Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

02 серпня 2022 року [PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив визначити місце проживання їхніх малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з ним. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 28 квітня 2014 року по 07 липня 2022 року вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі. З лютого 2022 року відповідачка самоусунулась від виховання доньок, виїхавши за межі міста Очакова, і з цього часу не цікавиться долею доньок. Він у теперішній час проживає у\~приватному будинку\~з усімазручностями, де створено всі необхідні умови для проживання дітей, здійснює їх матеріальне забезпечення, має постійне місце роботи та стабільний дохід, задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Посилаючись на те, що дівчатка мають все для гармонійного розвитку, прагнуть до\~спілкування та\~спільного проведення\~часу з\~ним,\~мають особисту\~емоційну прихильність\~до нього, просив визначити їх місце проживання саме з ним. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Позивач надав\~до суду\~заяву про\~розгляд справи\~за його\~відсутності,\~в якій\~крім цього,\~зазначив,\~що повністю\~підтримує заявлені\~вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також за місцем реєстрації у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 130 ЦПК України, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Представник третьої особи служби у справах дітей Очаківської міської ради надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, вказала, що повністю підтримує вимоги [PERSON] та просить визначити місце проживання малолітніх доньок із ним. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2014 року, який рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2022 року було розірвано (а.с. 9, 35-36). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є доньками позивача і відповідачки і на теперішній час входять до складу сім`ї позивача, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме копіями свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 14 жовтня 2014 року та серії [NUMBER] від 05 вересня 2016 року (а.с. 10, 11) та довідкою про місце склад сім`ї за вих. № 4717 від 02 серпня 2022 року, виданою відділом забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг Очаківської міської ради (а.с. 12). Статтями 141, 155 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Саме така позиція висловлена колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в аналогічних справах за позовом батька до матері дитини про визначення місця проживання дитини. Вказаний вище принцип 6 Декларації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, за яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір`ю. Так, в судовому засіданні встановлено, що у теперішній час позивач [PERSON] проживає у\~приватному будинку\~з усіма\~зручностями,\~має постійнемісце роботи та стабільний дохід, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Ці обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме довідкою про доходи позивача № 01/08-2022 від 18 серпня 2022 року (а.с. 38), медичною довідкою про стан здоров`я позивача КНП «Очаківська багатопрофільна лікарня» ві 28 серпня 2022 року (а.с. 40), актом обстеження умов проживання № 6 від 13 липня 2022 року, в якому зазначено, що за місцем проживання позивача створені усі умови для проживання дітей: вони мають окрему кімнату, індивідуальні ліжка, столи, стільця, необхідну техніку, речі особистого вжитку, одяг, взуття; стосунки в сім`ї дружні, дітям приділяється багато уваги, бабуся допомагає у вихованні дівчаток (а.с. 55). Натомість актом обстеження умов проживання № 5 від 13 липня 2022 року встановлено, що за місцем проживання відповідачки умови не є задовільними для виховання та розвитку дітей: санітарно-гігієнічні норми не дотримано, в будинку розпочато капітальний ремонт (а.с. 54). В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності. Виходячи виключно із інтересів малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що їх розлучення з батьком потягне за собою докорінну зміну їх сталого життєвого устрою: зміну місця проживання, побутових умов, оточення. Такі наслідки негативно вплинуть на психічний стан дівчат, які потребують знаходження у звичному для себе оточенні рідних, яким вони довіряють та до яких відчувають особливу прихильність. Позивач з огляду на його житлово-побутові умови та матеріальний стан має можливість забезпечити належні умови для нормального утримання, догляду та виховання доньок. Вчинок відповідачки свідчить про те, що вона, залишивши малолітніх доньок з батьком, виявила менше уваги до дітей та турботи про них. Викладені вище обставини також встановлені висновком органом опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Очаківської міської ради № 62 від 14 липня 2022 року (а.с. 37), яким визнано доцільним визначити місце проживання малолітніх [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,із батьком, оскільки це відповідає інтересам дітей. Таким чином, враховуючи, що за місцем проживання батька створено всі необхідні умови для проживання дітей; позивач [PERSON] здійснює їх матеріальне забезпечення, сприяє повному і гармонійному їх розвитку та, беручи до уваги позитивне ставлення доньок до батька, прагнення до спілкування та спільного проведення часу, суд приходить до висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дітей саме з батьком. Разом із тим, суд зазначає, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дітей у разі визначення місця проживання їх з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з доньками, турботи відносно них та участі в їх вихованні і може реалізувати свої права шляхом встановлення часу спілкування за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. На думку суду, відповідачка [PERSON] не позбавлена права на особисте виховання доньок іншим шляхом, зокрема, шляхом визначення порядку її участі у спілкуванні та вихованні дітей. Здійснюючи таку участь, відповідачка має можливість налагодити із доньками відповідний контакт та відновити їх прихильність і довіру до себе. Проаналізувавши викладене вище, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми закону, суд дійшов висновку, що для того, щоб забезпечити малолітнім дітям необхідне виховання, повноцінний розвиток, слід визначити їх місце проживання разом із батьком. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача за клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved