Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивач 05 листопада 2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Подільської районної у м.Полтаві ради про визнання права власності. У судовому засіданні представник позивача адвокат Назаренко О.Й. позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, просила відмовити. Не з`явилася третя особаприватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, не повідомивши суду про причини своєї неявки. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2020 року НМВ 973949, набув право приватної спільної часткової власності на 7/26 (сім/двадцять шостих) частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Іншим співвласником є [PERSON] , який на підставі свідоцтва про право на спадщину ВЕХ/619693, 28.09.2007, виданого 1-шою Полтавською держнотконторою №4-1834, набув права приватної спільної часткової власності на 6/13 (шість/тринадцятих) частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками будинку номер [ADDRESS] за вищевказаною адресою, між нами визначений порядок користування житловим будинком, який має окремі самостійні виходи для кожного. Кожна частка житлового будинку оснащена електропостачанням, окремими лічильниками, що не перешкоджає виділенню належної [PERSON] частки вказаного житлового будинку в окреме домоволодіння та не порушуватиме права ні позивача, ні відповідача. Враховуючи те, що користування та розпорядження нерухомим майном, що перебуває у спільній частковій власності можливе лише за згодою всіх співвласників цього майна, тому це створює [PERSON] додаткові обов`язки та перешкоди в реалізації правомочностей права власності. Позивач звернувся до відповідача з відповідним проханням, але відповіді не отримав. Тому [PERSON] був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. [PERSON] було замовлено проведення технічної інвентаризації, за результатами якої виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У висновку судового експерта Федорова Д.Ф. №87 від 26.10.2021 року за результатами будівельно-технічного, земельно-технічного, оціночно-будівельного дослідження у вищевказаному житловому будинку та земельної ділянки, вказано: По першому питанню: порядок користування земельною ділянкою площею для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] площею 1410 кв.м. за яким: -823 кв. м. ізольована частина [PERSON] (позначена зеленим кольором); -Ізольована частина [PERSON] (позначена жовтим кольором). По другому питанню: на підстав проведених досліджень експерт установив, що частина житлового будинку літ.А-1 з частиною господарських будівель за адресою: [ADDRESS] , яка складає частку 7/26 +7/26 =7/13 і належить на праві приватної власності [PERSON] , - є планувально ізольованою частиною, яка має окремий вхід зі сторони [ADDRESS] , частина житлового будинку літ.А-1 має необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, котрі відповідають будівельно-технічним вимогам для окремого проживання. За результатами проведеного дослідження експерт робить висновок, що виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна 7/26+7/26=7/13 частин домоволодіння з частиною господарських будівель за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , технічно можливо, при цьому площа закріпленої за цією частиною земельної ділянки складає 823 кв.м. До складу 7/26+7/26=7/13 частини, яку за вимогами будівельно-технічних норм можливо виділити [PERSON] , як окремий самостійний об`єкт нерухомого майна, входять: -частина загальною площею 55,4 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м. житлового будинку літ.А у складі приміщень: тамбур №1, площею 2,5 кв.м., сіни №1-1 площею 11,7 кв.м, передпокій №1-2 площею 6,9 кв.м., житлова кімната №1-3 площею 19,4 кв.м., житлова кімната №1-4 площею 12,2 кв.м., санвузол №1-5 площею 2,7 кв.м. -Вбиральня літ.Е, гараж літ.З, сарай літ.Н, огорожа №1, огорожа №4, ворота-хвіртка №5, огорожа №6. До складу 6/13 частини, яку за вимогами будівельно-технічних норм можливо виділити відповідачу [PERSON] як окремий самостійний об`єкт нерухомого майна, входять: Частина загальною площею 40,3 кв.м., житловою площею 19,3 кв.м. житлового будинку літ. А-1 у складі приміщень: сіни №ІІІ площею 9,4 кв.м., кухня №2-2 площею 11,6 кв.м., житлова кімната №2-3 площею 19,3 кв.м; Гараж літ.В, сарай літ.в, вбиральня Г, погріб літ.и, огорожа №2, ворота-хвірта №3, трубопровід №7. По третьому питанню: На підставі проведених розрахунків експерт встановив, що ринкова вартість 7/26+7/26=7/13 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що належать [PERSON] складає 353800 (триста п`ятдесят три тисячі вісімсот) гривень. Земельна ділянка, яка розташована по [ADDRESS] згідно кадастрового плану, виконаного ТОВ НВІ «Земресурс» складає 0,1410 га, з них: 0,0587 та належить [PERSON] , а 0, 0823 га [PERSON] . Узагальнюючи вищевикладене, згідно зі ст.. ст.. 21, 24 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права власності. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини. Статтею 319 ЦК України передбаченого, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Поділ майна, що перебуває у спільній власності, допускається тільки в тому випадку, коли це можливо без нерозмірного збитку для призначення цього майна. Відповідно до цього, у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування законодавства, що регулює прав власності громадян на житловий будинок», з доповненнями та змінами зазначено, що поділ права спільної власності на житловий будинок можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділена окрема частина будинку із самостійним виходом. Враховуючи висновок судового експерта, 7/26 частки в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , може використовуватися як самостійний об`єкт нерухомості. Відповідно, права відповідача внаслідок виділу частки [PERSON] в окреме домоволодіння не порушуються. Відповідно до ч.1 ст. 86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з зазначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч.1 ст. 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ч.4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визнається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ст.. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користування співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якої має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Згідно ст. 105 ЗК України спори між громадянами, яким належить житловий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка на праві спільної власності, щодо порядку використання і розпорядження земельною ділянкою вирішуються судом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved