Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась в суд з заявою, в якій просить встановити факт , що має юридичне значення , а саме факт належності їй диплому [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , виданого 30.06.1984 Львівським електротехнікумом зв`язку Міністерства зв`язку СРСР, на прізвище : [PERSON] . В обґрунтування заяви заявниця зазначила, що органом пенсійного забезпечення, їй як особі з інвалідністю третьої групи загального захворювання проведено нарахування пенсійних виплат та встановлено розмір пенсії яку вона буде отримувати, однак при призначенні їй пенсії органами пенсійного забезпечення до її загального трудового стажу не було зараховано період навчання,09.1980 -06.1984 року, у Львівському електротехнікуму зв`язку Міністерства зв`язку СРСР , з тієї причини, що у виданому дипломі [NUMBER] про закінчення навчального закладу(технікуму) зазначено її по батькові [PERSON] » замість « [PERSON] »,відповідно до відомостей, вказаних у її паспорті громадянина України та свідоцтві про її народження. Оскільки допущені неточності у написанні її по батькові у дипломі про освіту на даний час є перешкодою для подання цього документа до органів пенсійного забезпечення, як такого, що підтверджує період її трудової діяльності , а вищезгаданий технікум, як навчальний заклад на даний час вже не існує, просить суд її заяву задоволити, встановити факт належності їй вищевказаного диплому , що підтверджує період її загального трудового стажу . 22.08.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 22.09.2022 від заінтересованої особи на адресу суду надійшов відзив, в якому просила у задоволенні заяви відмовити, оскільки встановлення факту матиме доказове значення при вирішенні питання про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах. В судовому засіданні 22.09.2022 заявник та її представник заяву підтримали та просили винести рішення. яким таку задоволити . Представник зацікавленої особи Красій Н.Р. у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечила, вважає, що провадження у справі за заявою [PERSON] слід закрити, оскільки факт який просить встановити заявник пов`язаний ії спором про право та не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Заслухавши заявника та її представника, представника заінтересованої особи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги заявника, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Предметом розгляду вказаної справи є встановлення факту належності правовстановлюючого документу на підставі ст. 315 ЦПК України. Так, за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У судовому порядку, відповідно до п. 26 вказаного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 14.11.1989 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища « [PERSON] » Із копії паспорта [NUMBER] виданого 10.03.1999 Миколаївським РВ УМВС України у Львівській області, копії картки платника податків : [NUMBER] , копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.06.1982, копії трудової книжки серії [NUMBER] від 02.08.1984 , копії довідки № 612605 від 01.07.2022 про встановлення [PERSON] третьої групи інвалідності, вбачається, що по батькові заявниці « [PERSON] » Як вбачається з диплому [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , виданого 30.06.1984 Львівським електротехнікумом зв`язку Міністерства зв`язку СРСР , по батькові заявниці зазначено як « [PERSON] » За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу наведених вимог законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник та встановлено, що у дипломі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , виданого 30.06.1984 Львівським електротехнікумом зв`язку Міністерства зв`язку СРСР по батькові заявника помилково записано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », а також враховуючи те, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а виправити допущену описку в позасудовому порядку неможливо, заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved