Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що її колишній чоловік [PERSON] більше останніх трьох років відсутній в її житловому приміщенні без поважних причин, а тому втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] . Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, повторно в судове засідання не з`явився. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки під ним, що підтверджується копією договору дарування укладеного 15 вересня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори Єременко Т.М., зареєстрований за №4521 та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №242148481 від 28.01.2021 року. Як вбачається з довідки Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про склад зареєстрований у житловому приміщенні (будинку) осіб №485 від 28 липня 2021 року, в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] . з11.03.2000 року, [PERSON] , з 09.03.1999 року, [PERSON] , з 10.04.2007 року, та [PERSON] , з 09.03.1999 року. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 липня 2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26 жовтня 1996 року Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області, актовий запис №13, розірвано. З акту обстеження матеріально-побутових умов №49 складеного представником Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 15 лютого 2022 року, [PERSON] зареєстрований, але не проживає в будинку [ADDRESS] з травня 2020 року, особисті речі якого в будинку відсутні. Відтак, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає за вищевказаною адресою більше двох років, добровільно висилився з будинку позивачки, в якому його особистих речей немає, витрат по утриманню будинку не несе. Перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачу позивачкою не чинилося. Згідно ч. 1-3 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України \~власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування\~та розпоряджання\~своїм майном. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття\~з реєстрації\~місця проживання\~особи здійснюється\~на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, варто зазначити, що захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції, відповідно до статті 1 якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач відсутній у житловому приміщенні позивачки більше двох років без поважних причин згаданих у ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивачки вимагати визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, пред`явлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. Крім того, позивачкою представлене документальне підтвердження понесених нею судових витрат, які згідно вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved