Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про надання дозволу на реєстрацію місця проживання її малолітнього сина - [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] з одночасним зняттям його з реєстрації попереднього місця проживання в [ADDRESS] без письмової згоди батька - [PERSON] . Вимоги обґрунтовує тим, що з 16 березня 2010 року по 23 лютого 2015 року позивач та відповідач по справі [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу ми мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . На час народження дитини позивач та відповідач проживали в будинку за адресою: [ADDRESS] , тому за цією ж адресою було зареєстровано і дитину. В процесі розірвання шлюбу сторони припинили сімейні відносини, тому позивач разом з дитиною переїхала на постійне місце проживання в будинок за адресою: [ADDRESS] , де проживають і по цей час. Також син навчається у Рожнівській ЗОШ І-ІІІ ст. Дане житло належить позивачеві на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі продажу від 30.03.2021 року № 250 посвідченого приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер Л.Ф. Позивач є власником 1\\2 частки житлового будинку. Власником іншої 1\\2 частки житлового будинку є її цивільний чоловік [PERSON] , що підтверджується договором купівлі продажу житлового будинку. Як власник будинку, позивач та дитина мають право проживати в даному будинку, користуватися ним в повній мірі та мають право бути зареєстрованими за даною адресою. Позивач, як власник житлового будинку , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] звернулась до органу реєстрації виконавчого комітету Ічнянської міської ради з заявою про зняття з реєстрації місця проживання та заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, а саме сина [PERSON] , [INFO] . Однак, зареєструвати свого малолітнього сина [PERSON] за місцем свого проживання по вказаній адресі позивач не може, через відсутність письмової згоди на це батька дитини - [PERSON] . Незважаючи на неодноразові звернення до відповідача, останній не надає згоди на реєстрацію дитини за її фактичним місцем проживання, чим порушує права та законні інтереси малолітнього [PERSON] і створює для матері із сином певні перешкоди та незручності. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації. Про причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не направив, в зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами. У зв`язку з цим, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні обставини викладені позивачем в позовній заяві знайшли своє підтвердження в наявних в матеріалах справи доказах, а саме: копія рішення суду про розірвання шлюбу між сторонами від 10.02.2015, копія свідоцтва про народження [PERSON] , акт обстеження від 23.12.2021 про фактичне проживання, довідка Рожнівської ЗОШ, копія договору купівлі-продажу будинку від 30.03.2021, копія витягу з державного реєстру, заява про реєстрацію, заява про зняття з реєстрації (а.с.6-17). Відповідно до вимог ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, а також частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтями 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства", сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За змістом статтями 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання України», батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання дитини протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У відповідності до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). За п. 26 вказаних правил у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідач згоди на зняття з реєстрації місця проживання і реєстрацію місця проживання за фактичним постійним місцем проживання дитини позивачу не надає. Яким чином має бути здійснено в такому випадку реєстрація місця проживання малолітньої дитини ні Цивільним кодексом України, ні Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України, ні Правилами реєстрації місця проживання, не визначено. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Зважаючи на те, що вказаними вище нормативно-правовими актами не врегульовано питання реєстрації/знаття з реєстрації осіб, які не досягли 14 років, без згоди іншого законного представника дитини (батька/матері), то суд вважає за можливе застосувати у даному випадку аналогію Закону. Так, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, встановлено, що виїзд неповнолітньої особи за кордон, оформлення паспорта/ проїзного документа дитини, яка не досягла 16 років, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання обох батьків або законних представників батьків чи дітей. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Таким чином, до правовідносин сторін, які виникли з приводу оформлення реєстрації місця проживання дитини, суд застосовує вказані вище норми. У відповідності до п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved