Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

В березні 2022 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Чортківської районної державної адміністрації, за участі третьої особи Чортківської державної районної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 1,50 га в межах згідно з планом, цільове призначення якої для створення фермерського господарства, яка розташована на території Коцюбинчицької сільської ради. Вказував на те, що згідно архівного витягу, рішенням Чортківської районної ради народних депутатів Тернопільської області №34 від 26.11.1994 року [PERSON] було затверджено проект відводу в постійне користування земельних ділянок фермерським господарствам, а саме земельна ділянка площею 1,50 га на території Коцюбинчицької сільської ради та видано Державний акт на право постійного користування землею серії ТР-64 від 07 квітня 1997 року. Відповідно до даних Чортківської районної державної нотконтори спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася. 01 грудня 2021 р. державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснила йому право звернутись до суду за місцем знаходження нерухомого майна за захистом своїх майнових прав. Тому, зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у нього немає. А тому, у порядку спадкування за законом за ним підлягає визнання за ним право власності на спадкове майно земельну ділянку на території Коцюбинчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, цільове призначення якої для створення фермерського господарства, площею 1,50 гектарів, що належала батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 14 березня 2022 року позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 28 березня 2022 року. 05 квітня 2022 р. до суду від представника відповідача Чортківської районної військової адміністрації Тернопільської області В. Шипітко надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній повідомляє наступне. Відповідно до матеріалів позову прийняття рішення про затвердження проекту відводу в постійне користування земельної ділянки та видачу [PERSON] державного акта на право постійного користування землею для створення фермерського господарства, здійснювала Чортківська районна рада народних депутатів. Постановою Верховної Ради України від 5 березня 1992 року № 2168-ХП з 20 березня 1992 року введено в дію Закон України «Про Представника Президента України» встановлено, що місцева державна адміністрація в областях, містах Києві і Севастополі, районах, районах міст Києва і Севастополя формується на базі виконавчих комітетів відповідних Рад народних депутатів, їх відділів і управлінь. Після створення місцевої державної адміністрації діяльність виконавчих комітетів цих Рад припиняється. В той же час, відповідно до статті 1 Закону України від 3 лютого 1994 року № 3917-ХІІ «Про формування місцевих органів влади і самоврядування» органами місцевого самоврядування в Україні є сільські, селищні, районні, міські, районні у містах і обласні Ради. Вони наділяються власною компетенцією, в межах якої діють самостійно. відповідно до пункту 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Тому, на даний час розпорядником вказаної земельної ділянки є Гусятинська селищна рада Чортківського району, до складу якої увійшла Коцюбинчицька сільська рада. Зважаючи на це, Чортківська районна військова адміністрація (Чортківська районна державна адміністрація) не лише не приймала жодних рішень про надання в постійне користування земельної ділянки та не видавала державного акта на право постійного користування землею для створення фермерського господарства [PERSON] , але й не є розпорядником землями сільсько-господарського призначення, тому їх залучено в якості відповідача у даній справі безпідставно і жодних пояснень чи заперечень по суті позову надати не можуть. 07 квітня 2022 року ухвалою суду залучено співвідповідачами Чортківську районну раду та Гусятинську об`єднану територіальну громаду Чортківського району Тернопільської області. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~20\~квітня 2022\~р.\~до суду\~від представника\~Гусятинської селищної\~ради поступив\~відзив на\~позов,\~в якому\~просять відмовити\~в задоволенні\~позовних вимог\~з таких\~підстав.\~Предметом заявленого\~позивачем позову\~є визнання\~права позивача\~щодо земельної\~ділянки площею\~1,5\~га що\~розташована на\~території територіальної\~громади Гусятинської\~селищної ради. Земельний Кодекс визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами (ст. 118 ЗК). Встановленим порядком передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК. Позивач не надав жодних доказів які б свідчили про те, що його батько звертався із відповідною заявою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність. Батько позивача за життя не оформив у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку. Фактично земельна ділянка не була сформована в натурі, їй не присвоєно кадастрового номеру, та не відбулась передача земельної ділянки у приватну власність [PERSON] \~тобто приватизації\~земельної ділянки\~не було. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Таким чином позовні вимоги є безпідставними. 25 липня 2022 р. представник позивача [PERSON] адвокат Дядик Я.Б. подав заяву про зміну предмета позову, просить визнати за [PERSON] , [INFO] право постійного користування земельною ділянкою площею 1,50 га, кадастровий номер 6125585200:02:001:2572, цільове призначення для ведення фермерського господарства, що розташована на території Коцюбинської сільської ради Чортківського району Тернопільської області в порядку спадкування за законом після смерті гр. [PERSON] , який помер [INFO] . 22 серпня 2022 р. судом винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розляду на 11 год. 30 хв. 02 вересня 2022 року. В судове засідання представник позивача подав клопотання про розгляд справи без їхньої участі, змінені позовні вимоги підтримують повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи співвідповідачі Чортківська районна рада, Гусятинська об`єднана територіальна громада Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з`явились, причин неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не надали. Представник відповідача Чортківської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, попередньо надав до суду відзив на позов. Представник третьої особи Чортківської державної районної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що [INFO] в с.Коцюбинчики Чортківського району Тернопільської області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23 серпня 2012 року. Згідно довідки виданої 03 березня 2020 року за №73 Коцюбинчицькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області спадкодавець на момент смерті проживав та був зареєстрований разом з сином [PERSON] , невісткою [PERSON] , внуками [PERSON] та [PERSON] . Згідно архівного витягу, рішенням Чортківської районної ради народних депутатів Тернопільської області №34 від 26.11.1994 року [PERSON] було затверджено проект відводу в постійне користування земельних ділянок фермерським господарствам, а саме земельна ділянка площею 1,50 га на території Коцюбинчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Відповідно до копії державного акту на право постійного користування землею серії ТР-64 від 07 квітня 1997 року видано [PERSON] на підставі рішення Чортківської районної Ради народних депутатів Чортківського району Тернопільської області від 25 листопада 1994 року №34 надається у постійне користування земельна ділянка площею 1,50 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Коцюбинчицької сільської ради. Землю надано для створення фермерського господарства. Відповідно до даних Чортківської районної державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася, що стверджується листом в.о. державного нотаріуса Чортківської державної нотаріальної контори Максимович Л.В. №641/01-16 від 01.12.2021. В силу положень\~ст. 1216 ЦК України\~спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1\~ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2\~ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, на підставі вказаних доказів суд визнає доведеним факт того, що позивач є спадкоємцем [PERSON] першої черги спадкування за законом, спадщину він прийняв в установленому порядку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Пунктом 6\~розділу X "Перехідні положення" ЗК України\~у редакції Закону від 25.10.2001, який діяв з 01.01.2002 (момент набрання чинності названим\~ЗК України) до 22.09.2005, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01.01.2002, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2008 переоформити право постійного користування на право власності або право оренди. Проте,\~Конституційний Суд України рішенням N 5-рп/2005 від 22.09.2005\~визнав таким, що не відповідає\~Конституції України\~(є неконституційним) положення п. 6\~розділу X "Перехідні положення" ЗК України\~щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. Отже громадяни та юридичні особи, які до 01.01.2002 отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі. Тобто право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01.01.2002, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем, який за\~ЗК України \~не є суб`єктом такого права. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства. Аналогічний висновок викладено у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі N 663/1738/16-ц. Суд у даному спорі застосовує вказані положення законодавства та з урахуванням встановлених у справі обставин зазначає, що на момент смерті [PERSON] йому на законних підставах належало право постійного користування землею. У\~постанові від 23 червня 2020 у справі N 179/1043/16-ц Велика Палата Верховного Суду\~вказала, що право постійного користування та право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою є різними інститутами. ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року у первинній редакції не передбачав можливості набуття фізичною особою земельної ділянки у приватну власність. Натомість цей кодекс гарантував фізичним особам право набувати земельні ділянки, зокрема, у довічне успадковувань володіння та у постійне користування. Одидва інститути передбачали можливість користування земельною ділянкою без обмеження будь-яким строком і відповідні майнові права могли бути об`єктом спадкування. Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у\~ст. 141 ЗК України від 25.10.2001\~підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у\~ст. 141 ЗК України від 25.10.2001, є такими, що порушують це право. Перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою був визначений у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року. Ця стаття не регламентувала припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі приписів ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року. У ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року не було такої підстави для припинення права постійного користування земельною ділянкою як смерть фізичної особи-користувача. Припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом 3 частини першої статті 27 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року могло відбутися, зокрема, через припинення діяльності селянського (фермерського) господарства. Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, визначений у\~ст. 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Право постійного користування земельною ділянкою, наданою фізичній особі для ведення селянського (фермерського) господарства може бути об`єктом спадкування, якщо зазначена особа до її смерті не змогла створити (зареєструвати) селянське (фермерське) господарство. У такому разі право постійного користування зазначеною ділянкою входить до складу спадщини у разі смерті цієї особи. Майно фермерського господарства належить йому на праві власності (частина перша статті 20 Закону N 973-ІУ). Фермерське господарство та його члени відповідно до закону мають право продавати або іншим способом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину (пункт "а" частини першої статті 14 Закону N 973-ІУ). Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону (частина перша статті 23 Закону N 973-ІУ). Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання (частина перша статті 22 Закону N 973-ІУ). До складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу (стаття 19 Закону N 973-ІУ). За змістом вказаних приписів саме селянське (фермерське) господарство, зареєстроване як юридична особа, є власником цілісного майнового комплексу, а не засновник або член такого господарства. Тому право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення селянського (фермерського) господарства, після його створення належить цьому господарству, а відтак, не може входити до складу спадщини. Визнання за позивачем в порядку спадкування після смерті засновника фермерського господарства прав засновника фермерського господарства є ефективним способом захисту його прав як спадкоємця засновника. Тому право постійного користування земельною ділянкою, яке перейшло у порядку спадкування, не припиняється ані через зміни у земельному законодавстві, ані через смерть осіб, яким це право належало. Такі висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 09.09.2020 у справі N 681/1154/17 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020, справа N 922/989/18. Згідно з ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на викладене, ані відсутність у\~ЗК України 2001 року\~такого права на земельну ділянку, як право постійного користування, ані смерть особи, якій належало таке право, самі по собі не припиняють права постійного користування вказаною земельною ділянкою та не виключають право постійного користування земельною ділянкою зі складу спадщини. Суд зауважує, що ані за життя, ані після смерті [PERSON] належне йому право постійного користування земельною ділянкою не було припинене, доказів протилежного матеріали справи не містять, отже право постійного користування земельною ділянкою входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , фактом його смерті це речове право припинено не було, а тому позивач його успадкував. Відповідно до ч. 2\~ст. 15 ЦК України\~та ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї\~статті Кодексу\~визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1\~ст. 1296 ЦК України). У ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3\~ст. 1296 ЦК України). У правових позиціях Верховного Суду, висловлених в постановах від 15.07.2020, справа N 355/340/17-ц, від 23.01.2013, справа N 6-164цс12, зазначається, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до\~глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2\~ст. 1299 ЦК України). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~надано роз`яснення про те, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що позивачем було відмовлено в нотаріальному оформленні успадкованого права постійного користування земельною ділянкою, він має належні підстави заявити до суду вимоги про визнання цього права в судовому порядку. Отже, з наведених мотивів суд визнає змінені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved