Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 травня 2016 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 585. В шлюбі у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Подружні відносини не складались протягом всього часу перебування у шлюбі, а впродовж останнього року зовсім розладнались: вони з [PERSON] втратили взаєморозуміння, зникла повага одне до одного, стали частими сварки. Відповідач занедбав свої обов`язки в сім`ї, неналежно ставиться до неї як до дружини, виявилось, що їхні життєві принципи кардинально різняться. Фактично вже тривалий час кожен з них живе своїм власним життям та інтересами, подружніх відносин не підтримують, шлюб існує формально. Примирення та подальше спільне проживання з [PERSON] вважає неможливим, це суперечитиме її інтересам, тому просить шлюб між ними розірвати. Понесені судові витрати просить стягнути з відповідача на її користь. В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що примирення з відповідачем не можливе, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, примирення з [PERSON] вважає неможливим. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані сторонами в порядку\~статті 81 ЦПК України\~докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приймаючи до уваги відносини, що склались та існують між позивачкою і відповідачем, причини розлучення, небажання кожного з подружжя зберігати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них. Встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07 травня 2016 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 травня 2016 року в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 585 (а.с. 3). В шлюбі [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] (а.с. 4). На даний час шлюб носить формальний характер, сторони разом не проживають. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч. 3\~ст. 105 Сімейного кодексу України). Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. З огляду на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~Сімейного\~кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст.\~114\~Сімейного\~кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, відповідач погодився на розірвання шлюбу, підстав для відмови у прийнятті визнання ним позову немає, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, суд приходить\~до переконання,\~що позов може бути задоволено. Таким чином суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, а тому, шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею, документально підтверджені, судові витрати. На підставі наведеного, ст. 24, 105, 110, 112, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved