Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

01 липня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить визначити місце проживання сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , з ним за місцем його реєстрації або проживання. Стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він з відповідачкою знаходився в зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2011 року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 червня 2021 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя. Працевлаштувавшись до військової частини [NUMBER] на посаду - інженер відповідачка перестала займися хатніми справами, годувати їжу, належним чином займатися дітьми, посилаючись на те, що вона працює та не має часу на дітей та домашні справи. На сьогодні, діти проживають разом із ним, за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок та земельну ділянку, що розташована за вказаною адресою, він подарував своїм дітям згідно з договором дарування. Відповідачка живе окремо, зовсім усунулася від виховання дітей, не цікавиться успіхами, не відвідує їх, не телефонує. Він один займається вихованням дітей, піклується про них, забезпечує всім необхідним для розвитку, приймає участь у навчанні дітей. Офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, нормований робочий день, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно. Позивач вважає, що проживання дітей з відповідачкою суперечить їх інтересам та ставить під загрозу їх здоров`я, а тому звернувся до суду з цим позовом. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини суду не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Крім цього, виклик відповідача здійснений в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України. Відзив відповідачем не подано. Третя особа - орган опіки та піклування Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського (Вітовського) району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направив, причини суду не повідомив, про дату та час розгляду справи судом повідомлені належним чином. Третя особа - служба у справах дітей Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського (Вітовського) району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, причину суду не повідомила, про дату та час розгляду справи судом повідомлена належним чином. 21 липня 2021 року від начальника служби до суду надійшли письмові пояснення, в яких вона вказала, що комісією було прийнято рішення про доцільність визначити місце проживання малолітніх дітей з батьком [PERSON] . Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вжити заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. З огляду на вказане, тривалість розгляду справи, оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. В зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ухвали суду від 13 вересня 2022 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб від 26 квітня 2011 року, сторони уклали шлюб 26 квітня 2011 року, який зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 178. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінювала прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.14) . Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 15); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 03 червня 2014 року серії [NUMBER] (а.с. 16), де сторони вказані як батьки. Сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївського області від 13 вересня 2022 року № 598 разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] проживають його діти: син - [PERSON] , 2011 року народження, донька - [PERSON] , 2014 року народження. Як на доказ спільного проживання з дітьми позивач посилається на письмові пояснення односельців [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що батько проживає разом з дітьми за вказаною вище адресою, піклується про них, веде господарство, працює. Діти доглянуті, виховані, відвідують Мішково-Погорілівську ЗОШ І-ІІ ступенів. Мати проживає окремо, тривалий час не з`являється (а.с. 21). Житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка є спільною частковою власністю [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині, які належать їм на підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 08 травня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельяновою О.В., зареєстрованого в реєстрі № 374 (а.с. 22-23). Дарувальник [PERSON] . Зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 травня 2019 року № 165941134 (а.с. 24). З огляду на акт обстеження умов проживання будинок в якому проживають діти газифікований, підключений до електромережі, водопостачання. Будинок має три поверхи, в яких розміщено 7+2 кімнати, зал, хол, кухня, 2 санвузла, тераса, 2 балкони, гараж, є бесідка, двір, город. В кімнатах зроблений ремонт, просторіні, світлі, кожна дитина має свою кімнату. Умови проживання задовільні (а.с. 33). В будинку зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] зареєстрована в будинку, але не проживає більше шести місяців. Діти навчаються в Мішково-Погорілівській загальної освіти І-ІІ ступенів. Як вбачається з довідки, виданої Мішково-Погорілівською ЗОШ І-ІІ ступенів від 28.04.2021 року за вих. № 30 та характеристики учня, [PERSON] навчається у четвертому класі. За час навчання мати не брала участі у навчанні та вихованні дитини, батьківські збори не відвідувала, навчанням та успіхами сина не цікавилася. З огляду на характеристику дитина зарекомендувала себе з позитивної сторони, має достатній рівень знань, активний на уроках, із задоволенням працює у групі, лідирує в групах, товариський. Батько систематично контролює навчання сина та відповідально ставиться до його виховання, регулярно відвідує батьківські збори та виконує рекомендації вчителя (а.с. 17-18). З огляду на довідку, видану Мішково-Погорілівською ЗОШ І-ІІ ступенів від 28.04.2021 року за вих. № 31 та характеристику учня, [PERSON] навчається в першому класі. З часу навчання мати дівчинки не брала участь у навчанні та вихованні дитини, батьківські збори не відвідувала, навчальними успіхами доньки не цікавиться. Аліса зарекомендувала себе як старанна, наполеглива учениця. Має навчальні досягнення достатнього рівня. Товариська, стримана, врівноважена, має авторитет серед товаришів. Батько приділяє належну увагу вихованню доньки (а.с. 19-20). Позивач працює на ТОВ «Ірбіс Компані» з 01 березня 2021 року по теперішній час на посаді технічного директора та за сумісництвом на посаді інженера з охорони праці, відповідно до довідок від 21 травня 2021 року № 34, 82 (а.с. 27,28). Має дохід (а.с. 29, 30, 31, 32). З огляду на медичну довідку від 30 червня 2021 року, 12 серії ЯЯФ, №119181, позивач не має захворювань, які перешкоджають йому виконувати батьківські обов`язки (а.с.25). Відповідно до частин 2, 8-10 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. З огляду на приписи частини 2 статті 155 ЦК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частинами 1,2 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачає, що держави - учасниці забезпечують те, що дитина не розлучається з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстко поводяться з дитиною або піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішенням щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Як встановлено судом, діти після припинення сумісного проживання сторін залишилися проживати разом із позивачем, яким для них створені відповідні для здорового розвитку умови. Виконавчим комітетом Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, як органом опіки та піклування наданий висновок, відповідно до якого з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітніх дітей, вважає за доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з їх батьком [PERSON] (а.с. 34-35). У висновку зазначено, що сім`я проживала в [ADDRESS] . З моменту підписання матір`ю контракту на військову службу стосунки між батьками почали розладжуватися, почали мешкати окремо. Спочатку діти жили з матір`ю. З 10 жовтня 2020 року до батька переїхав син [PERSON] , з [INFO] переїхала донька [PERSON] . Позивач проживає разом з малолітніми дітьми, які є співаниками будинку, разом з земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] влаштував дітей до Мішково-Погорілівської ЗОШ І-ІІ ступенів. Для дітей створені всі необхідні умови. 17 травня 2021 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Мішково-Погорілівсько сільської ради із заявою, в якій вказала що не заперечує проти того, щоб визначити місце проживання дітей з батьком [PERSON] . Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, беручи до уваги байдуже ставлення [PERSON] до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, суд вважає позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітніх дітей разом із позивачем обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, оскільки в інтересах дітей для їх нормального розвитку та повноцінного життя, місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , необхідно визначити з батьком - [PERSON] . Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved