Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат П`ятецький С.В. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 06.05.2022 року №245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки», зобов`язати виконавчий комітет БМР повернути під опіку [PERSON] малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . І. Позиція сторін у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням виконавчого комітету БМР від 22.09.2015р. за №358 [PERSON] була призначена опікуном над малолітніми своїми онуками [PERSON] та [PERSON] . Однак, рішенням ВК БМР від 06.05.2022 №245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки» було вирішено негайно відібрати у [PERSON] її малолітніх онуків, а також припинити опіку позивача над дітьми. Вказане рішення обґрунтоване тим, що 02.05.2022р. позивач [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим не здатна була контролювати свої дії та забезпечити дітям належний догляд, діти були голодні, брудні, не доглянуті. Позивач вважає, що обставини, які викладені у вказаному рішенні є надуманими та такими, що не мають будь-якого підтвердження. На час розгляду даної справи діти проживають в дитячому будинку сімейного типу родини [PERSON] . [PERSON] відмовляла позивачу в побаченні зі своїми внуками, лише одного разу надала дозвіл на побачення позивачу - [INFO] в день народження внучки [PERSON] . Діти плачуть, не розуміють, чому їх забрали з дому і хочуть, щоб їх повернули до бабусі. Позивач забезпечила своїм онукам належні умови проживання, не здійснювала негативного впливу на дітей, ніколи не застосовувала насильства до дітей, належно піклувалася і доглядала своїх онуків. Позивач зазначає, що в день відібрання дітей не існувало та не існує жодних обставин, які загрожують життю чи здоров`ю дітей. Позивач не позбавлялася батьківських прав, не перебуває на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері, не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, має постійне місце проживання, не страждає на хвороби, які б несли загрозу оточуючим або які б вимагали стороннього догляду, не була засудженою, тобто відсутні підстави для припинення опіки. У оскаржуваному рішенні немає посилання на конкретні й підтверджені обставини, які б загрожували життю або здоров`ю дітей. Позивач зазначає, що за наведених в оскаржуваному рішенні обставин, орган опіки та піклування зобов`язаний був негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду із заявою про відібрання дітей, чого зроблено не було, діти були відібрані без рішення суду. Окрім того, позивач зазначає, що лише суд за заявою органу опіки та піклування може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту. Відповідач безпідставно припинив опіку. Отже, прийняття відповідачем оскаржуваного рішення на підставі пункту 51 постанови КМУ №866, без звернення до суду не відповідає положенням Цивільного кодексу України. А тому, позивач вважає незаконним рішення ВК БМР від 06.05.2022 року №245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки» та просить суд його скасувати, а також просить зобов`язати ВК БМР повернути під опіку [PERSON] її малолітніх онуків [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні позивач та її представник адвокат П`ятецький С.В. підтримали позовні вимоги. Заперечуючи позов, відповідач Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради подав відзив, в якому зазначив, що дійсно, у службі у справах дітей БМР на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, перебувають малолітні діти [PERSON] та [PERSON] . Мати дітей [PERSON] , згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2015 року у справі № 357/5662/15-ц, позбавлена батьківських прав, відомості про батька малолітніх зазначені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно з рішенням ВК БМР від 22.09.2015 року № 358 «Про надання малолітнім [PERSON] та [PERSON] статусу дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки над ними та майном, яке їм належить» малолітнім надано відповідний правовий статус та встановлено над ними опіку з боку позивача, їхньої баби [PERSON] . Малолітні діти з їхнім опікуном [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] . Однак, позивач всупереч вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 249 СК України, почала зловживати алкогольними напоями, що стало причиною невиконання нею впродовж тривалого часу своїх обов`язків, порушення прав підопічних, неодноразового влаштування їх до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» та перебування малолітніх дітей в умовах безпосередньої загрози для їх життя та здоров`я. Представник відповідача [PERSON] , в судовому засіданні навів факти неодноразового залишення позивачем дітей без належного догляду. Представник відповідача вважає, що виконавчим комітетом БМР при прийнятті рішення від 06.05.2022 року № 245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки» не було допущено порушень чинного законодавства України. З огляду на існування загрози для життя та здоров`я дітей, було застосовано механізм негайного відібрання їх в опікуна. Даний механізм врегульовано пунктом 51 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, та відповідно до якого, у разі загрози для життя або здоров`я дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади може прийняти рішення про негайне відібрання дитини в опікуна, піклувальника. Виконавчий комітет БМР вирішив негайно відібрати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в опікуна [PERSON] , а також, виконавчий комітет Білоцерківської міської ради вирішив припинити опіку над малолітніми дітьми, з боку їхньої баби [PERSON] , оскільки, згідно абзацу 2 пункту 51 вказаного Порядку, в конкретному випадку, коли дитина відібрана в опікуна, вказана норма наділяє службу у справах дітей повноваженнями на звернення з клопотанням про припинення опіки, в результаті чого приймається відповідне рішення. Представник відповідача вказує, що позивач через зловживання алкоголем створила безпосередню загрозу для життя і здоров`я своїм внукам, не забезпечувала дітям належний догляд та безпечні умови проживання, в тому числі і під час воєнного стану, повітряної тривоги тощо, а тому рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 06.05.2022 року № 245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки» прийняте в межах та у спосіб, визначений положеннями чинного законодавства України, а позовні вимоги є безпідставними. Представник третьої особи Служби у справах дітей БМР Дишлюк В.О., заперечуючи позов, подав пояснення третьої особи, в яких навів факти порушень опікуном своїх обов`язків та зазначив, що опікун [PERSON] неналежно виконувала свої повноваження, а рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 06 травня 2022 року № 245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки» прийняте правомірно. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 21.06.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в загальному порядку, призначив справу до підготовчого засідання (а.с. 34) 11.07.2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача. (а.с. 39-41) 18.07.2022 року на адресу суду надійшло клопотання про заміну первісного відповідача Білоцерківську міську раду на належного відповідача Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради (а.с. 48), та з урахуванням вказаного клопотання було подано уточнену позовну заяву. (а.с. 49-54) 18.07.2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області за клопотанням представника позивача, замінив первісного відповідача Білоцерківську міську раду на належного Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради. (а.с. 56-57) 05.08.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача. (а.с.62-69) 05.08.2022 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову. (а.с. 126-128) 19.08.2022 року представник Служби у справах дітей БМР подав клопотання про допит свідків. (а.с. 129) 19.08.2022 року представник позивача [PERSON] подав клопотання про допит свідків. (а.с. 130) 06.09.2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника третьої особи про відкладення розгляду справи. (а.с. 139) 07.09.2022 року ухвалою суду зобов`язано Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради забезпечити участь психолога в судовому засіданні, яке відбудеться 20.09.2022 року о 10 год.00 хв, для заслуховування думки дитини [PERSON] . (а.с. 147-148) 12.09.2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи. (а.с. 152) Суд, заслухавши пояснення сторін, думку малолітньої дитини, покази свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своїм рішенням від 24 липня 2015 року у справі № 357/5662/15-ц позбавив матір [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] . Згідно з рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 22.09.2015 року № 358 «Про надання малолітнім [PERSON] та [PERSON] статусу дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки над ними та майном, яке їм належить», було встановлено опіку над [PERSON] та [PERSON] та призначено [PERSON] опікуном над малолітніми дітьми та майном, яке їм належить. (а.с. 8-10) Відповідно до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 06.05.2022р. за №245 «Про негайне відібрання малолітніх дітей в опікуна та про припинення опіки» було відібрано у позивача [PERSON] її малолітніх онуків [PERSON] та [PERSON] , а також припинено опіку позивача над її дітьми. (а.с. 11-14) Встановлено, що 02.0.2022 року було складено Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини. Даний акт було складено відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, комісією, у складі двох представників служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, двох працівників сектору ювенальної превенції Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та фахівця із соціальної роботи Білоцерківського міського центру соціальних. (111-115, 116-120) Відповідно до листа КНП «Київської обласної дитячої лікарні№2» діти [PERSON] та [PERSON] 02.05.2022 року при поступленні до лікарні були налякані, на контакт з персоналом йшли неохоче, були голодними, просили їжу у медичного персоналу і у матерів, які перебували у відділенні. Діти були неохайні, не володіли навиками особистої гігієни. За період перебування дітей в дитячій лікарні, [PERSON] своїх підопічних внучок не відвідувала, не цікавилася їх станом здоров`я та умовами перебування в закладі (а.с.121). Згідно відповіді за вих. № 443 від 30.05.2022 року наданої комунальним некомерційним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №4» повідомлено, що [PERSON] медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує. (а.с. 16) З характеристики КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №6» від 01.06.2022р. №125 вбачається, що за час проживання по [ADDRESS] , скарг на позивача до ЖЕК від сусідів не надходило, громадський порядок позивач не порушувала. (а.с. 17) Під час навчання дітей в дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) комбінованого типу №3 «Веселка» Білоцерківської міської ради 08.08.2017р. та 22.11.2017р. позивачу надавались характеристики, з яких вбачається, що [PERSON] відноситься до своїх обов`язків добросовісно, діти доглянуті, охайно одягнені, дітей приводить і забирає вчасно, цікавиться життям дітей у садочку. (а.с. 18,19) Згідно листа за вих.№56 від 01.07.2022р. Білоцерківська ЗОШ І-ІІІ ст. №17 надала інформація, що школу діти відвідували, пропусків уроків без поважних причин не було, діти приходили до школи охайними, чистими, мали все необхідне для навчання, під час дистанційного навчання працювали, домашні завдання виконували. Зі слів сусідів у квітні 2022 року школі стало відомо, що опікун [PERSON] зловживає спиртним, діти залишаються без належного догляду та піклування. Фахівець соціальної роботи [PERSON] разом з дільничним інспектором поліції відвідали сім`ю [PERSON] та зафіксували факт алкогольного сп`яніння [PERSON] (а.с.122). Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2016 року по справі № 357/7219/16-ц було відмовлено в задоволенні позову служби у справах дітей БМР про звільнення [PERSON] від повноважень опікуна. (а.с. 79-80) Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2017 року по справі № 357/7756/17, було відмовлено в задоволенні позову служби у справах дітей БМР про звільнення [PERSON] від повноважень опікуна (а.с. 91-92) ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування -над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст.247 СК України дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право: 1\\на проживання в сім`ї опікуна або піклувальника, на піклування з його боку; 2\\ на забезпечення їй умов для всебічного розвитку, освіти, виховання і на повагу до її людської гідності; 3\\на збереження права користування житлом, в якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону; 4\\на захист від зловживань з боку опікуна або піклувальника. Згідно ст.249 СК України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 251 СК України особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування. Статтею 75 ЦК України передбачені випадки та порядок звільнення опікуна та піклувальника. Зокрема зазначено, що суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. Суд, якщо він призначив піклувальника, або орган опіки та піклування може звільнити піклувальника від його повноважень за заявою особи, над якою встановлено піклування. За заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту. Статтею 76 ЦК Україи передбачені випадки припинення опіки. Зокрема, опіка припиняється: у разі передачі малолітньої особи батькам (усиновлювачам); у разі досягнення підопічним чотирнадцяти років. У цьому разі особа, яка здійснювала обов`язки опікуна, стає піклувальником без спеціального рішення щодо цього; Опіка припиняється у разі поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною. Відповідач, обґрунтовуючи свою позицію у справі щодо правомірності саме припинення опіки послався на п. 51 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866. Так, згідно п. 51 цього Порядку у разі загрози для життя або здоров`я дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади може прийняти рішення про негайне відібрання дитини в опікуна, піклувальника. Якщо дитина відібрана в опікуна, піклувальника, служба у справах дітей за місцем проживання дитини забезпечує її тимчасове влаштування та протягом семи днів подає клопотання голові районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади про припинення опіки, піклування, який протягом десяти днів розглядає клопотання та приймає відповідне рішення. Однак, в пункті 50 цього ж Порядку наведений виключний перелік підстав коли опіка припиняється. Даний перелік узгоджується з нормами ст. 76 ЦК України та не містить серед підстав для припинення опіки - невиконання опікуном своїх обов`язків, чи порушення прав підопічного . Згідно п. 1.1.,1.2. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад.(п. 1.3. Правил) Згідно п. 5.4. цих Правил опіка припиняється: після досягнення неповнолітніми п`ятнадцяти років, за винятком випадків, коли вони будуть в установленому порядку визнані недієздатними внаслідок психічних захворювань; у разі повернення неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, на виховання батькам; у разі одужання або значного поліпшення здоров`я особи, яка була визнана недієздатною, і відновлення судом її дієздатності; унаслідок смерті підопічного; унаслідок смерті опікуна. За підстав, зазначених у цьому пункті, крім досягнення неповнолітнім п`ятнадцяти років, а також у разі смерті підопічного опіка припиняється за рішенням органу опіки та піклування. Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що з підстав невиконання опікуном своїх обов`язків, та невідповідністю своєму призначенню, орган опіки та піклування може звільнити опікуна від виконання покладених на нього обов`язків, а не припинити опіку над малолітнім дітьми. Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Положення частин першої - третьої цієї статті застосовуються до відібрання дитини від інших осіб, з якими вона проживає. Згідно з ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 3 Конвенції про права дитини закріплює, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору (ст. 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.1 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. В зв`язку з наведеним,

Outcome: approved