Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

У грудні 2020 року Житлово-будівельний кооператив №3, в особі голови правління кооперативу Урсаленко Н.П., звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати відумерлою спадщину (майно) [PERSON] , яка померла в 2015 році та проживала у квартирі [ADDRESS] . Заява мотивована тим, що у лютому 2015 року після лікування у м.Дніпро померла [PERSON] . У власності померлої знаходилась квартира за адресою: [ADDRESS] ., в якій вона проживала та була зареєстрована перед смертю. Зазначена квартира входить до Житлово-будівельного кооперативу № 3, не є майном територіальної громади міста Знам`янка та ніколи не перебувала на балансі комунальних служб міста Знам`янка. Спадкоємці, які б за законом або за заповітом звернулись до Знам`янської міської державної нотаріальної контори, відсутні. На даний час, з часу смерті [PERSON] , виникла заборгованість по сплаті грошових коштів на утримання майна житлово-будівельного кооперативу, а визнання майна відумерлим, зокрема квартири, необхідно заявнику для того, щоб у законному порядку реалізувати житлову квартиру, з метою погашення заборгованості по сплаті коштів на утримання майна кооперативу. За вказаного заявник вважає, що майно померлої має бути визнано відумерлим та перейти у власність територіальної громади. Представник заявника у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій заявлені вимоги про визнання спадщини [PERSON] відумерлою підтримав у повному обсязі і просив розглядати справу за його відсутності. У судових засіданнях, які відбулися за часом раніше, надавав пояснення аналогічні викладеним у поданій заяві. Представник заінтересованої особи - Знам`янської міської ради, у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій заперечував проти встановлення факту про відумерлість спадщини та просив розглядати справу без його пристуності. У попередніх засіданнях вказував, що заява про відумерлість спадщини повинна подаватися територіальною громадою, а не кооперативом. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, причини неявки не повідомив. Будь-які заяви та клопотання від нього не надходили. Заінтересована особа [PERSON] за даними Світловодського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), помер [INFO] . Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності заявника та заінтересованих осіб на підставі наявних справі доказів. Дослідивши матеріали справи, інвентаризаційну справу, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у місті Дніпро Дніпропетровської області померла [PERSON] , [INFO] , уродженка села Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області, про що свідчать свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 08 лютого 2017 року та актовий запис про смерть №127 від 08 лютого 2017 року. Відповідно до довідок ТОВ «ЄРЦ КП» від 20 липня 2018 року та довідки виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 24 листопада 2021 року, з 13 грудня 2016 року по 22 березня 2017 року [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На день її смерті інші зареєстровані особи за вказаною адресою відсутні. У першій Кам`янській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області 20 липня 2018 року заведено спадкову справу за №536/2018, з матеріалів якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини [PERSON] від 20 липня 2018 року звернувся її племінник [PERSON] . Постановою нотаріуса від 02 квітня 2021 року [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після тітки [PERSON] , оскільки заява про видачу йому спадщини подана до нотаріальної контори після спливу 6-ти місячного строку з дня смерті спадкодавця. Документів, які б підтверджували фактичне прийняття ним спадщини нотаріусу не надані. Відомостей про те, що [PERSON] подавав до суду заяву про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, або ж про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на день його смерті, чи інших заява спрямованих на прийняття спадщини [PERSON] та такі були задоволені, судом не здобуто. Крім того з матеріалів спадкової справи [PERSON] вбачається, що 22 лютого 2000 року у Знам`янській міській державній нотаріальній конторі за реєстровим №181, було посвідчено заповіт від імені [PERSON] , відповідно до якого належну їй на праві власності квартиру від номером [ADDRESS] , а також все інше майно, яке буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON] . За даними УДМС в Кіровоградській області та Світловодської міської ради Кіровоградської області, [PERSON] , [INFO] , з 01 квітня 2014 року був зареєстрований по [ADDRESS] . Відповідно до актового запису про смерть №198 від 22 лютого 2022 року виданого Світловодським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] помер [INFO] . З довідки житлово-будівельного кооперативу №3 від 20 січня 1995 року №3 вбачається, що [PERSON] являється членом ЖБК №3 в [ADDRESS] . У даному кооперативі за [PERSON] закріплена двохкімнатна квартира [ADDRESS] , житловою площею 30,2 м2. Виплата вартості квартири закінчена в грудні місяці 1988 року. 22 грудня 2013 року між житлово-будівельним кооперативом №3 та [PERSON] укладено договір відносин власників житлових і нежитлових приміщень далі (членів кооперативу) та житлово будівельного кооперативу, відповідно до якого кооператив надає послуги власникам квартир з управління неподільним та загальним майном житлового кооперативу, забезпечує належну його експлуатацію та утримання, забезпечує відповідні умови користування неподільним майном. Вдасник квартири бере участь у витратах на виконання зазначених робіт. Відповідно до довідки голови Житлово-будівельного кооперативу № 3 від 29 серпня 2022 року, за квартирою [ADDRESS] , яка належала [PERSON] існує заборгованість за обов`язкові платежі на експлуатаційно- ремонтні потреби кооперативу №3, згідно з договором та статутом кооперативу з квітня 2017 року по серпень 2022 року в сумі 7689 грн. 00 коп. У статуті житлово-будівельного кооперативу №3 по [ADDRESS] , зазначено, що метою створення кооперативу є забезпечення житлових, економічних та соціальних потреб його членів на основі поєднання їх особистих та колективних, трудової участі та майна, поділу між ними ризиків, витрат від діяльності кооперативу, розвитку їх самоорганізацію, самоуправління та самоконтролю. Кооператив здійснює експлуатацію і ремонт нежитлових будівель та прибудинкової території за рахунок коштів кооперативу на засадах самооплатності. Майно кооперативу складається з жилого 70 квартирного будинку та інженерно-технічних комунікацій. Кошти кооперативу складається зокрема з внесків на проведення капітального ремонту житлового будинку, внесків на експлуатацію житлового будинку та утримання будинкової території. Кошти кооперативу складаються з статутних внесків і обов`язкових платежів членів кооперативу. Член кооперативу зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати належні платежі. Відомості про речові права на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Разом з цим, у довідці про належність побудови домоволодіння [ADDRESS] , зареєстрованих інвентаризаційним бюро в реєстраційній книзі домоволодіння, під реєстраційним №4811/24 вказано, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі довідки ЖБК №3 від 20 січня 1995 про повну сплату пайового взносу за квартиру. Згідно зі ст.128 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. За положеннями ст.15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово - будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру дачу гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказані норми дублюються у ст.384 ЦК України (в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. В п.п. 69. 71 Листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Жирлове право)» зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст.15 Закону України «Про власність», набувають права власності на квартиру. З п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування сулами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі що згідно зі ст.15 Закону України «Про власність, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на власний розсуд. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається; що суди цовинні мати на увазі що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права вдарцрсті. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражиого чи іншого кооперативу або товариства. Таким чином, судом встановлено, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належала на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] , та вказана квартира ввійшла до маси спадкового майна останньої. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до положень ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлою майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно достатті 1231 цього Кодексу. Відповідно до п.8 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до вимог ст.338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, те, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - житлова квартира [ADDRESS] , спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, спадщина не прийнята, з моменту відкриття спадщину минуло більше п`яти років, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, судові витрати заявнику не відшкодовуються.

Outcome: approved