Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Виконуючий обов`язки керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 березня 2020 року [PERSON] засуджений за ч.1 ст.286 КК України до обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, з застосуванням ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на іспитовий строк тривалістю 1 рік. Зазначений вирок набрав законної сили 06 квітня 2020 року. Так, судом встановлено, що 24 липня 2019 року [PERSON] близько 07 год. 20 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у порушення вимог п.10.1 та п.16.13 Правил дорожнього руху України, будучи зобов`язаним неухильно виконувати вимоги даних Правил, керував технічно несправним автомобілем марки «ВАЗ-2106 1» реєстраційний номер [NUMBER] (технічна несправність якого не перебуває у причинному зв`язку з ДТП). [PERSON] в світлий час доби, в сонячну погоду, за відсутності опадів, рухався по сухій, чистій, проїжджій частині, яка має по одній смузі руху в обох напрямках, вулиці Миру, в напрямку від вулиці Центральна до вулиці Послушняка в смт. Казанка, Миколаївської області, зі швидкістю близько 40 км/год. В цей час назустріч водію [PERSON] , в межах своєї смуги руху, у зустрічному напрямку руху рухався технічно справний мопед марки «SUZUKI» без реєстраційного номеру під керуванням [PERSON] , в світлий час доби, в сонячну погоду, за відсутності опадів, рухався по сухій, чистій, проїжджій частині, яка має по одній смузі руху, в обох напрямках, вулиці Миру, в напрямку від вулиці Послушняка до вулиці Центральна в смт. Казанка, Миколаївської області, зі швидкістю близько 40 км/год. В той час коли [PERSON] рухався в районі адміністративної будівлі Казанківської селищної ради по вул. Миру, 228, побачив, що по зустрічній смузі руху повільно рухався мопед з двома чоловіками, [PERSON] вирішив, що мопед знаходиться на значній від нього відстані і що він встигне здійснити поворот ліворуч, та, не надавши перевагу в русі водію зустрічного транспортного засобу мопеду марки «SUZUKI» без реєстраційного номеру, почав здійснювати маневр, тобто пересікати зустрічну смугу руху, чим грубо порушив п.п.10.1 та 16.13 ПДР України, будучи зобов`язаним неухильно дотримуватись вимог цих правил, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху для повороту ліворуч, якою в цей час рухався мопед марки «SUZUKI» під керуванням [PERSON] та на задньому пасажирському сидінні якого перебував [PERSON] .. Під час виїзду на зустрічну смугу руху, водій [PERSON] , в порушення п.16.13 ПДР України, під час повороту ліворуч як водій нерейкового транспортного засобу повинен був зобов`язаний дати дорогу транспортному засобу, що рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, тобто мопеду марки «SUZUKI», але [PERSON] , який керував автомобілем марки «ВАЗ-2106 1» реєстраційний номер [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, створивши в даній дорожній обстановці небезпеку для дорожнього руху, допустив зіткнення центральною та правою передньою частиною керованого ним автомобіля марки «ВАЗ-2106 1» реєстраційний номер [NUMBER] , з передньою та бічною лівою частиною мопеду марки «SUZUKI», що перебував під керуванням [PERSON] та на задньому пасажирському сидінні якого перебував [PERSON] . Внаслідок вказаної дорожньої - транспортної пригоди водій мопеду марки «SUZUKI» [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді: закритого перелому середньої треті обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів. Дані тілесні пошкодження могли утворитися в строк - 24.07.2019 року, в умовах ДТП, зіткнення двох автотранспортних засобів (автомобіля та мопеду). По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу). Пасажир мопеду марки «SUZUKI» [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді: закритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів. Дані тілесні пошкодження могли утворитися в строк - 24.07.2019 року, в умовах ДТП, зіткнення двох автотранспортних засобів (автомобіля та мопеду). По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу). В результаті отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради (далі - КП «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради) 20 ліжко-днів з 24.07.2019 року по 12.08.2019 року, фактичні витрати на стаціонарне лікування якого склали 4452 грн, що підтверджується довідкою-калькуляцією, виданою лікарнею за №271 від 06.04.2022 року. В результаті отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради (далі - КП Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради) 43 ліжко-днів з 24.07.2019 року по 04.09.2019 року, фактичні витрати на стаціонарне лікування якого склали 9571 грн 80 коп., що підтверджується довідкою-калькуляцією, виданою лікарнею за №271 від 06.04.2022 року. Посилаючись на те, що витрачені на стаціонарне лікування потерпілих [PERSON] та [PERSON] кошти підлягають відшкодуванню в повному обсязі, просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави в особі КП «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілих від злочину [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 14023 грн 80 коп., та стягнути на користь Миколаївської обласної прокуратури судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 2481 грн. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2022 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у зазначеній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача Мачушенко М.В. позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Криворізька міська рада явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час, дату і місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Комунальне підприємство «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про час, дату і місце його проведення було повідомлене належним чином, про причини неявки суду не повідомило. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом приписів ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріалами справи встановлено, що вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 березня 2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, з застосуванням ст.75, ст.76 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на іспитовий строк тривалістю 1 рік. Зазначений вирок набрав законної сили 06 квітня 2020 року (копія) (а.с.15-23). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, щодо винуватості [PERSON] , не потребують доказування, оскільки вони встановлені вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 березня 2020 року, який набрав законної сили. Судом визнано доведеним, що 24 липня 2019 року [PERSON] близько 07 год. 20 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у порушення вимог п.10.1 та п.16.13 Правил дорожнього руху України, будучи зобов`язаним неухильно виконувати вимоги даних Правил, керуючи технічно несправним автомобілем марки «ВАЗ-2106 1» реєстраційний номер [NUMBER] (технічна несправність якого не перебуває у причинному зв`язку з ДТП) допустив зіткнення з мопедом марки «SUZUKI» без реєстраційного номеру, що перебував під керуванням [PERSON] та на задньому пасажирському сидінні якого перебував [PERSON] . В результаті чого [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу. З розрахунку витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , проведеного КП «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КП «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради 20 ліжко-днів з 24.07.2019 року по 12.08.2019 року. Згідно вищезазначеного розрахунку, всього на лікування потерпілого [PERSON] закладом охорони здоров`я було витрачено 4452 грн, що підтверджується довідкою-калькуляцією, виданою лікарнею за №271 від 06.04.2022 року (а.с.12). З розрахунку витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , проведеного КП «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КП «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради 43 ліжко-днів з 24.07.2019 року по 04.09.2019 року. Згідно вищезазначеного розрахунку, всього на лікування потерпілого [PERSON] закладом охорони здоров`я було витрачено 9571 грн 80 коп., що підтверджується довідкою-калькуляцією, виданою лікарнею за №271 від 06.04.2022 року (а.с.13). Відповідно до ч.3 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Частиною 4 ст.56 ЦПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно до вимог ст.131-1 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» є не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ст.103-4 Бюджетного кодексу України фінансування закладів охорони здоров`я місцевих бюджетів здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету. З статуту Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради (ЄДРПОУ 01986546), затвердженого наказом управління комунальної власності міста виконкому » Криворізької міської ради від 04.08.2020 року №142ум вбачається, що Комунальне підприємство «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради належить до комунальної власності, тобто перебуває у власності територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради (копія) (а.с.25-41). Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно з ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. За приписами ч.3 ст.1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Цим Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Як вбачається з п.2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з п.3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Статтею 75 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже процесуальним законом на відповідача покладено обов`язок спростування правових підстав позову, проте відповідач таким правом не скористався, інших доказів, що спростовують твердження позивача суду не представив. За таких обставин, суд оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілих [PERSON] та [PERSON] , які перебували на стаціонарному лікуванні в КП «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради, через неправомірні дії відповідача, тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2481 грн.

Outcome: approved