Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 13\~250 гривень 00 копійок. Позивачка не погоджується з вчиненим виконавчим написом та вважає, що він не підлягає виконанню, оскільки під час його вчинення приватний нотаріус зокрема не дотримався вимог ст. ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій в частині переліку документів, що є підставами для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Також посилалася в позові на те, що не отримувала повідомлень про заміну кредитора, чим на її думку відповідач порушив її право на врегулювання спору в досудовому порядку. В якості підстави позову зазначила про те, що нотаріус не перевірив безспірність суми заборгованості на підставі первинних документів, а наданий йому договір не був нотаріально посвідчений. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити (а.с.7). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.44). Відзив на позов не надав. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виконавчого напису, вчиненого 22 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, остання пропонує стягнути грошові кошти з позивачки [PERSON] в сумі 13\~250\~гривень 00\~копійок, які є боргом за Кредитним договором №1770715 від 09 січня 2020 року, укладеним між відповідачкою та ТОВ «АВЕНТУС Україна», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (а.с.9). Стягнення заборгованості проводиться за період з 07 грудня 2020 року по 24 лютого 2021 року і складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 8 000 гривень 00 копійок, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 4 320 гривень 00 копійок та витрат за вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №3355. Відповідно до постанови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22 листопада 2021 року, яка прийнята під час примусового виконання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 3355 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю. О., було відкрито виконавче провадження № 67515646 по виконанню спірного виконавчого напису (а.с.11). Як з`ясовано з копії Договору №1770715 від 09 січня 2020 року про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту (а.с.13-15), який укладений між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] , сторони домовились про надання позивачці кредиту в загальному розмірі 8 000 гривень 00 копійок строком на 30 днів на споживчі цілі. Даний договір нотаріально не посвідчений та наданий зі складу документів виконавчого провадження № 67515646. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Суд посилається на те, що відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1722 від 29 червня 1999 року, даний перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662. Вказана постанова КМУ визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14. Як зазначає в своїй постанові від 21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в справі №910/10374/17 - резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника". Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів № 779 та № 780 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, проаналізувавши зазначені судові рішення, суд вважає, що на час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису 22 травня 2021 року, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів був недійсним і тому приватний нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис за договором, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», який не був нотаріально посвідчений. Тому суд вважає, що доводи позивачки про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом на підставі договору, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС\~Україна» та\~нею 09\~січня 2020\~рокутаким, що не підлягає виконанню є слушними і таким, що підлягають задоволенню, оскільки нотаріусу не було надано нотаріально посвідченого такого договору, що встановлено судом з наданих позивачкою доказів. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачкою доведено суду про існування порушень законодавства при його вчиненні. В той же час суд вважає, що позивачка не довела суду належними та допустимим доказами свої посилання в частині відсутності безспірності заборгованості за Кредитним договором, оскільки не довела існування іншої суми заборгованості, ніж та що була зазначена у виконавчому написі, які і інші підстави позову. Оскільки судом достовірно встановлено відсутність правових підстав у приватного нотаріуса вчиняти виконавчий напис за договором, який не був нотаріально посвідчений, тому наявність інших порушень з боку приватного нотаріуса при вчиненні виконавчого напису суттєво не впливає на правомірність чи неправомірність дій нотаріуса під час вчинення зазначеного виконавчого напису, враховуючи, що чинне законодавство не передбачає права на вчинення такого напису за таким кредитним договором саме з підстав порушення вимог про надання документів для вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір, який вона сплатила під час звернення з позовом до суду (а.с.2). На підставі викладеного, ст.ст. 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved