Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася з\~позовом до\~ [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач зазначала, що вони з відповідачем уклали шлюб 24 вересня 2010 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1397. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2021 року шлюб розірвано. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Після припинення подружніх стосунків дитина проживає разом із позивачем. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, позивач не може самостійно забезпечити належні умови життя для дитини. Посилаючись на\~викладене,\~позивач просила суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила справу розглядати в її відсутність, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом оприлюднення оголошення на сайт. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] є батьком\~неповнолітньої доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , і, на підставі ст.180 Сімейного Кодексу України, відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. У ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч.2 ст.182 СК України закріплено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких обставин, з розрахунку на одну дитину та з урахуванням того, що участь у вихованні та утриманні дитини повинні брати двоє батьків, домовленості між батьками щодо сплати аліментів немає, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позову 29 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved