Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 22 лютого 2011 року шлюбу з [PERSON] , у період якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтував тим, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, з січня 2022 року стосунки з відповідачем розладились, між ними зникло взаєморозуміння та взаємоповага, погляди на сімейне життя і обов`язки по веденню спільного господарства стали відмінними. Фактично сім`я припинила своє існування з січня 2022 року, шлюб має формальний характер, тому подальше його збереження буде суперечити їх інтересам. У позові позивач просить після розірвання шлюбу дітей залишити на вихованні та проживанні з ним. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 10 липня 2022 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали з примірником матеріалів позову відповідач отримала 19 серпня 2022 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 10 липня 2022 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №\~958, відповідач відзиву на позов не подала. 29 серпня 2022 року відповідач [PERSON] направила до канцелярії суду заяву про повне визнання позову. Ухвалою від 08 вересня 2022 року провадження в справі за позовом [PERSON] в частині вимог про визначення місця проживання дітей закрите на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу в частині вимог про розірвання шлюбу за наявними у справі матеріалами і встановив такі фактичні обставини. Згідно із свідоцтвом серії [NUMBER] сторони уклали шлюб 22 лютого 2011 року у відділі ДРАЦС Нововолинського міського управління юстиції Волинської області за актовим записом № 40. У період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] народилася, та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами серії [NUMBER] , № [NUMBER] . Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідження змісту позовних вимог в частині розірвання шлюбу та їх обґрунтування приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ч.1 ст.24, ст.112 СК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення про повне задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу. Згідно зі ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. При цьому у зв`язку з визнанням позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету, решту 50 відсотків стягнути з відповідача.

Outcome: approved