Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

12 липня 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2015 року. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей, сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх двох років сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та як наслідок до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сімейне життя з відповідачкою не склалося через взаємопорозуміння. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час позивач та відповідачка проживають окремо, спільного господарства не ведуть, та шлюбних відносин не підтримують. Таким чином шлюб існує формально. Вважає, що подальше спільне сімейне життя неможливе, тому він просить шлюб розірвати. 02.08.2022 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Судові втирати просив залишити за ним. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, та розгляд справи за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 08 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції в Київської області, зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачкою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.08.2015 року серії [NUMBER] . Сторони мають неповнолітніх дітей - сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] та [NUMBER] . Подружні відносини фактично перестали існувати, втрата почуття любові, взаємоповаги один до одного. Із позову, заяв сторін, поданих на адресу суду встановлено, що подальше спільне проживання між ними є неможливим, сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між подружжям, вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливим, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи заяву відповідачки, її прізвище слід залишити без змін [PERSON] . Враховуючи заяву позивача судові витрати слід залишити за ним.

Outcome: approved