Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивач Чернівецька міська рада звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати, посилаючись на те, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів\~ нерухомого майна, за [PERSON] та [PERSON] \~ зареєстровано право власності на нежитлову\~будівлю (дитяче містечко) за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із актуальної інформації про об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля (дитяче містечко) за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 655,70 кв.м. належить на праві приватної власності \~ [PERSON] , та загальною площею 585,10 кв.м.\~ [PERSON] .\~ Також, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру зазначена вище земельна ділянка перебуває в комунальній власності. Вказує, що на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 22.02.2021р. №291, виданого відділом у м. Чернівцях Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, виконавчим органом міської ради\~ проведено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування без належних на те правових підстав у період \~з 30.03.2019 р.- 31.12.2021 р.\~земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1328 га (кадастровий номер 7310136300:09:001:0120), на якій розміщене належне, на зазначений період часу,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] , нерухоме майно. Стверджує, що про необхідність оформити правопосвідчуючі документи на земельну ділянку за зазначеною адресою виконавчим органом міської ради департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин відповідачів повідомлялося з 2018 року по 2021рік. Посилаючись на норми чинного законодавства, позивач зазначає, що з часу виникнення права власності на нерухоме майно, у набувача виник й обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на земельну ділянку. Оскільки цього обов`язку набувач не виконав, а тому без законних підстав зберіг у себе майно кошти за оренду землі. Також, відповідно до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка розташована за адресою:\~ [ADDRESS] , нормативно-грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1328 га становить 3\~337 662 грн. Як вбачається із розрахунків безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, який здійснений департаментом урбаністики та архітектури міської ради, недоотримана Чернівецькою міською радою сума орендної плати за фактичне користування відповідачами земельними ділянками\~ по [ADDRESS] складає\~267\~767,69 грн. Департамент урбаністики та архітектури своїм листом від 07.12.2021р. №24/01-08/3/-04/4/1882 направив розрахунок на адреси\~ [PERSON] та\~ [PERSON] та запропонував впродовж одного місяця з дня отримання листа сплатити кошти, однак вказані кошти сплачені не були. Згідно поданої позовної заяви, позивач просив суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за землю в сумі - 267\~767,69 грн. та сплачений судовий збір в сумі 4378,62 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 квітня 2022 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 липня 2022 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В ході розгляду судом справи від представника позивача надійшла заява про відмову від позову в частині стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати з відповідача [PERSON] , оскільки [PERSON] сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою прощею 0,1328 га. за адресою: [ADDRESS] в сумі 151589,72 та судовий збір у розмірі 2190,00 грн. Таким чином, просять суд стягнути з [PERSON] безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за землю в сумі - 116\~177,97\~грн. та сплачений судовий збір в сумі 2189,31 грн. Ухвалою Шевченківського\~районного суду\~м.\~Чернівці від\~13\~вересня 2022\~року прийнято\~відмову представника\~позивача Чернівецької\~міської ради\~від позову\~в частині\~стягнення безпідставно\~збережених коштів\~у розмірі\~орендної плати\~до відповідача\~ [PERSON] .\~Провадження у\~цивільній справі\~за позовом\~Чернівецької міської\~ради до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про\~стягнення безпідставно\~збережених\~коштів\~у розмірі\~орендної\~плати в частині стягнення безпідставно\~збережених коштів\~у розмірі\~орендної плати з відповідача [PERSON] закрито. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак спрямувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила стягнути з [PERSON] безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за землю в сумі - 116\~177,97\~грн. та сплачений судовий збір в сумі 2189,31 грн. Також, згідно поданої заяви - представник позивача не заперечила щодо розстрочки виконання рішення суду по даній справі до одного року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак її представник спрямував до суду заяву про визнання позову в сумі - 116\~177,97\~грн., тобто в повному об`ємі. Наслідки визнання позову їм відомі та зрозумілі. Разом з тим, враховуючи оголошений Президентом України в державі воєнний стан, у зв`язку з чим суттєво ускладнений процес здійснення господарської діяльності суб`єктами господарювання, просив розстрочити виконання рішення суду на один рік шляхом зобов`язання [PERSON] сплачувати безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 116177,97 грн. рівними частинами кожного місяця на протязі року у сумі щомісячного платежу 9681,50 грн. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2\~ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів\~ нерухомого майна №300183204 від 17.02.2022 року (а.с.29-31) за [PERSON] та [PERSON] \~ зареєстровано право власності на нежитлову\~будівлю (дитяче містечко) за адресою [ADDRESS] . Також нежитлова будівля (дитяче містечко) за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 655,70 кв.м. належить на праві приватної власності \~ [PERSON] , та загальною площею 585,10 кв.м. [PERSON] . Зазначене нерухоме\~майно, а саме нежитлова будівля (дитяче містечко), розміщене на земельній\~ділянці за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1328 га (кадастровий номер 7310136300:09:001:0120) цільове призначення для обслуговування нежитлової будівлі (дитяче містечко). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру №НВ-7306088622021 (а.с.10) земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1328 га (кадастровий номер 7310136300:09:001:0120) перебуває в комунальній власності. \~ \~ \~ \~На підставі\~ витягу\~з технічної\~документації про\~нормативну грошову\~оцінку земельної\~ділянки від\~22.02.2021р.\~№291,\~виданого відділом\~у м.\~Чернівцях Головного\~управління Держгеокадастру\~у Чернівецькій\~області,\~виконавчим органом\~міської ради\~\~проведено розрахунок\~безпідставно збережених\~коштів у\~розмірі орендної\~плати за\~землю за\~користування без\~належних на\~те правових\~підстав у\~період \~з\~30.03.2019р.-\~31.12.2021р.\~земельною\~ділянкою за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~площею 0,1328\~га (кадастровий\~номер 7310136300:09:001:0120),\~на якій\~розміщене належне,\~на зазначений\~період часу,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~ нерухоме майно. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1328 га становить 3\~337 662 грн. (а.с.9). По необхідність оформити правопосвідчуючі документи на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1328 га, для обслуговування нежитлової будівлі (дитячого містечка) виконавчим органом міської ради департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин відповідачу [PERSON] , повідомлялося з 2018 року по 2021 рік. (а.с.23). Департамент урбаністики та архітектури листом від 07.12.2021р. №24/01-08/3/-04/4/1882 (а.с.13-14) направив розрахунок на адреси\~ [PERSON] та\~ [PERSON] та запропонував впродовж одного місяця з дня отримання листа сплатити безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за землю в сумі 291\~908,55 грн. Вказаний лист [PERSON] та\~ [PERSON] \~отримали,\~що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 07.12.2021р. (а.с.15). Відповідно до глави 15 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу. Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14, підпункти 288.5.1, 288.5.2. пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України). Підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташовані на ній жилий будинок, будівлю або споруду визначаються статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України. Частина друга статті 120 ЗК України закріплює принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За приписом цієї частини визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16). З моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається фактична заміна землекористувача: права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна. Таким чином, внаслідок набуття права власності на нежитлову будівлю (дитяче містечко), що розташовано за адресою: [ADDRESS] , на сформованій земельній ділянці, площею 0,1328 га (кадастровий номер 7310136300:09:001:0120) відбулась заміна сторони у земельних правовідносинах, а тому відповідач має сплатити позивачеві кошти за фактичне користування земельною ділянкою у спірний період. Судом встановлено, що з 2018 року по 2021 рік відповідач використовувала спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачувала. Зазначені обставини в тому числі визнаються самим представником відповідачки у спрямованій до суду заяві про визнання позову. З матеріалів справи вбачається, що Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин [PERSON] повідомлялася про необхідність оформити правопосвідчуючі документи на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1328 га, для обслуговування нежитлової будівлі (дитячого містечка). Цього обов`язку відповідач не виконала, а отже без законних підстав зберегла у себе майно - кошти за оренду землі. Відтак, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшила свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права власності чи користування на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Тобто, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельними ділянками у встановленому законодавчими актами розмірі, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під визначення Європейського суду з прав людини "виправдане очікування" щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Такий правовий висновок відповідає постановам Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12- 182гс 18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19). Згідно зі ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до ч. 4 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка є сформованою, має кадастровий номер та внесена до Державного реєстру. Згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 157 ЗК України). Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 (далі - Порядок № 284). Крім того, позивач обґрунтовував фактичний розмір недоотриманої орендної плати в розмірі, що визначений на підставі розрахунку Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76- 81, 89, 228, 229, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів. Обгрунтовуючи заявлену суму, позивач зазначав про те, що Чернівецька міська рада при здійсненні розрахунків керувалася методикою нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 року №213. Згідно з абзацом 3 частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, згідно з абзацом 1 пункту 289.1 ПК України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (частина друга статті 20 Закону України «Про оцінку земель»). Аналогічний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №639/5391/19. Чернівецька міська рада надала до матеріалів справи витяги з технічної документації з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, кадастровий номер\~7310136300:09:001:0120(а.с.9). Зроблений позивачем розрахунок заборгованості підтверджується наявними в матеріалах справи належними доказами та є обґрунтованим. Таким чином, оскільки відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, відповідачка [PERSON] , як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави, за рахунок власника вказаної ділянки, зберегла у себе кошти, які мала заплатити за користування нею, зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки - Чернівецькій міській раді, на підставі ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України. Зазначене є підставою для задоволення заявлених позовних вимог. За приписами ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до положень ч.ч.1, 3\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку зібраним у справі доказам як в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а саме слід стягнути з [PERSON] - 116\~177,97\~грн. безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за землю на користь Чернівецької міської ради. Разом з тим, згідно ч.ч. 1, 3, 5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Представник відповідача в поданій до суду заяві посилається на те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» на території України у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стану із 24 лютого 2022 року. Указом Президента України №573/2022 дію воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Зазначає, що в умовах воєнного стану, усі громадяни і суб`єкти господарювання в Україні зазнають негативних наслідків, що призводить до наявності у декого ознак неплатоспроможності. Таким чином відповідачка [PERSON] на даний час, об`єктивно не спроможна сплатити усю суму заборгованості в повному обсязі. В той же час, виконання рішення суду через органи виконавчої служби може привести до арештів та блокування рахунків [PERSON] , що в свою чергу позбавить її можливості займатися підприємницькою діяльністю, отримувати кошти та в подальшому погашати заборгованість перед позивачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 435 ЦПК України\~\~вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Таким чином, судом встановлено, що дійсно існують обставини, що істотно ускладнюють виконання вказаного рішення суду, а саме, враховуючи оголошений Президентом України в державі воєнний стан, у зв`язку з чим суттєво ускладнений процес здійснення господарської діяльності суб`єктами господарювання, тому суд вважає, що заява про розстрочення виконання рішення суду є обґрунтованою та підлягає до задоволення, належить розстрочити виконання рішення суду строком на один рік та стягувати з [PERSON] щомісячно по 9681,50\~(дев`ять\~тисяч\~шістсот вісімдесят\~одній)\~гривні (п`ятдесят)\~копійок до повного погашення заборгованості по зазначеному рішенню суду. Крім цього,\~згідно ст.141\~ЦПК України,\~з відповідача\~необхідно стягнути\~судовий збір\~в розмірі\~2189,31 грн.

Outcome: approved