Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернулася в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] та просить: - визначити частку спадкодавця [PERSON] у спільному сумісному майні житловому будинку садибного (індивідуального) типу, що за адресою: [ADDRESS] у розмірі Ѕ майна (будинку); - визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно житловий будинок садибного (індивідуального) типу, загальною площею 99.4 м2, житловою площею 50.6 м2 позначений за планом літерою «А», з верандою літера «а», з господарськими будівляти - гаражем літера «Б», стайнею «В», погребом літера «Г», теплицею літера «Е», літною кухнею літера «Є», спорудами - криницею №1, воротами №2, огорожею №3, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, житловий будинок, що за адресою: [ADDRESS] належав її батькам на праві спільної сумісної власності. [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті вона успадкувала Ѕ частину житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] [INFO] померла\~її мати\~ [PERSON] . Спадкодавиця, на випадок смерті, залишила заповіт, згідно якого половину свого будинку (Ѕ частку), за адресою: [ADDRESS] в рівних частках заповіла їй та братові [PERSON] . Брат [PERSON] в межах шестимісячного строку з дня смерті матері не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, відповідно вважається таким, що не прийняв спадщину. Має намір оформити спадкові права в цілому на житловий будинок, однак перешкодою у нотаріальному оформлені є відсутність правовстановлюючих документів. 2. Скеровані заяви сторін, вчинені процесуальні дії у справі, рішення щодо подальшого руху справи. 28 липня 2020 року [PERSON] звернулася в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про визначення частки у спільному майні спадкодавця та визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31\~липня 2020\~року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області 16 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області 05 жовтня 2020 року постановлено витребувати у державного нотаріуса Галицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Кіщук Л.І. копію спадкової справи, заведеної після смерті: - [PERSON] , який помер [INFO] ; - [PERSON] , яка померла [INFO] . 20 жовтня 2020 року на виконання ухвали суду від 05 жовтня 2020 року державним нотаріусом Кіщук Л.І. скеровано суду витребувані матеріали спадкової справи. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2021 року провадження у справі зупинено до часу набрання законної сили судовим рішенням ухваленим за результатами розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Галицька районна державна нотаріальна контора Івано-Франківської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області ухваленим 07 квітня 2022 року у позові [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Галицька районна державна нотаріальна контора Івано-Франківської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено повністю. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 червня 2022 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2022 року залишено без змін. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області постановленою 01 серпня 2022 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухваленою 15 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 червня 2022 року. В судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися. Позивачкою подано заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання своїх позовних вимог. В судове засідання відповідач та представниця відповідача належним чином повідомлені про розгляд справи не з`явились. Враховуючи належність повідомлення учасників про час та місце розгляду справи, період перебування на розгляді в суді даної справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб. Відповідачем скеровано до суду клопотання про зупинення провадження у справі, до прийняття остаточного рішення Касаційним цивільним судом у складі ВС України за результатами розгляду справи №341/2260/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Галицька районна державна нотаріальна контора Івано-Франківської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 3.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 20 вересня 1956 року у сільській раді с. Кліщівна, Рогатинського р-ну, Станіславської обл. зареєстрований укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб, актовий запис №4. [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] , що стверджується наявним в матеріалах справи копією свідоцтва про одруження (а.с.15). [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про укладення шлюбу ( а.с. 9-10). [INFO] помер [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.16). [PERSON] після смерті батька [PERSON] успадкувала Ѕ частину житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями, загальною площею 99.4м2, що за адресою: [ADDRESS] , що стверджується копією рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2017 року, яке набрало законної сили та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.17-20) [INFO] померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). На випадок смерті [PERSON] залишила заповіт, згідно якого половину свого будинку (Ѕ частку), за адресою: [ADDRESS] в рівних частках заповіла [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією заповіту (а.с. 12). [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , що стверджується довідкою державного нотаріуса Кіщук Л.І. від 11 лютого 2020 року (а.с.33) Згідно довідки виконавчого комітету Бурштинської міської ради №2168 від 10 липня 2020 року [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею були зареєстровані дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.34). Державним нотаріусом Кіщук Л. І. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва на спадщину (а.с. 32). Судом не здобуто доказів на підтвердження факту прийняття спадщини відповідачем [PERSON] після смерті матері [PERSON] , Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області ухваленим 07 квітня 2022 року у позові [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Галицька районна державна нотаріальна контора Івано-Франківської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом відмовлено повністю. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 червня 2022 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2022 року залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухваленою 15 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 червня 2022 року. 4.Чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 1\~статті 2 ЦПК України\~, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захист у порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. В силу зазначеної норм відсутні передумови для зупинення провадження у справі. Рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Галицька районна державна нотаріальна контора Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом набрало законної сили. Відповідно до частини третьої\~статті 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини першої\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини третьої\~статті 223 ЦПК України). Як встановлено судом, відповідач та його представниця належним чином повідомлені в судове засідання не 25 серпня 2022 року з`являлись, не повідомили суд про причини неявки. Відповідно до частини 3\~статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи клопотання позивачки про розгляд справи за її відсутності, неявка належно повідомлених відповідача та його представниці, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, учасників. Оскільки сторони\~в судове\~засідання,\~призначене на\~25\~серпня 2022\~року не\~з`явилися,\~суд,\~з дотриманням\~положень частини\~6 статті 259\~ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог\~статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Статтею 61 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із частини 1 «Прикінцевих положень»\~СК\~вбачається, що\~СК\~набув чинності з 1 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1\~ст. 58 Конституції України) норми\~Сімейного кодексу України\~застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми\~Сімейного кодексу України\~застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з`ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до вимог частини 1, 2\~статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю\~України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно з\~статті 28 Кодексу про шлюб та сім`ю\~України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1956 року та рішенням виконавчого комітету Бурштинської селищної ради народних депутатів від 27 жовтня 1977 року затверджено акт державної комісії по прийняттю в експлуатацію житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] . Майнові відносини, які виникли між подружжям після реєстрації шлюбу на момент побудови даного житлового будинку регулювались\~Кодексом про шлюб та сім`ю\~Української РСР. Таким чином, житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).\~\~Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.\~\~ Відповідно до\~статті 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення частки кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Приписами частини 2\~статті 370 ЦК України\~визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до\~статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~передбачає, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які вказують на необхідність відходу від принципу рівності часток при визначенні їх розміру, судом не встановлені. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Згідно з\~статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1226 ЦК України\~\~встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1217 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~статтею 1233 ЦК України\~- заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею частки за законом та частки за заповітом, прийняла спадщину, судом не здобуто доказів на підтвердження факту прийняття спадщини відповідачем [PERSON] після смерті матері [PERSON] , оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов про визнання частки спадкодавиці у спільній сумісній власності та визнання права на спадщину підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved