Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , який зареєстрований 10 травня 2017 року виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~2, та відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . В обґрунтування позову зазначала, що 10 травня 2017 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . За час перебування в шлюбі між сторонами виникали непорозуміння та конфлікти через несумісні характери та різні погляди на життя, що призвело до втрати між ними почуттів любові та поваги один до одного. З метою збереження сім`ї вони неодноразово вживали заходів щодо підтримання шлюбних відноси, намагалися налагодити стосунки, проте це виявилося безрезультатним. Із 08 січня 2022 року шлюбних відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Подальше їхнє спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Просила строк для примирення подружжя не надавати. Також просила відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує, оскільки близько одного року сторони проживають окремо та спільного господарства вони не ведуть. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 травня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~2. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 08 січня 2022 року шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав повністю. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотання позивача [PERSON] про відновлення їй дошлюбного прізвища [PERSON] ґрунтується на вимогах закону, тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved