Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між сторонами, який зареєстрований 14.01.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янка-Бузького районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 4, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 14.01.2014 між сторонами був укладений шлюб, від спільного шлюбу в них народилася донька [PERSON] .. Позивачка вказує, між сторонами немає спілкування та взаєморозуміння. Розлад у сімейних стосунках набув стійкого характеру. Шлюбні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть. З лютого 2022 проживаю окремо, а тому вважає, що подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. У зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом та просить суд шлюб розірвати. Ухвалою суду від 05.09.2022 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду, представник позивачки подала заяву про розгляд справи без участі, в якій просила суд розгляд справи здійснювати у відсутності позивача та його представника. Позов підтримують. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив, однак вказав про те, що викладені позивачкою обставини у позовній заяві не відповідають дійсності. Зокрема, ним вживалися заходи для збереження шлюбу, він надає матеріальну допомогу доньці кожного місяця, приймає участь у її житті та виховані, відвідує її за кордоном, не зважаючи на ту обставину, що позивачка без його відома та дозволу вивезла дитину за кордон. Він має намір звертатися в органи опіки та піклування з приводу визначення способу участі у вихованні дитини. Однак зважаючи на те, що позивачка з квітня 2022 року проживає з іншим чоловіком, вважає, що збереження сім`ї є не доцільним. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] повторно виданого 08.09.2022 Кам`янка-Бузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видно, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.01.2014. Від спільного подружнього життя мають доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученою копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, у відповідності до ст. 110 СК України, яка передбачає можливість пред`явлення одним з подружжя позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. З огляду на волевиявлення сторін, та, беручи до уваги наведені обставини, в тому числі і те, що сторони не проживають разом, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд вважає, що причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 992,40 грн. судового збору.

Outcome: approved