Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь штраф за прострочення повернення позики в розмірі 51894,55 грн., три процента річних у розмірі 16933,41 грн., штраф за порушення умов договору іпотеки в розмірі 74135,07 грн., а також судові витрати. Позов обґрунтований такими обставинами. 19.09.2011 року між сторонами був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою H.A., за умовами якого позивач позичив [PERSON] 295809,43 грн., що в еквіваленті складає 37100 дол. США за курсом НБУ на момент укладення договору позики (100 дол. США - 797,3300 грн.). Пунктом 1 договору позики був встановлений наступний графік повернення грошей: еквівалент 700 дол. США не пізніше 19.10.2011 року; еквівалент 700 дол. США не пізніше 19.11.2011 року; еквівалент 35700 дол. США не пізніше 19.12.2011 року. Відповідно до п. 10 договору в разі порушення термінів виплати або несвоєчасного повернення суми позики, відповідач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 3,5 % щомісячно від суми позики. Станом на 09.12.2013 року зобов`язання за договором позики відповідач не виконала, тому штраф за прострочення виконання зобов`язання за останній рік за вирахуванням періоду з січня по липень 2013 року, коли відповідач частково сплачувала штрафні санкції, становить 6492,5 дол. США, або 51894,55 грн. Крім того, виконання зобов`язання за укладеним договором позики було забезпечено іпотекою. Скориставшись правом на реалізацію предмета іпотеки для задоволення вимог за договором позики, 09.12.2013 року позивач уклав договір купівлі-продажу, за умовами якого [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] , за 304 471 грн. При підготовці документів для укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки було виявлено, що відповідач всупереч п. 2.3.9 договору іпотеки зареєструвала свою сестру [PERSON] . У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму штрафу, передбаченого договором іпотеки, у розмірі 25% від вартості предмета іпотеки, що становить 9275 дол. США, що за офіційним курсом НБУ дорівнює 74135,07 грн. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України [PERSON] , яка прострочила повернення суми позики з 19.12.2011 року по 09.12.2013 року має сплатити 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочки, що становить 16933,41 грн. У зв`язку з викладеним позивач змушений був звернутися за захистом свої прав до суду. Представник [PERSON] у відкритому судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. [PERSON] та її представник у відкритому судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову. 28 квітня 2021 року представником відповідача було подану заяву, в якій, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову зазначила, що в порушення вимог ст. 192 ЦК України проведені позивачем розрахунки заборгованості здійснені не у національній валюті, а у доларах США. Крім того зазначила, що 19.04.2012 року відповідачем було сплачено [PERSON] як представнику [PERSON] у рахунок погашення зобов`язання за договором позики суму у розмірі 4201 грн. (еквівалент 520 доларів США), що підтверджується відповідною розпискою. Відповідно при розрахунку суми штрафи мала бути врахована лише сума не виплаченого зобов`язання. Щодо реєстрації сестри [PERSON] у спірній квартирі зазначила, що довідка про склад сім`ї, видана дільницею 2 КП «ЖКС Хмельницький» 2013 року може лише підтвердити реєстрацію місця проживання, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач не давав свою згоду на реєстрацію в квартирі. Крім того, 01 грудня 2022 року представник [PERSON] подала до суду заяву про застосування строку позовної давності в якій зазначила наступне. Так укладений між сторонами договір позики від 19.09.2011 року встановлює, що повернення грошових коштів переданих у позику має відбутися не пізніше 19.12.2011 року. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно перебіг позовної давності за основною вимогою та відповідно за вимогою про стягнення неустойки почався 20.12.2011 року. Позовну заяву у справі 521/976/14-ц було подано 28.01.2014 року тобто зі спливом строку позовної давності в частині вимог про стягнення штрафу. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено в судовому засіданні, 19.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою H.A. за реєстр. № 8945. Відповідно до п. 2 договору [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 295809,43 грн., що в еквіваленті складає 37100 дол. США по курсу НБУ станом на момент укладення договору позики (100 дол. США - 797,3300 грн.). У свою чергу, [PERSON] зобов`язалася повернути суму позики до 19.12.2011 року згідно з наступним графіком повернення грошей: еквівалент 700 дол. США - не пізніше 19.10.2011 року; еквівалент 700 дол. США - не пізніше 19.11.2011 року; еквівалент 35700 дол. США - не пізніше 19.12.2011 року. Відповідно до п. 10 цього договору у разі, коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму, вказану в пункті 1 цього договору або порушує будь-які терміни виплати згідно графіку, то за неналежне виконання умов цього договору він зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 3,5 % щомісячно від суми вказаної в пункті 1 цього договору. Крім того, 19.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] з метою забезпечення виконання зобов`язань за укладеним договором позики, був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою H.A. за реєстр. № 8946. За умовами договору [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.9. договору іпотеки вартість предмету іпотеки становить 295809,43 грн., що в еквіваленті складає 37100 дол. США по курсу НБУ на момент укладення договору позики (100 дол. США - 797,3300 грн.). У п. 4.1 договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, в тому числі і з правом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем безпосередньо шляхом укладення договору купівлі-продажу. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконувала, позивач реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки та 09.12.2013 року уклав договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою H.A. за реєстр. № 8954, за яким [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Продаж здійснено за 304471 грн. Зазначені грошові кошти були спрямовані на погашення суми боргу за договором позики у розмірі 37100 дол. США. Оскільки станом на 09.12.2013 року зобов`язання за договором позики з боку [PERSON] не були виконані, позивач, відповідно до п. 10 договору позики просить сятгнути штраф за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 3,5 % від суми позики 37100 дол. США за кожен місяць прострочки. Відповідно до наданого розрахунку, розмір штрафу за період з 28.01.2013 року по 28.01.2014 року становить 15582 дол. США (= 37100 * 3,5 % * 12 міс.). Позивач зазначив, що [PERSON] з січня по липень 2013 року частково сплачувала штрафні санкції, тому вимоги по сплаті штрафних санкцій за вказаний період часу в розмірі 9089,5 дол. США ним не заявляються. Отже, заборгованість по штрафу за вирахуванням сплаченої суми становить 6492,5 дол. США, що за курсом НБУ 1 дол. США - 7,993 грн. дорівнює 51894,55 грн. Крім того, при підготовці документів для укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки, позивач дізнався про те, що у квартирі [ADDRESS] , яка виступає предметом іпотеки, 15.02.2013 року була зареєстрована [PERSON] , 1972 р.н., яка є сестрою відповідача. Оскільки [PERSON] своєї згоди на реєстрацію [PERSON] за адресою розташування предмета іпотеки не надавав, то позивач вважає, що такі дії з боку [PERSON] є порушенням взятих нею зобов`язань за договором іпотеки, а саме п. 2.3.9 договору іпотеки. Відповідно до п. 2.3.9 договору іпотеки іпотекодавець прийняв на себе зобов`язання не передавати предмет іпотеки в оренду (майновий найом), наступну іпотеку, у спільну власність, у позичку, не здійснювати його відчуження або інше розпорядження предметом іпотеки, не ставити будь-яких фізичних осіб на реєстраційний облік за адресою розташування предмету іпотеки без попередньої письмової згоди іпотекодержателя. Відповідно до п. 2.3.14 договору іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених п. п. 2.3.2., 2.3.4-2.3.13. даного договору, він сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 25 % від вартості предмету іпотеки, зазначеної у п. 1.9. цього договору. Таким чином, за порушення [PERSON] п. 2.3.9 договору іпотеки позивач просить стягнути з відповідача штрафу, розмір якого становить 9275 дол. США (25 % від 37100 дол. США), що за офіційним курсом НБУ 1 дол. США - 7,993 грн. дорівнює 74135,07 грн. [PERSON] свої зобов`язання щодо сплати вищезазначених штрафних санкцій у розмірі 51894,55 грн. та 74135,07 грн. добровільно не виконала. Таким чином, спірні відносини між сторонами виникли із приводу виконання зобов`язань за договором позики та договором іпотеки і настання відповідальності за їх порушення, що регулюється главами 49 та 51 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Так, відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд критично ставиться до доводів представника відповідача щодо проведення позивачем розрахунків заборгованості не у національній валюті, а у доларах США. Згідно з ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. З матеріалів справи вбачається, що всі розрахунку заборгованості відповідача проведено в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, та кошти які простить стягнути позивач зазначені в гривнях, таким чином доводи представника відповідача суд вважає необґрунтованими. Суд також вважає необґрунтованими доводи представника відповідача щодо реєстрації сестри відповідача - [PERSON] . Як вбачається з довідки про склад сім`ї, виданої дільницею 2 КП «ЖКС Хмельницький» 05.12.2013 року, у спірній квартирі зареєстрована [PERSON] з 15.02.2013 року. Будь-які відомості про згоду позивача на реєстрацію вказаної особи, зокрема письмової, відповідно п. 2.3.9 договору іпотеки, матеріали справи не містять. Про відсутність надання вказаної згоди також зазначалось позивачем. Таким чином доводи сторони позивача, що [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартині за згоди позивача не підтверджені належними та допустимими доказами. Разом із цим, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо спливу строку позовної давності в частині вимог про стягнення штрафу у розмірі 51894,55 грн., оскільки перебіг позовної давності за основною вимогою та відповідно за вимогою про стягнення неустойки почався 20.12.2011 року, а позовну було подано 28.01.2014 року, тобто з порушенням строку, визначеного п. 1, ч. 2, ст. 258 ЦК України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Згідно ч. З, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов в частині вимог про стягнення штрафу у розмірі 51894,55 грн. задоволенню не підлягає. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання. на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки [PERSON] прострочила повернення суми позики у розмірі 35700 дол. США у період з 19.12.2011 року по 09.12.2013 року, то вимоги позивача щодо стягнення з неї 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочки є законними та обґрунтованими. Розрахунок 3% річних, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача за прострочення виконання грошового зобов`язання, проведений судом наступним чином: з 19.12.2011 року по 09.12.2013 року кількість прострочених днів дорівнює 722; отже, 35700 дол. США х 3%: 365 х 722 = 2118,53 дол. США, що за офіційним курсом НБУ 1 дол. США - 7,993 грн. дорівнює 16933,41 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial