Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява обґрунтована тим, що для отримання пенсійного посвідчення та нарахування пенсії за віком вона звернулася до відділу обслуговування громадян № 3 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві. Відділ 15.11.2021 року надав їй відповідь про те, що для нарахування пенсії не вистачає загального трудового стажу, так як до загального трудового стажу не враховано період роботи згідно трудових книжок [NUMBER] від 01.06.1977 року та [NUMBER] від 19.09.1988 року у зв`язку з порушенням п.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29 липня 1993 року, а саме зміна прізвища особи не завірена належним чином. Заявниці було запропоновано для врахування періодів роботи згідно вищевказаних трудових книжок надати довідки за періоди роботи зазначені в трудових книжках, видані установами на підставі первинних документів та довідки про перейменування. У зв`язку з допущеною помилкою при оформленні трудових крижок заявниця не може оформити пенсію та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку, оскільки установи, підприємства та організації, де вона працювала розташовані в деяких районах України, де наразі відбуваються бойові дії. У зв`язку з розбіжностями у вищезазначених документах прізвища, ім`я по батькові, в тому числі російською мовою та не завірена належним чином зміна прізвища виникла необхідність звернутись до суду для встановлення факту належності заявниці правовстановлюючих документів, зокрема, трудових книжок [NUMBER] від 01.06.1977 року та [NUMBER] від 19.09.1988 року. Ухвалою судді від 22.06.2022 року було прийнято заяву до розгляду та призначено судове засідання. Заявниця у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд заяви у її відсутність, заявлені вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності заявника та представника Управління Пенсійного Фонду України у м. Києві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у пункті 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту заяви вбачається, що заявниця 04.11.2021 року звернулася до відділу обслуговування громадян № 3 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві. Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 15.11.2021 року надало їй відповідь про те, що для нарахування пенсії не вистачає загального трудового стажу, так як до загального трудового стажу не враховано період роботи згідно трудових книжках [NUMBER] від 01.06.1977 року та [NUMBER] від 19.09.1988 року у зв`язку з порушенням п.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29 липня 1993 року, а саме зміна прізвища не завірена належним чином. Судом встановлено, що факт зміни прізвища у трудових книжках [NUMBER] від 01.06.1977 року та [NUMBER] від 19.09.1988 року, анкетні данні заявниці вказані російською мовою, як « [PERSON] », в той час коли у паспорті громадянина України та Довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, а також Довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи прізвище заявниці викладено українською мовою, як « [PERSON] » (а.с.9, 10). Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Судом встановлено, що із наданої заявницею трудової книжки вбачається, що на першій сторінці невірно викладено прізвище заявниці, що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки. Згідно ч.3 ст.48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала заявниця у той чи інший період її роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявниці, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та неповноту оформлення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявниці її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно частини 1статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявником було доведено та не викликає сумніву факт належності трудових книжок [NUMBER] від 01.06.1977 року та [NUMBER] від 19.09.1988 року,виданих на прізвище російською мовою « [PERSON] , [INFO] , а відтак подана заява підлягає задоволенню судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved