Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виселення. 31.01.2021 року позивач подав заяву про зміну предмету позову в якій просив усунути [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом позбавлення права користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання наступних осіб: [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . В обґрунтування підстави позову позивач посилався на те, що 14 вересня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», правонаступником прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», правонаступником якого в свою чергу являється Публічне акціонерне товариство «Банк Восток» та [PERSON] , було укладено Кредитний договір № 89.978.07.10 відповідно до умов якого Відповідачу 2 було надано грошові кошти в сумі 110 000,00 (сто десять тисяч) євро строком з 14 вересня 2007 року по 13 вересня 2010 року зі сплатою 13,5 % річних. 14 вересня 2007 року, в якості забезпечення виконання зобов`язання Відповідача 2 за Кредитним договором № 89.978.07.10 від 14 вересня 2007 року, між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», правонаступником прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», правонаступником якого в свою чергу являється Публічне акціонерне товариство «Банк Восток» було укладено Іпотечний договір № 89.978.07.10.1, відповідно до умов якого Відповідач 1 передада в іпотеку Будинок та земельну ділянку площею 0,176 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 28.03.2011 р. між первісним кредитором та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги за іпотечними договорами, відповідно до п. 1.1. якого Первісний кредитор відступив новому кредитору всі свої права вимоги за Кредитним договором згідно переліку, наведеному у Додатку №1 до договору, зокрема право вимоги за Іпотечним договором № 89.978.07.10.1 від 14.09.2007 р. Також, 28.03.2011 року між Первісним кредитором та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги № 20110328-Г, відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор відступив Новому кредитору всі свої права вимоги за кредитними договорами згідно переліку, наведеному у Додатку №1 до Договору, зокрема право вимоги за Кредитним договором № 89.978.07.10 від 14.09.2007 р. Отже, всі права вимога за кредитним договором 89.978.07.10 від 14.09.2007 р. та Іпотечним договором 89.978.07.10.1 від 14.09.2007 р. перейшли до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк». В свою чергу, у зв`язку з невиконанням Відповідачем 2 зобов`язань за Кредитним договором, Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим Олександром Олександровичем виконавчого напису на Договорі іпотеки, яким запропоновано звернути стягнення на Предмет іпотеки. В подальшому, в межах виконавчого провадження та у зв`язку з нереалізаціїю майна боржника з прилюдних торгів. Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» набуло право власності на предмет іпотеки на підставі: свідоцтва про право власності за реєстровим № 1316, посвідченого 26.12.2013 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу, Кудрявцевою Т.М.; свідоцтва про право власності за реєстровим № 1317, посвідченого 26.12.2013 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу, Кудрявцевою Т.М. В подальшому між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» було укладено Договір купівлі - продажу нерухомого майна, посвідчений 27.03.2020 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., за реєстровим №908, згідно з яким Позивач став власником майна, зокрема житлового будинку - житловою плошею - 101,9 кв. м., загальною площею - 214,1 кв. м. та земельних ділянок, площею 0,1 га, кадастровий номер 1221411000:02:050:0103 та площею 0,076 га, кадастровий номер 1221411000:02:050:0104, що знаходяться за адресою; [ADDRESS] . На адресу Відповідачів 07.04.2020 р. були направлені відповідні вимоги про виселення, однак такі вимоги умисно не отримуються відповідачами про що свідчать відмітки AT «Укрпошта» на поштовому відправленні. Згідно Довідки №817 від 19.03.2020 р. виданої Підгородненською міською радою вбачається, що за адресою місцезнаходження об`єкта нерухомості, а саме: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] [INFO] . Водночас у Позивача наявна інформація про проживання за даною адресою і двох інших відповідачів. А з отриманих від Банку документів слідує, що в об`єкті нерухомості зареєстрована також і [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причину своєї неявки. Будучи присутнім в підготовчому судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнавав. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Суд, вирішив провести розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченого 27.03.2020 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., за реєстровим №908, укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», [PERSON] є власником житлового будинку - житловою плошею - 101,9 кв. м., загальною площею - 214,1 кв. м. та земельних ділянок, площею 0,1 га, кадастровий номер 1221411000:02:050:0103, площею 0,076 га, кадастровий номер 1221411000:02:050:0104, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №209000609 від 14.05.2020 року. (а.с.5-8). Як вбачається з довідки від 19 березня 2020 року, виданої Підгородненською міською радою Дніпровського району Дніпропетровської області, за адресою; [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Згідно отриманої судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідачів, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована також [PERSON] , [INFO] (а.с.21), [PERSON] , зареєстрованим за вказаною адресою не значиться (а.с.21а), доказів про протилежне суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст.\~383\~ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для свого власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Таким чином, визначальним критерієм для негаторного позову є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду. Цивільне законодавство розрізняє право володіння як складову повноважень власника (частина перша статті 317 ЦК України). Тому, враховуючи специфіку речей в обороті, володіння нерухомим майном може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку. Відповідно до частини четвертої статті 334\~ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст.\~4\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно. На момент звернення [PERSON] до суду з позовною вимогою про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , на законних для такої реєстрації підставах. У постанові від 15 серпня 2018 року Верховний Суд, за наслідками розгляду справи № 595/1271/16-ц резюмував, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Таким чином, враховуючи окрему думку Судді Верховного Суду Ситнік О. М. у справі № 653/1096/16-ц (провадження №14-181цс18), власник житлового приміщення реалізує свої повноваження з певними особливостями, оскільки володіння і користування житловим приміщенням здійснюється одночасно. Їх роздільна реалізація неможлива саме тому, що жилі приміщення призначені для постійного чи тимчасового перебування там фізичних осіб. Перебуваючи у жилому приміщенні, фізична особа безпосередньо реалізує повноваження володільця. Усунути перешкоди у користуванні неможливо без поновлення повноважень володіння вказаним приміщенням. Тому незаконне перебування у жилому приміщенні особи порушує такі складові права власності, як володіння і користування одночасно. Ураховуючи те, що [PERSON] , [PERSON] на даний час без достатніх правових підстав зареєстровану у належному [PERSON] житловому будинку, зважаючи на те, що припинилися обставини, які були підставою для встановлення сервітуту для відповідачі, існують всі підстави для усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Що стосується позовних вимог до [PERSON] усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт користування ним вказаним житлом. Ураховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial