Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким встановити юридичні факти, що: \~ \~ \~ \~- [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] з січня 2008 року, в тому числі не проживав за вказаною адресою на момент смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; \~ \~ \~ \~- [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2006 року, в тому числі не проживав за вказаною адресою на момент смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; \~ \~ \~ \~- [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] з літа 2014 року, в тому числі не проживала за вказаною адресою на момент смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Свої вимоги позивач мотивує тим,\~що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/6 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , земельних ділянок, розташованих на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області та іншого майна. Чоловік [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований по день своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . Вона позивач, є дружиною померлого [PERSON] , та прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка фактом свого постійного проживання разом з ним на момент його смерті в одному домоволодінні. Однак, на момент смерті [PERSON] з ними в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані їх діти: син [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] , які фактично не проживали за зазначеною адресою: - син [PERSON] - з січня 2008 року; - син [PERSON] - з 2006 року; - донька [PERSON] - з літа 2014 року. Син [PERSON] приблизно у січні 2008 року виїхав до Російської Федерації на заробітки та залишився там проживати по теперішній час. Проживає та працює в м.Довгопрудний Московської області. Востаннє приїжджав на поховання батька. Син [PERSON] зі своєю сім`єю проживає у власному будинку за адресою: [ADDRESS] . Донька [PERSON] влітку 2014 року разом зі сім`єю виїхала в м. Довгопрудний Московської області Російської Федерації, де працює та проживає. Встановлення цього юридичного факту позивачу необхідно для вирішення питання про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Зазначене стало приводом для звернення до суду. Ухвалою від 19.08.2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 09:00 годину 05.09.2022 року (а.с.18), про що повідомлено сторони (а.с.19-21). В підготовче засідання 05.09.2022 року: -позивач прибула, не відмовлялася від своїх вимог, наполягала на їх задоволенні; -відповідач [PERSON] - не прибув, однак на електронну пошту суду надіслав заяву про визнання позовних вимог, яка ним не була підписана (а.с.23); -відповідач [PERSON] - також не прибула, на електронну пошту суду надіслала заяву про визнання позовних вимог, яка неоформлена належним чином, а саме не підписана заявником (а.с.24-25); -відповідач [PERSON] не прибув, причини не явки не повідомив, хоча повідомлений належним чином (а.с.21-22). За участю позивача [PERSON] , суд відклав підготовче засідання на 09:00 годину 21 вересня 2022 року (а.с.27, 29), по що повідомив сторін по справі (а.с.28, 30, 31). В підготовче засідання 21.09.2022 року: -позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою (а.с.28) - не прибула. На адресу суду подала заяву, згідно якої наполягала на своїм вимогах, просила їх задовольнити (а.с.32). -відповідач [PERSON] - позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити та розгляд справи провести у його відсутність (а.с.40-41); -відповідач [PERSON] не прибула, позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити та розгляд справи провести у її відсутність (а.с.38-39); -відповідач [PERSON] не прибув, через канцелярію суду подав заяву, власноручно написану про визнання позовних вимог, та проведення розгляду справи у його відсутність (а.с.37). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку\~про задоволення\~\~позовних вимог\~за наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , про що складно запис акту про смерть №682 від 18.09.2021 Болградським відділом реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі якого видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки, домоволодіння в с.Василівка, тощо. Спадкоємцями за законом першої черги є: -дружина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 07.12.1971 року Василівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.7); -син [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.07.1977 року, виданого Василівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.8); -донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.02.1984 року народження, виданого Василівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.10) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2014 року, виданого Болградським відділом реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.11); -син [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.11.1981 року, виданого Василівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.9). Згідно довідки Василівської сільської ради Болградського району Одеської області №545 від 01.08.2022 року [PERSON] , [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1975 року по день смерті [INFO] (а.с.12). Крім цього, за даними Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, зазначеними в довідці №556 від 10.08.2022 року (а.с.13) вбачається, що згідно особового рахунку № [NUMBER] погосподарської книги №3, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] станом на 14.04.1991 року відносилось до суспільної групи колгоспний двір, та в ньому були зареєстровані і проживали: - голова двору [PERSON] , його дружина [PERSON] , та їх діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На день смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] у спадковому будинку були зареєстровані: дружина [PERSON] , їх діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та онуки: [PERSON] , [PERSON] (а.с.13). Інформація щодо зареєстрованих осіб в спадковому домоволодінні також підтверджується довідкою Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, зазначеними в довідці №544 від 01.08.2022 року (а.с.14). Комісією Василівської сільської ради Болградського району Одеської області у складі працівників апарату виконкому Василівської сільської ради Болградського району Одеської області: Кунєвою Катериною Дмитрівною, [PERSON] , [PERSON] було проведено опитування свідків (а.с.15): \~ \~ \~ \~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~ зареєстровану\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~(паспорт\~ [NUMBER] \~виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 14.06.2002 р.); - [PERSON] , [INFO] , зареєстровану за адресою: [ADDRESS] (паспорт громадянина України № [NUMBER] виданий органом 5129 дата видачі 16.09.2020 р.). В результаті опитування було встановлено наступне: - [PERSON] приблизно з січня 2008 року не проживає за місцем реєстрації по [ADDRESS] . Він у січні 2008 року виїхав до Росії як заробітчанин та й лишився там по теперішній час. Проживає та працює в Московській області. Додому до батьків в гості приїжджав дуже рідко. Востаннє приїжджав па похорони батька. - [PERSON] не проживає за місцем реєстрації по [ADDRESS] . Влітку 2014 року вона виїхала до Росії разом зі сім`єю, працює та проживає в Московській області. Додому до батьків в гості приїжджала дуже рідко. Востаннє приїжджала на похорони свого батька. - [PERSON] дійсно зареєстрований, але не проживає в батьківському будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] приблизно з 2006 року. Він разом зі своєю сім`єю проживає у власному будинку за адресою: [ADDRESS] . Цим самим\~свідки підтверджують\~те,\~що [PERSON] \~з січня\~2008\~року,\~ [PERSON] з\~2006\~року,\~ [PERSON] з\~2014\~року,\~не проживають\~разом з\~батьками в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . На час\~смерті батька\~ [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~його діти\~ [PERSON] ,\~1977\~р.н.,\~ [PERSON] ,\~1981\~р.н.,\~ [PERSON] ,1984 р.н. за адресою: [ADDRESS] - не проживали. З ним проживала лише його дружина - [PERSON] [INFO] , яка на протязі останнього року його життя доглядала за ним, так як він тяжко хворів. Зазначений Акт опитування свідків підписаний самими свідками, усіма членами комісії, секретарем виконкому Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Івановою І.І., та скріплено гербовою печаткою Василівської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.15). Крім цього, Василівською сільської ради Болградського району Одеської області надано суду довідки 05.09.2022 року за №№598, 599, 600 за підписами сільського голови Бойчева П. та секретаря Іванової Г. Василівської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.34-36) згідно яких: [PERSON] , [INFO] (а.с.34) [PERSON] , [INFO] (а.с.35) [PERSON] , [INFO] (а.с.36), зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але тривалий час фактично не проживають: з 2008 року, з 2014 року, з 2006 року відповідно (а.с.34-26). Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа\~проживає строком\~понад шість\~місяців на\~рік, а місце перебування - це адміністративно- територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст.1296 ЦК України). Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Аналогічно і щодо факту не проживання особи за певною адресою. Отже, реалізація права на спадщину позивачем [PERSON] за законом, в тому числі, залежить від встановлення судом факту не проживання осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] на час відкриття спадщини, який має юридичне значення для заявника. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом достовірно встановлено, що відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не проживали разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] протягом тривалого часу, тобто за довго до його смерті, що підтверджено у сукупності доказами у справі. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Метою встановлення факту не проживання відповідачів зі спадкодавцем, є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна позивачем, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, а саме про визнання осіб, тобто відповідачів такими, що не проживали за однією адресою зі спадкодавцем на час його смерті. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved