Страхова група «ТАС», а докази звернення з вказаним повідомленням до страхової компанії з якою було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відсутні. Також, судом встановлено, що позивач не звертався до ПАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про страхове відшкодування в порядку ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто судом встановлено порушення позивачем порядку звернення до страхової компанії, а відтак відсутній факт порушення його прав останньою, та відповідно підстав для задоволення позову в частині позовних вимог до ПАТ «Страхова група «ТАС». Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Оскільки судом встановлено, що позивачем не було дотримано строків та порядку звернення до страховика з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача витрат на проведення експертного дослідження. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Таким чином, ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдав матеріальних збитків позивачу, а тому наявні підстави відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Так, визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг та тривалість душевних страждань позивача, зміни в житті, та вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 2000 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~4\~Закону України\~«Про \~судовий збір»\~ставка судового\~збору за\~подання до\~суду позовної\~заяви про\~розірвання шлюбу\~складає 0,4\~розміру прожиткового\~мінімуму для\~працездатних осіб,\~встановленого законом\~на 1\~січня календарного\~року,\~в якому\~відповідна заява\~подається до\~суду,\~становить 908 грн, та підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial