Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 30.10.2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 1914 за яким банк надав їй кредит. Кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 29.10.2014 року. Рішенням Рахівського районного суду від 28.11.2013 року (справа №305/1224/13-ц) з позивача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнуто прострочену заборгованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 70494,90 грн. Вказане рішення, 10.12.2013 року, набрало законної сили. На підставі постанови старшого державного виконавця відділу ДВС Рахівського районного управління юстиції від 10.11.2014 року, відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище рішення суду від 28.11.2013 року. У зв`язку з фактичним виконанням позивачем, як боржником, рішення суду у повному обсязі, виконавче провадження було закінчено на підставі постанови старшого державного виконавця відділу ДВС Рахівського районного управління юстиції. Разом з цим, 29.02.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості, що виникла за кредитним договором №1914 від 30.10.2007 року. Заборгованість стягнута за період з 29.10.2014 року по 01.01.2016 року та складається з 135135,75 гривень заборгованість за кредитом; 163544,39 гривень заборгованість за відсотками; 240593,01 гривень заборгованість по пені. Таким чином загальна сума заборгованості становить 539273,15 гривень. Зазначений виконавчий напис пред`явлено до виконання. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. від 19.06.2019 року за виконавчим написом відкрито виконавче провадження. Позивач, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, вказує, що ТОВ «Кредитні ініціативи», звернувшись у 2013 році до суду з позовом у 2013 році, скористалось своїм правом вимоги щодо дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором № 1914 від 30.10.2007 року. Відповідач, звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо цієї заборгованості, фактично заявив право вимоги стягнення заборгованості, якої не існує. При цьому сам факт існування у боржника заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період після пред`явлення вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, є спірним. Отже, наявність судового рішення по справі №305/1224/13-ц про стягнення з позивача на користь відповідача простроченої заборгованості за кредитним договором, вказує на те, що нарахована заборгованість за вказаним кредитним договором за період з 29.10.2014 року по 01.01.2016 року на загальну суму 539273,15 гривень, яка пропонується до стягнення у виконавчому написі нотаріуса не може вважатися безспірною. У зв`язку з вищевикладеним, [PERSON] просить подану позовну заяву задовольнити та визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. від 29.02.2016 року таким, що не підлягає виконанню. На підставі ухвали від 28.07.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Надано\~відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання\~відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались. Позивач [PERSON] про наявність ухвали про відкриття провадження у справі буланалежним чином повідомлена, шляхом надсилання її копії на адресу, зазначену у позовній заяві. Відповідач, ТОВ «Кредитні ініціативи» про наявність ухвали про відкриття провадження у справі бувналежним чином повідомлений, шляхом надсилання її копії на адресу, зазначену у позовній заяві, однак відзиву на день судового розгляду справи не надав. Третя особа\~ приватний\~нотаріус Київського\~міського нотаріального\~округу Чуловський\~В.А. про наявність ухвали про відкриття провадження у справі бувналежним чином повідомлений, шляхом надсилання її копії на адресу, зазначену у позовній заяві. Третя особа\~ приватний\~виконавець виконавчого\~округу Закарпатської\~області Ярошевський\~Д.А. про наявність ухвали про відкриття провадження у справі бувналежним чином повідомлений, шляхом надсилання її копії на електронну пошту, вказану у позовній заяві. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, тому суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що 30.10.2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №1914, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в сумі 17326 доларів США, з процентною ставкою за користування кредитом 9,5 % річних та кінцевою датою повернення кредиту - 29.10.2014 року, що підтверджується копією зазначеного кредитного договору, наявною у матеріалах справи. Рішенням Рахівського районного суду від 28.11.2013 року (справа №305/1224/13-ц) цивільний позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 70494,90 гривень, а також 704,94 гривень судових витрат. На підставі постанови від 10.11.2014 року, прийнятої старшим державним виконавцем відділу ДВС Рахівського районного управління юстиції Гудем`юком І.П., відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №305/1224/13-ц, виданого Рахівським районним судом Закарпатської області. На підставі постанови державного виконавця від 25.12.2015 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з погашенням суми боргу. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., 29.02.2016 року вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №1914 від 30.10.2007 року, укладеним з Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року є ТОВ «Кредитні ініціативи». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.10.2014 року по 01.01.2016 року. Сума заборгованості складається із заборгованості за кредитом 135135,75 грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом 163544,39 грн; заборгованості по пені 240593,01 грн. Загальна сума заборгованості становить 539273,15 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 3203. Приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. було відкрито виконавче провадження ВП № 59380546 по виконавчому напису № 3203, виданому 29.02.2016 року, про стягнення з боржника, яким є [PERSON] , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в розмірі 539273,15 грн., що підтверджується копією постанови від 19.06.2019 року. Постановою приватного виконавця від 23.07.2021 року змінено назву сторони виконавчого провадження, а саме змінено прізвище боржника з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як вбачається з копії листа АТ «Ощадбанк» від 15.09.2021 року № 106.08/60097/2021-06/вих, на усі рахунки [PERSON] , [INFO] , було накладено арешт на виконання постанови про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню ВП №59380546 від 09.07.2019 року. Положеннями ст.39 Закону України «Про нотаріат» визначено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 зазначеного Закону передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із п.п.3.1, 3.2 Глави 16 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) зазначила, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) Так, у судовому засіданні встановлено, що підставою для звернення відповідача до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису є заборгованість, що утворилась у зв`язку з простроченням виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 1914, укладеним 30.10.2017 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком. Разом з тим, згідно рішення Рахівського районного суду від 28.11.2013 року (справа №305/1224/13-ц) цивільний позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 70494,90 гривень, а також 704,94 гривень судових витрат. При цьому, вказане рішення суду виконане [PERSON] у повному обсязі, що підтверджується копією постанови старшого державного виконавця відділу ДВС Рахівського районного управління юстиції від 25.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, виконавчий напис нотаріуса було вчинено без доказів існування безспірної заборгованості позивачки за кредитним договором №1914 від 30.10.2007 року, за період з 29.10.2014 року по 01.01.2016 року. Дослідивши надані позивачкою докази, суд погоджується з тим, що заборгованість позивачки за вказаним кредитним договором на час вчинення виконавчого напису нотаріуса не була безспірною. Таким чином, зважаючи, що зазначена у спірному виконавчому написі заборгованість не є безспірною, суд приходить до висновку про доцільність та необхідність задоволення вимог позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича №3203 від 29.02.2016 року, таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи визначені вище обставини, суд приходить до обґрунтованості позовних вимог [PERSON] та вважає за необхідне задовольнити їх у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 992,40 грн. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved