Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 20553,03 грн.; вирішити питання судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та відповідачем укладено договір позики № 3060022139-40193 "Проста позика", відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 3 500,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції на укладення електронного договору, що акцептована відповідачем 29.01.2021, шляхом підписання електронним підписом відповідача. На виконання умов договору, відповідачу були надані кредитні кошти. 23.06.2020 р. між ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" передало ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги, в тому числі і до [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 17.11.2021 року у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 20553,03 грн., з яких: 3 500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1360,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована за акційною відсотковою ставкою; 15693,03 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована відповідно до п. 9.7 Договору. Враховуючи викладене, позивач просить позов задоволити, стягнути суму заборгованості, в розмірі 20553,03 грн., витрати по сплаті судового збору, в сумі 2270 грн. та витрати на правничу допомогу, в сумі 9000 грн. Ухвалою судді від 14.01.2022 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Позивач не направив в судове засідання свого представника, засобами електронного зв`язку представник ТОВ «Вердикт Капітал» подав клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача та винесення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час судового засідання повідомлена належним чином, також, була викликана до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подала, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Судом встановлено, що 29.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та відповідачем укладено договір позики № 3060022139-40193 "Проста позика", відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 3 500,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції на укладення електронного договору, що акцептована відповідачем 29.01.2021, шляхом підписання електронним підписом відповідача. Вказаний Договір було укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № 3060022139-40193 від 29.01.2021 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч.6 і 12 п.1 ст.3, ст.12, п.12 ст.11 ЗУ "Про електронну комерцію", ч.1 ст. 205 ЦК України. Перерахування грошових коштів на картку відповідача було здійснено за допомогою компанії ТОВ "Універсальні платіжні рішення", яка в свою чергу зобов`язалась надавати технічну можливість в перерахуванні коштів на картку відповідача. Відповідно до п. п. 2.3 Договору позики, дата видачі кредиту 29.01.2021 року, дата повернення кредиту - 18.02.2021 року (включно), терміном користування кредитом 20 діб. Відповідно до п. 2.5 вказаного Договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п. п. 2.3 Договору, плата за користування кредитом встановлена у розмірі 1,95% за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2.7 Договору встановлено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значені, за фактичну кількість днів, користування кредитом починається у дату списання кредитних коштів з Рахунку товариства і закінчується у дату зарахування сум кредиту та плати за користування кредитом на рахунок Товариства. У розділі 10 договору позики банківський рахунок відповідача зазначено як [NUMBER] . Листом сервісу iPay.ua №2873_210930163425 від 30.09.2021 та квитанцією про сплату послуг через сервіс онлайн платежів iPay.ua підтверджується, що 29.01.2021 о 16:03:35 відбулося зарахування коштів на суму 3500,00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 78914807, призначення платежу: «зачисление 3500,00 грн. на карту [NUMBER] ». За наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за вказаним договором позики станом на 17.11.2021 року становить 20553,03 грн., з яких: 3500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1360,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована за акційною відсотковою ставкою; 15693,03 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована відповідно до п. 9.7 Договору. 23.06.2020 р. між ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Інкасо Фінанс" передало ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги, в тому числі і до [PERSON] . Пунктом 6.2.3. Договору про відступлення права вимоги №23-06/20 від 23.06.2020 року передбачено, що права вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами Додатку №2 до цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому Новим кредитором та кредитором умов, визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додатково оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається. 03.06.2021 року відповідно до п.6.2.3. Договору про відступлення права вимоги № 23-06/20 від 23.06.2020 року між ТОВ « ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ « Вердикт капітал» було підписано Додаток № 2 до Договору про відступлення права вимоги № 23-06/20, відповідно до якого ТОВ « ФК « Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ « Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договором позики у т.ч. за Договором позики 3060022139-40193 від 29.01.2021 року, що укладений між ТОВ « ФК « Інкасо Фінанс» та [PERSON] , сума заборгованості за яким, станом на 17.11.2021 року становить 20553,03 грн., з яких: 3500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1360,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована за акційною відсотковою ставкою; 15693,03 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. ідповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за кредитним договором, відповідач порушила зазначені норми законодавства та умови кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За приписами п. п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір; Пунктом 12 ст. 11 Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що вказаний договір позики укладено в електронній формі на умовах оферти на укладення електронного договору позики № 30600221139-40193 від 29.01.2021 року, що акцептована відповідачем 29.01.2021., шляхом підписання електронним підписом відповідача вчиненим одноразовим ідентифікатором. Таким чином, генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання заявки та укладення договору, проведено вищезазначеним методом на підставі п. 6 і 12 ч. 1 ст. 3, ст. 12, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України. [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якого, в подальшому, ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» було перераховано грошові кошти у розмірі 3 500 гривень, що підтверджується згаданими квитанцією та листом. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за договором позики 3060022139-40193 від 29.01.2021 року, що укладений між ТОВ « ФК « Інкасо Фінанс» та [PERSON] , сума заборгованості за яким, станом на 17.11.2021 року становить 20553,03 грн., з яких: 3500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1360,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахована за акційною відсотковою ставкою; 15693,03 грн. - заборгованість за відсотками. Однак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 15693,03 грн. (заборгованість за відсотками, яка нарахована відповідно до п. 9.7 Договору). Так, згідно п.9.7. Договору позики № 3060022139-40193 сторони домовилися, що після закінчення Строку дії цього Договору, проценти за користування Кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі передбаченому п.п.9.4. цього Договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної Вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, після спливу визначеного договором строку кредитування позивач має право забезпечити свої права і інтереси на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. При вирішенні питання про стягнення річних нарахованих, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В даній справі, позивач просить стягнути з відповідача відсотки згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі передбаченому п.п.9.4. цього Договору. Однак, дана вимога є необґрунтованою, оскільки, як було вже зазначено вище, що після спливу строку кредитування позивач має право забезпечити свої права і інтереси на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, але позивач просить стягнути з відповідача після спливу строку кредитування відсотки з розрахунку 702 % річних за користування кредитом, тобто у встановленому договором розмірі. Крім того, посилаючись на п. 9.7. та п. 9.4. Договору позики, позивач не надає доказів відправлення відповідачу Вимоги позикодавця, хоча пунктом 9.7. цього Договору чітко передбачено, що відсотки у розмірі передбаченому п. 9.4. підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної Вимоги позикодавця. А за відсутності такої вимоги не можливо стверджувати, що настав термін сплати відсотків, передбачений Договором (п.9.7). Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно доч.1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Згідно п.1 ч.3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.3,4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач надав суду докази понесених витрат на правничу допомогу в сумі 9000 грн. Суд бере до уваги прайс-лист АО "Лігаг Асістанс", договір №05-03/2021 про надання правової допомоги від 05.03.2021 р., витяг з акту № 4 про надання юридичної правової допомоги від 28.11.2021 р., платіжне доручення № 0307390000 від 02.12.2021 р. та заявку про надання юридичної допомоги № 43 від 24.11.2021 р.. Позивач по даній справі заявив вимоги на 20553,03 грн. та поніс судові витрати на загальну суму 11 270 грн. (2270 грн. судовий збір + 9000 грн. кошти на правничу допомогу). Позов підлягає до часткового задоволення, а тому, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial