Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що 26.08.2021 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики на суму 85000 грн з умовою повернення позики з 01.10.2021 року щомісячно по 7100 грн. Проте відповідач не вносив платежів на погашення заборгованості за договором позики, що відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України дає йому право вимагати дострокового повернення всієї суми позики. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану суми заборгованості за договором позики. Процесуальні дії у справі та заяви сторін: Позов надійшов до суду 12.01.2022 року. 21.01.2022 року відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні 28.02.2022 року позивач підтримав позов, вказавши, що відповідач працювала в нього, але договір позики не був укладений у зв`язку з їх трудовими відносинами, а відповідач дійсно позичила в нього відповідну суму коштів, що і було підтверджено нотаріально посвідченим договором. В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечила, вказавши, що не працювала в магазині позивача прибиральницею та взяла з каси 3000 грн, а нестача в касі склала 85000 грн. Відповідач не позичала у позивача вказану в договорі суму. Відповідач підписала спірний договір в період загострення її психічної хвороби. 28.02.2022 року судом оголошена перерва в судовому розгляді та витребувані додаткові докази. Після перерви від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач після перерви до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином (рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням). До суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи. Оскільки сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, брали участь в судовому розгляді до перерви та висловили свої позиції та аргументи щодо суті справи, суд ухвалив про продовження судового розгляду за відсутності сторін. Дослідивши наявні у справі матеріали (оригінал договору позики від 26.08.2021 року; довідку КНП «Баштанська багатопрофільна лікарня» від 25.02.2022 року; повідомлення Баштанської міської ради від 04.05.2022 року; повідомлення КНП «Баштанська багатопрофільна лікарня» від 04.06.2022 року) суд, розглянувши спір в межах заявлених позивачем вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що 26 серпня 2021 року між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) в був укладений договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинською К.Т. за номером 1285. За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу позику в сумі 85000 грн. зі строком до 01.10.2022 року. Позика є безпроцентною. Позичальник зобов`язався повернути позику відповідно до графіку: кожного першого числа кожного місяця, починаючи з 01.10.2021 року, сплачувати 7100 грн. Останній платіж становить 6900 грн. Позичальник в праві достроково повернути суму позики. Позичальник не виконує умови договору та з 01.10.2021 року не здійснює щомісячні погашення заборгованості за договором позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. При цьому, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За такого, укладений сторонами в нотаріальній формі договір позики є правомірним за презумпцією, яку має достатніми належними та допустимими доказами має спростувати відповідач. Натомість саме по собі посилання відповідача на те, що вона перебуває на обліку в лікаря-психіатра, не спростовує презумпцію правомірності укладеного між сторонами договору позики від 26.08.2021 року. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Натомість відповідач не надав суду будь-яких письмових доказів, як те передбачає ст. 1051 ЦК України, щодо безгрошовості даного договору (неотримання грошей у позику чи отримання позики у меншому розмірі). Якщо ж відповідач вважає, що він уклав договір під впливом обману або інших обставин - він в праві захистити свої права шляхом пред`явлення відповідного позову до позикодавця. Наведене вище є підставою для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача боргу за вказаним договором. Оскільки відповідач є стороною, котра порушила договірні зобов`язання та позов підлягає задоволенню, тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору за подання позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved