Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

02.08.2022р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання (а.с. 1-3). Ухвалою судді Наумової О.С. від 02.08.2022р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 16). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому із відповідачем шлюбі з 09.08.2003р. Шлюб розірвано Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 26.08.2010р. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає зі позивачкою Продовжує навчання на 2-му курсі денного відділеннч Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ за контрактом. Вартість навчання складає 100 400 грн. Термін закінчення навчання до 30.06.2025р. Позивачка працює, середньомісячний дохід її становить 6529,00 грн. на місяць, цих коштів не вистачає на утримання дитини. Відповідач є працездатним, має можливість утримувати повнолітню дитину. У виконавчому провадженні щодо стягнення аліментів відповідач сплачував аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття. На підставі викладеного, просила щомісячно стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з дня подання позову і до закінчення навчання. Відповідач позовні вимоги не визнав. 29.08.2022р. надав відзив на позов (а.с. 20-23), в якому вважав позов необґрунтованим і недоведеним. Зазначив, що на даний час не має можливості сплачувати аліменти, є державним службовцем і не має права займатися іншою оплачуваною діяльністю, заробіток становить в середньому 8000 грн. на місяць. Останніми роками тяжко хворіє і перебуває на «Д»-нагляді в КП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги Дніпровської міської ради» з діагнозом: гіпертонічна хвороба 2 ступеню 4 групи риску, перебуває на постійному лікуванні, переносе періодичні медичні втручання. На придбання ліків щомісяця витрачає майже весь заробіток. На виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2016р. по справі № 201/11755/16-ц сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки щомісячного сукупного доходу. Також має на утриманні дружину [PERSON] , яка не працює внаслідок перенесеного онкологічного захворювання. Мати і батько відповідача є інвалідами 2 групи пожиттєво і не можуть надавати допомогу. Окрім цього, щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. Не маю у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів. Зазначив, що позивачка також працює, отримує середньомісячний дохід у розмірі 6529,00 грн. Позивач працює у ТОВ «Сантіс», співвласниками якого є її батьки: [PERSON] та [PERSON] , що надає можливість позивачці зазначати у вказаній довідці про доходи мінімальну заробітну плату. Одночасно з цим позивач у приватних бесідах зазначала, що її заробітна плата становить більше ніж 20000,00 грн. на місяць. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 02.09.2022р. позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні, зазначила, що відзив отримала, правом на надання відповіді на відзив скористатися не бажає (а.с. 20, 32). Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надав (а.с. 36). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача [PERSON] та позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). [PERSON] проживає і зареєстрований з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с. 10). [PERSON] продовжує навчання. Згідно договору про-надання освітніх послуг №10Ек/д2-1 від 13.08.2021р. є студентом, навчається на денному відділенні Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ за контрактом. Вартість навчання складає 100 400 грн. Термін закінчення навчання - 30.06. 2025р. (а.с. 13). Згідно довідки від 27.07.2022р. № 4851 Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ [PERSON] вступив до університету у 2021 році, зараз навчається на 2-му курсі денної форми навчання, стипендією не забезпечений (а.с. 14). Позивачка працює фармацевтом у ТОВ «Сантис», середньомісячний дохід становить 6529,00 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи від 02.09.2022р. № 2 ТОВ «Сантис» (а.с. 11). Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частинами 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріально допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Відповідно до положень ч.ч. 1і 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.08.2018р. у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування статті 199 СК України «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Такий висновок містить постанова Верховного Суду від 21.02.2018р. по справі № 208/3075/16 (провадження № 61-1343св18). З огляду на наведені вимоги закону, доказуванню у даній справі підлягає не можливість (або відсутність такої) іншого з батьків утримувати дитину, яка продовжує навчання, а наявність можливості саме у відповідача по справі надавати допомогу. Суд не може узяти до уваги доводи відповідача про те, що він витрачає на придбання ліків майже весь заробіток і що на його утриманні перебуває дружина і батьки, оскільки жодних належних і допустимих доказі на підтвердження перебування вказаних осіб на утриманні, понесення витрат відповідач не надав. Як і не надав доказів інших витрат - оплату житлово-комунальних послуг, придбання продуктів харчування, одягу тощо. Відповідач є працездатним, працює, що ним не заперечується. Судом перевірено за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2016р. по справі № 201/11755/16-ц, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська, Україна, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , на користь матері цієї дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, починаючи стягнення з 19 серпня 2016 року. Ураховуючи те, що утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги позивачки та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання його повнолітньої сина [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.09.2022р. до досягнення 23 років і лише на період його навчання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн., що є мінімальною ставкою судового збору на 2022р. за майновими вимогами. На підставі викладеного,

Outcome: partial