Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до\~Дунаєвецького районного\~суду Хмельницької\~області з\~позовом,\~в якому\~просила \~усунути перешкоди\~у користуванні\~належною їй\~на праві\~власності квартирою\~ [ADDRESS] \~шляхом визнання\~ [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору купівлі -продажу квартири від 13.05.2011 року позивачка придбала у [PERSON] трикімнатну квартиру за [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу. Туркулець З.М. є її родичкою з якою домовились, що вона буде проживати за даною адресою на правах члена сім`ї до вирішення її житлових проблем біля чотирьох місяців. З 2011 року відповідачка у помешканні не проживає, не приймає участі в його утриманні та не сплачує комунальні послуги, що є обтяжуючим фактором для позивачки. У добровільному порядку відповідачка не бажає знятись з реєстраційного обліку, а тому позивачка звернулася до суду з даним позовом. Згідно з ухвалою судді від 30 червня 2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Олійник Т.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилався, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, а тому суд в порядку\~ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Заслухавши представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі -продажу квартири від 13 травня 2011 року посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Саварчуком В.М., зареєстрованого в реєстрі №1114 . \~ \~ \~ \~Довідкою про склад сім`ї або зареєстровани х у житловому приміщенні ( будинку) осіб Маківської сільської ради від 16.12.2021 року №494 підтверджується, що у вище означеній квартирі зареєстровані наступні особи: [PERSON] [INFO] - власник, [PERSON] [INFO] - чоловік, [PERSON] [INFO] - дочка, [PERSON] [INFO] родичка не проживає, [PERSON] [INFO] - син. Згідно актів обстеження, складених депутом Маківської сільської ради від 06.07.2021 року, 13.12.2021 року та 31.01.2022 року, вбачається, що під час обстеження квартири [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] зареєстрована за вище вказаною адресою, але не проживає з липня 2011 року по теперішній час. Разом з цим, відповідачка у добровільному порядку з реєстраційного обліку у вказаній будинку знятись не бажає, чим порушила право позивачки на користування своїм майном, вказана обставина стала підставною для звернення до суду із зазначеним позовом. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що є односельчанами позивачки, [PERSON] продала квартиру [PERSON] в 2011 році і виїхала, більше десяти років в с. Маків її не баличи. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами за своєю природою є цивільно-правовими, регулюються\~ ЦК України\~щодо права власності та захисту права власності та положеннями\~ЖК України. Права власника житлового будинку визначені\~\~у\~статті 383 ЦК України\~і\~статті 150 ЖК України, які передбачають, що власник майна має право використовувати помешкання житлового будинку, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до змісту частини першої\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі\~статтею 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~статті 379 ЦК України\~\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення призначені та придатні для постійного проживання в них. Також, відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Зокрема,\~стаття 72 ЖК України\~передбачає визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до вимог частини другої\~статті 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною 15 лютого 2021 року у справі 235/2993/19. Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 17.10.2018 у справі № 521/17805/16-ц, відповідно до якої згідно з положеннями\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Судом встановлено, що відповідачка тривалий час не проживає разом з позивачкою, яка є власницею житлової квартири, спільним побутом не пов`язана, спільного господарства не веде, що підтверджується письмовими доказами. Отже, право [PERSON] на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника, оскільки остання не проживає у вказаній квартирі більше десяти років, що свідчить про втрату інтересу до даного житла як до постійного місяця проживання, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що в свою чергу захистить права позивачки, як власниці даного житла, щодо можливості безперешкодного користування та розпорядження майном. Питання судових витрат суд вирішує за правилами\~ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить сплату судового збору в розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з урахуванням положень\~ст.141. ЦПК України\~слід стягнути на користь позивачки з відповідачки 992,40 грн. судового збору.

Outcome: approved