Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства. В позовній заяві посилався на те, що з 2000 року по 2020 року він проживав з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У листопаді 2005 року у них народився син [PERSON] . Денис від народження вважає його своїм батьком. Він постійно приймав участь у його вихованні та утриманні. Також підтримував фактичні сімейні стосунки з відповідачкою. З 2020 року через непорозуміння з відповідачкою стали проживати окремо один від одного. Син залишився проживати з матір`ю, однак він продовжував спілкування з ним. З часом [PERSON] заборонила сину спілкуватися з ним, мотивуючи, що він не має правових підстав для його виховання. На момент народження дитини відомості до актового запису про народження дитини були внесені в порядку, передбаченому ст.135 Сімейного кодексу України («зі слів матері»).Вказує, що бажає виховувати дитину та піклуватися про неї. Тому позивач просив суд визнати його [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. За клопотанням позивача та його представника ухвалою суду від 29 листопада 2021 року у справі призначено судову молекулярну генетичну експертизу. Ухвалою суду від 17 лютого 2022 року відновлено провадження у справі у зв`язку з поверненням справи експертною установою до суду . Оскільки експертне дослідження у справі проведено не було, ухвалою суду від 04 квітня 2022 року справу №552/5108/21 знову направлено для проведення судової молекулярної генетичної експертизи . 04 липня 2022 року ухвалою суду відновлено провадження у справі, яку призначено до розгляду. Відповідач відзиву на позов не подавала. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують. Відповідач, належним чином повідомлена про день і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Третя особа Київський районний у м.Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання свого представника не направила, звернувшись до суду з клопотаннями про розгляд справи за відсутності її представника. Третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Київського районної в м. Полтави ради в судове засідання свого представника не направила, звернувшись до суду з клопотаннями про розгляд справи за відсутності її представника. Ухвалою від\~05.09.2022\~року вирішено провести заочний розгляд справи. Відповідно дост.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис №1014 від 30 грудня 2005 року. Згідно актового запису матір`ю зазначеної дитини є [PERSON] , батьком [PERSON] . Відомості про батька дитини до актового запису внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується даними відповідного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України . Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто прізвище дитини вказано за прізвищем матері, а ім`я та по батькові за її вказівкою. Відповідно до ч.2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Як передбачено ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Факт походження неповнолітнього [PERSON] , [INFO] від [PERSON] підтверджується дослідженими в судовому засідання доказами. Суд, з метою встановлення наявності або відсутності кровної спорідненості [PERSON] з неповнолітнім [PERSON] ухвалою суду від 29 листопада 2021 року у справі було призначено судову молекулярну генетичну експертизу, виконання якої доручено експертам Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На вирішення експертів судом поставлено питання: Чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Відібрання зразків для експертного дослідження експертом було призначено на 19 січня, 31 січня 2022 року, 26 травня 2022 року та 17 червня 2022 року, про що сторони повідомлялися. Їм також було роз`яснено наслідки ухилення від участі в експертизі . У призначений експертом час відповідач разом з дитиною для відбору експериментальних зразків не з`явилися. Вказану процесуальну поведінку відповідача, а саме неявку до Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для експертного дослідження та не повідомлення ним про причини неявки суд розцінює як ухилення відповідача від участі в експертизі. Оскільки згідно ст. 147 ЦПК України застосування примусового приводу можливе лише до свідка, цією та іншими нормами не передбачено можливості застосування примусового приводу відповідача для участі у експертизі, суд вважає за необхідне застосувати наслідки ухилення відповідача від участі у експертизі, передбачені ст. 109 ЦПК України. Так, згідно ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Згідно роз`яснень, наданих в підпунктах 5, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зокрема про те, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.\~У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до\~статті 146 ЦПК України\~може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).\~Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід. Проте, на даний час ст.109 ЦПК України, яка передбачає наслідки ухилення від участі в експертизі, на відміну від ст. 146 ЦПК України в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, не передбачає права суду застосувати примусовий привід відповідача для участі у проведенні експертизи. Враховуючи, що відповідачка знала про дату, час та місце, куди їй необхідно було з`явитися з дитиною для відібрання зразків з метою проведення судової молекулярної генетичної експертизи, для участі в експертизі вона не з`явилася, не повідомивши про причини неявки,

Outcome: approved