Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

В грудні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по [INFO] , визнати за нею права власності на 3/4 частин квартири [ADDRESS] в порядку поділу майна подружжя.Позов обґрунтовано тим, що позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2000 року. Сторони мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 22 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. 02 жовтня 2008 року за спільні та кредитні кошти позивача та відповідача було придбано квартиру [ADDRESS] , яка була оформлена на [PERSON] . Враховуючи викладене, позивач вважає, що спірна квартира належить їй та відповідачу, як подружжю на праві спільної сумісної власності. При поділі майна подружжя просить відступити від рівності часток оскільки з нею проживають двоє неповнолітніх дітей, які перебувають на її повному утриманні, відповідач ухиляється від участі в утриманні дітей та здійснює по відношенню до дитини фізичне насильство. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 12.01.2022 року забезпечено позов шляхом накладення арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на недоведеність позивачем фактичних шлюбних відносин та належність майна до спільної сумісної власності подружжя. Також вказує на той факт, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.10.2021 року позивачу [PERSON] вже відмовлено в задоволенні позову про поділ майна подружжя, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі ст.. 255 ЦПК України. У відповіді на відзив позивач заперечує проти закриття провадження у справі. В судовому засіданні позивач, її представники позов підтримали і просили суд його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Судом допитані свідки [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В вересні 2021 року [PERSON] зврнулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати квартиру [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею права власності на 1/2 частину цієї квартири. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.10.2021 року було відмовлено в задоволенні позову посилаючись на те, що для того, щоб в судовому порядку здійснювати поділ майна чоловіка і жінки, що проживають (чи проживали) однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою необхідне встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна. Проте, позивачем вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу на час придбання квартири не заявлено, а відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а тому виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не вбачає підстав для задоволення позову. В даній справі позивач просить встановити факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнати за нею в порядку поділу майна подружжя право власності на ѕ частин квартири. Отже, відсутні підстави для закриття провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що з 22 листопада 2013 року по 06.12.2021 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . В подальшому під час спільного проживання у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] та після реєстрації шлюбу в листопаді 2013 року у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] (старша дочка сторін) показала, що мати та батько мешкали разом, вели спільний побуд, виховували дітей, в період літа 2010 по грудень 2011 року батько мешкав в приданій квартирі, де робився ремонт, сім`я не могла там проживати, оскільки умови для проживання у зв`язку з ремонтом були відсутні. Допитаний в суді як свідок [PERSON] пояснив, що був сусідом сторін, коли вони проживали у [ADDRESS] в період з 2002 року по 2006 рік, сторони проживали разом. 02.10.2008 року відповідачем [PERSON] згідно договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Коваленко В.В. була придбана квартира [ADDRESS] . У п. 4.5 договору зазначено, що покупець підтверджує представникові продавця та повідомляє усіх зацікавлених у тому осіб про те, що він придбаває квартиру зі згоди [PERSON] , з якою проживає однією сім`єю, не перебуваючи у шлюбі. Отже, на момент придбання квартири відповідач підтвердив факт проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 01.10.2008 між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого, як зазначили сторони, були отримані кошти для оплати вартості квартири. Придбана квартира була передана в іпотеку банку згідно іпотечного договору від 02.10.2008. Крім того, позивач виступила поручителем по кредитному договору згідно договору поруки № 209-010/Zфвпор-08 від 01.10.2008 (а.с. 37). Також, згідно договору № 25-240 від 21.10.2008, укладеному між Чернігівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] , надано часткову компенсацію відсоткової ставки кредитів комерційних банків. Згідно трудової книжки позивач з 01.02.2014 року по 17.05.2017 року працювала у ФОП [PERSON] ( відповідач) на посаді бухгалтера за трудовим договором. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За приписами ч.1,2 ст.12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення статті 74 СК України. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить стаття 368 ЦК України. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до ст.. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Отже, враховуючи встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт їх спільного проживання з відповідачем як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 року по 21 листопада 2013 року. Щодо поділу майна, то суд виходить з рівності часток кожного з подружжя і вважає за необхідне визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та визнати за кожною із сторін право власності по Ѕ частки вказаної квартири. Позивачем не доведено наявність обставин, що мають істотне значення, для відступу від рівності часток.

Outcome: partial