Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , в якому просив визнати припинено поруку, що виникла на підставі договору поруки № MRTG-000000013330 від 13.06.2008 року укладеного між ТзОВ «УніКредитБанк» та [PERSON] . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 13.06.2008 року між ТзОВ «УніКредитБанк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № MRTG-000000013330, відповідно до умов якого ТзОВ «УніКредитБанк» надав боржнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в сумі 242\~000,00 євро під 10% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 13.06.2038 року на умовах визначених цим договором. Крім того, 13.06.2008 року між ТзОВ «УніКредитБанк» та [PERSON] , укладено договір поруки № MRTG-000000013330/Р, відповідно до якого поручитель поручається перед банком солідарно в повному обсязі відповідати за своєчасне виконання боржником усіх його зобов`язань за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000013330 від 13.06.2008 року та додатковими договорами до нього, які можуть бути укладенні у майбутньому. В забезпечення виконання з боку [PERSON] взятих на себе за Кредитним договором зобов`язань, 13.06.2008 року між ТзОВ «УніКредитБанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] , укладено іпотечний договір № MRTG-000000013330/S, відповідно до якого предметом іпотеки є житловий будинок [ADDRESS] , що належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 13.06.2008 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, та земельна ділянка, площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3222486201:01:018:0115. В подальшому банк скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості за іпотечним кредитним договором, передбаченими пунктом 7.1.3. іпотечного договору та частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання основного зобов`язання та у жовтні 2015 звернувся до суду з позовною вимогою до позивача та третьої особи про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.04.2016 у справі №369/11828/15-ц частково задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» (який є правонаступником ТзОВ «УніКредит Банк»), стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 279311,21 євро, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 16.07.2015 - 6797850,35 грн., та стягненню 321496,36 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків. Слід зазначити, що ПАТ «Укрсоцбанк» не звертався до органів ДВС з виконавчими листами про примусове стягнення з позивача як поручителя, чи з боржника боргу за кредитом, яку стягнуто відповідно до рішення суду. На адресу позивача не надсилалися вимоги щодо виконання зобов`язання за договором іпотечного кредиту №MRTG-000000013330 від 13 червня 2008 року. ПАТ «Укрсоцбанк» звертаючись з вимогами до позивача про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором звернувся до суду у жовтні 2015 року пропустивши таким чином встановлений ч. 4 ст.559\~ЦК України строк для пред`явлення відповідних вимог до позивача, як поручителя. В подальшому 20.09.2016 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ЛЕВЕЛЗ» було укладено договір відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000013330 від 13.06.2008 року та відповідно договір відступлення права вимоги від 20.09. 2016 року за іпотечним договором № MRTG-000000013330/S. 03.10.2016 року укладений договір про відступлення права вимоги між ТОВ «ЛЕВЕЛЗ» та [PERSON] за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000013330 від 13.06.2008 року та договір відступлення права вимоги від 03.10.2016 року укладений між ТОВ «ЛЕВЕЛЗ» та [PERSON] за іпотечним договором № MRTG-000000013330/S. 05.10.2016 року укладено договір відступлення права вимоги між [PERSON] та [PERSON] за договором про іпотечний кредит № MRTG-000000013330 від 13.06.2008 року та договір відступлення права вимоги від 05.10. 2016 року укладений між [PERSON] та [PERSON] за іпотечним договором № MRTG-000000013330/S. Згідно з\~Державним реєстром\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстром прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державним реєстром\~Іпотек [PERSON] набула прав та обов`язків первісного Іпотекодержателя з моменту нотаріального посвідчення правочину, тобто з 05.10.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України відступлення права вимоги є одним зі способів заміни кредитора в зобов`язанні. Проте, ця операція є не самостійним зобов`язанням, а лише похідним від основного. Зобов`язання - це правовідносини, у яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від учинення певної дії (негативне зобов`язання); кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України). Сторонами договору відступлення права вимоги є первісний кредитор і новий кредитор. Суть операції полягає в тому, що первісний кредитор відступає своє право вимагати виконання зобов`язання іншій особі - новому кредитору. Останній своєю чергою набуває права вимагати від боржника виконання зобов`язання. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі й на умовах, що були на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Однак новий кредитор отримує не тільки ці права, а ще й ті, що забезпечують або гарантують виконання зобов`язання (порука, застава, гарантія, притримання тощо). Відповідно до п. 3 договору про відступлення прав за іпотечним договором від 05.10.2016 року - до нового Іпотекодержателя, а саме Громадянки Бельгії [PERSON] , переходять усі права первісного Іпотекодержателя за договором іпотеки у повному обсязі та на умовах які існували на момент відступлення прав вимоги, включаючи та не обмежуючись правом звернути стягнення на предмет іпотеки. Станом на сьогоднішній день, Іпотека є чинною, судом не визнано вищевказаний договір про відступлення прав за іпотечним договором недійсним. Враховуючи, що [PERSON] набула прав іпотекодержателя за іпотечним кредитним договором № MRTG-000000013330 від 13.06. 2008 року, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.10.2017 року у справі № 369/11828/15-цзамінено\~стягувача з ПАТ «Укрсоцбанк» на [PERSON] , в тому числі судом замінено стягувача і щодо стягнення боргу з [PERSON] як з поручетеля. Таким чином до [PERSON] на законних підставах перейшли усі права первісного Іпотекодержателя за договором іпотеки, включаючи вимоги передбачені договором поруки у повному обсязі та на умовах які існували на момент відступлення прав вимоги, включаючи та не обмежуючись правом звернути стягнення на предмет іпотеки. Водночас стягувач [PERSON] після укладення договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором та після заміни її стягувача у справі №369/11828/15-ц,\~яким стягнуто\~з позивача\~заборгованість за\~кредитним договором,не зверталась до позивача з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, хоча не була позбавлена такого права. Крім того, позивач зазначає, що у ДВС не відкрито жодного виконавчого провадження за виконавчими листами, виданими згідно рішення від 08.04.2016\~року у справі №369/11828/15-ц. Строк пред`явлення до виконання виконавчих листів, згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сплив 08.04.2019 року. Договором поруки не було встановлено точного строку, після якого порука припиняється. У п.п. 4.2, 4.3 вказаного договору зазначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором, та не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов`язання. Слід зазначити, що звертаючись з позовною вимогою до позивача та третьої особи про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, банк скористався своїм правом дострокового стягнення заборгованості за іпотечним кредитним договором, передбаченими пунктом 7.1.3. іпотечного договору та частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання основного зобов`язання. Таким чином можна зробити висновок, що строк виконання основного зобов`язання по Кредитному договору не встановлений і воно виконується частинами на протязі 30 років, але встановлений момент пред`явлення вимоги, тобто якщо позичальник за Кредитним договором, прострочить сплату кредиту, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів у повному обсязі. Враховуючи, що [PERSON] з 05.10.2016 року та з моменту заміни її стягувачем не зверталась з будь-яким вимогами про стягнення коштів за кредитним договором та договором поруки до [PERSON] - порука є припиненою. Водночас [PERSON] не зверталась до позивача про виплату заборгованості за іпотечним кредитним договором № MRTG-000000013330, тому порука за договором поруки №MRTG-000000013330/P від 13 червня 2008 року укладеного між ТзОВ «УніКредит Банк» та [PERSON] вважається припиненою. Зважаючи на те, договір поруки від 13.06.2008 року №MRTG-000000013330/P є чинним, в судовому порядку не визнавався недійсним, визнання поруки припиненою за договором поруки №MRTG-000000013330/P від 13.06.2008 року укладеного між ТзОВ «УніКредит Банк» та [PERSON] буде належним способом захисту прав позивача. З вищевикладених підстав підготовлено та подано до суду даний позов. 21.04.2022 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито загальне позовне провадження у справі. 29.07.2022 року через канцелярію суду відповідач [PERSON] зареєструвала відзив на позовну заяву в якій вказала, що позов визнає у повному обсязі. Розгляд справи просила проводити без її участі. 09.09.2022 року через канцелярію суду представник позивача зареєструвала заяву в якій позовні вимоги підтримала. Просила здійснювати розгляд справи за її та позивача відсутності. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відтак, порука є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань, тому має юридичне значення доти, поки не припинене основне зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України). У договорі поруки № MRTG-000000013330/Р від 13.06.2008 року не встановлено строк дії поруки, тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Звернення до суду після спливу передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку є підставою для відмови в позові у зв`язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року справа № 604/156/14-ц, провадження № 14-644цс18, постанові Верховного Суду від 16.09.2019 року справа № 201/8164/16-ц, провадження № 61-28479св18.

Outcome: approved