Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

26 січня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що вона має загальний стаж роботи на залізничному транспорті понад 31 рік. В подальшому на підприємстві проведено службову перевірку з питань викладених в доповідній записці [PERSON] . Наказом її було відсторонено на час проведення перевірки без будь-яких посилань на нормативно-правовий акт як підставу для відсторонення. Даний наказ є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки а ні статутом АТ «Укрзалізниця», а ні Положенням про філію не передбачено повноважень в. о. директора виконавчого філії приймати рішення про відсторонення працівника від посади у інших, ніж передбачено законодавством випадках. Також зі змісту наказу та службової записки не вбачається, що саме вона є субєктом перевірки та не встановленор хоча б ймовірну причетність до перелічених у записці нібито викритих порушень. При цьому, відсторонення допускається лише у випадках передбачених у нормативно-правових актах. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 31 січня 2022 року призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи\~в\~порядку спрощеного позовного провадження. 16 травня 2022 року до суду від представника АТ «Укрзалізниця» адвоката Кожевіної О.В. надійшли письмові пояснення, в яких просили у задоволенні позовниих вимог відмовити повністю, оскільки за позивачем на час відсторонення була повністю збережена заробітна плата, а відтак жодних порушень трудових прав позивач як на час відсторонення від роботи так і на даний час не зазнала, що фактично свідчить про відсутність предмету спору. 19 травня 2022 року від позивача [PERSON] також надійшли письмові пояснення, в яких просила задовольнити позовні вимоги, так як її відсторонення від роботи відбулось з порушенням Порядку на який посилається відповідач, а підстави відсторонення як проведеня перевірки по факту можливої причетності працівника до ймовірних порушень які до того ж не входять до кола посадових обовязків в статті 46 КЗпП України не передбачено. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що з 16.09.2021 року позивача [PERSON] переведено на посаду заступника начальника дирекції ВСП «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» з 20.09.2021 року з посадовим окладом відповідно штатного розпису (а.с. 9). 21.01.2022 року в.о. директора виконовачого філії Акціонерного товариства «Українська залізниця» Філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Фіненко М. та заступником директора виконавчого філії Герасиименко О. винесено наказ № 10, яким проведено службову перевірку ВСП «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» AT «Укрзалізниця» з 24.01.2022 по 04.02.2022, з питань викладених в доповідній записці в.о. начальника дирекції ВСП «Одеська дирекція» Мачкова Р.С. Затвердити склад комісії для проведення службової перевірки ВСП «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» AT «Укрзалізниця». Відсторонити тимчасово на час проведення Перевірки від виконання посадових обов`язків із збереженням заробітної плати: [PERSON] , начальника дирекції ВСП «Одеська дирекція»; Звягіну Валентину Миколаївну, заступника начальника дирекції «ВСП «Одеська дирекція»; Ковальова Анатолія Васильовича, заступника начальника дирекції «ВСП «Одеська дирекція». Комісії надати акти про результати Перевірки в термін до 08.02.2022 (а.с. 5). Позивач з вказним наказом не погоджується, в зв`язку з чим звернувся до суду. Як визначено в ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. В силу ст. 129 Основного Закону України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Суд, вивчивши доводи викладені у позовній заяві та письмових поясненнях, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи, з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Частиною 1 статті 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: - появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; - відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; - в інших випадках, передбачених законодавством. У визначенні поняття «законодавством» суд враховує рішення Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року № 12-рп/09 (справа про тлумачення терміну «законодавство»), відповідно до якого термін «законодавство», що вживається у частині третій статті 21 КЗпП України, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. За змістом вищеназваної статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом (правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 755/6458/15-ц (провадження № 61-18651св18)). Суд наголошує на "інших випадках, передбачених законодавством", тобто саме законодавством як сукупністю нормативно-правових актів, а не законом як різновиду нормативного-правового акту. КЗпП визначає\~правові засади\~і гарантії\~здійснення громадянами\~України права\~розпоряджатися своїми\~здібностями до продуктивної і творчої праці, на що вказано у його преамбулі. Також, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 01.04.2020 у справі №761/12073/18 зазначено, що відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством що як правило відбуваються з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошуються наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Судом з`ясовано, що відсторонення позивача від роботи Наказом № 10 від 21.01.2022 відбулося у звязку з проведення службової перевірки ВСП «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» з 24.01.2022 року по 04.02.2022 року, з питань викладених в доповідній записці в.о. начальника дирекції ВСП «Одеська дирекція» Мачкова Р.С. Службова перевірка проводилась у відповідності до Порядку організації та проведення в ПАТ «Укрзалізниця» службової перевірки у сферах запобігання корупції і економічним правопорушенням, інформаційної безпеки затвердженої наказом ПАТ «Укрзалізниця» 25.01.2016 року № 016 (далі Порядок). Вказаним Порядком визначено підстави, мету, порядок призначення і проведення в ПАТ «Укрзалізниця» службової перевірки у сферах запобігання корупції і економічним правопорушенням, а також інформаційної безпеки (далі - службова перевірка), оформлення її результатів, прийняття за нею рішення, права й обов`язки працівників ПАТ «Укрзалізниця» під час її проведення. Згідно п. 1.2 Порядку службова перевірка - це комплекс заходів, що здійснюються в межах компетенції відповідно до цього Порядку з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», відомчих нормативно-правових актів у сфері забезпечення інформаційної безпеки, запобігання корупційним і економічним правопорушенням, які могли або заподіяли значної матеріальної або нематеріальної шкоди інтересам ПАТ «Укрзалізниця», виявлення причин і умов, що сприяли його вчиненню, встановлення наявності (відсутності) вини працівників, її ступеня, а також установлення інших подій, обставин, що потребують з`ясування під час проведення таких заходів, а суб`єктом службової перевірки є працівник ПАТ «Укрзалізниця», дії або бездіяльність якого стали підставою для проведення службової перевірки або досліджуються під час її проведення. Позивач наголошує на тому, що відсторонення відбулось з порушенням вказаного Порядку. Пунктом 5.15 вищезазначеного Порядку службова перевірка проводиться з відстороненням суб`єкта службової перевірки від виконання службових обов`язків, частковим обмеженням службових повноважень або без такого відсторонення чи обмеження. Вказана норма повністю кореспондується з вимогами статті 46 КЗпП України, якою допускається відсторонення працівника у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, передбачені законодавством. \~ \~ \~ \~В пункті 5.15 Порядку встановлено, що рішення про відсторонення суб`єкта службової перевірки від виконання службових обов`язків або обмеження службових повноважень приймається посадовими особами, зазначеними в пункті 4.2 розділу IV цього Порядку, за мотивованим письмовим зверненням голови комісії, про що видається відповідний наказ. Таке рішення може прийматися одночасно з рішенням про проведення службової перевірки, про що зазначається в наказі про призначення службової перевірки. На час відсторонення від виконання службових обов`язків, тимчасового обмеження службових повноважень за посадовою особою зберігається заробітна платня, якщо інше не передбачене законодавством України. Разом з тим, суд звертає увагу, що за позивачем на час відсторонення була повністю збережена заробітна плата, як того вимагає пункт 5.16 Порядку. Даний факт не заперечується позивачем. При цьому, призупинення трудових відносин в порядку відсторонення від роботи не тягне за собою обов`язкове їх припинення. При цьому на період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Нарахування заробітної плати включає в себе таку передумову як виконання роботи, зокрема, виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою, чого у цьому випадку не відбулося. Аналогічна правова позиція висвітлена у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 820/5784/17 та від 18 листопада 2019 року № 480/4871/18. Згідно з абзацом третім пункту 31\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"\~(далі постанова Пленуму) в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством. В п. 306 рішення від 08.04.2021 у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» Vavricka and Others v. The Czech Republic [GC], Заява № 47621/13) ЄСПЛ визнав, що відсторонення позивача від роботи означало втрату заробітної плати і як наслідок позбавлення засобів існування. Відтак, суд погоджується з позицією відповідача, що жодних порушень трудових прав позивач, як на час відсторонення від роботи так і на даний час не зазнала, оскільки заробітна плата як і робоче місце були збережені за позивачем. Відповідно до п.п.1, 24, 30 ч.1 Європейської соціальної хартії,\~обов`язок з дотримання якої Україна взяла на себе відповідно до закону України від 14 вересня 2006 року №137-У Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої), кожна людина повинна мати можливість заробляти собі на життя професією, яку вона вільно обирає. Усі працівники мають право на захист у випадках звільнення. Кожна людина має право на захист від бідності та соціального відчуження. Згідно до ст. 24 ч. 2 вказаної Хартії,\~з метою забезпечення ефективного здійснення права працівників на захист у випадках звільнення Сторони зобов`язуються визнати: а) право всіх працівників не бути звільненими без поважних причин для такого звільнення, пов`язаних з їхньою працездатністю чи поведінкою, або поточними потребами підприємства, установи чи служби; б) право працівників, звільнених без поважної причини, на належну компенсацію або іншу відповідну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Загальної декларації прав людини,\~кожна людина має право на працю, на вільний вибір робити, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. У відповідності до ст.51\~КЗпП України,\~однією з гарантій забезпечення права громадян на працю, серед інших, є правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Таким чином,\~з`ясовуючи вказані обставини, що мають значення для правильного вирішення спору та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів\~\~кожний окремо й у їх сукупності,

Outcome: dismissed