Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення сином навчання у Львівському фаховому коледжі транспортної інфраструктури українського державного університету науки і технологій, але не більше ніж до досягнення сином 23-х років. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з позивачкою. На даний час навчається на четвертому курсі Львівського коледжу транспортної інфраструктури. Зазначає, що із своїх доходів вона не може забезпечити сину повноцінне навчання та його утримання. 17.06.2022 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 05.07.2022 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09.08.2022. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. 09.08.2022 розгляд справи відкладено на 05.09.2022 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. 18.08.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначає, що між ним та позивачкою існує усна домовленість щодо сплати аліментів, при цьому відповідач долучив копії квитанцій про сплату аліментів, у зв`язку з чим просить в задоволенні позову відмовити. В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник [PERSON] подав заяву про слухання справи у її відсутності та підтримання позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав заяву про слухання справи у їх відсутності, просить в позові відмовити. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] (а/с 7)). Згідно Довідки № 189 від 09.06.2022 [PERSON] навчається у відокремленому структурному підрозділі „Львівський фаховий коледж транспортної інфраструктури Українського державного університету науки і технологій" з 01.09.2018 до 30.06.2022 (а/с 2). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Беручи до уваги засаду рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, визначену ч. 1 ст. 141 СК України, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А тому, суд вважає правомірним звернення позивача з вимогами про стягнення з відповідача на її користь аліментів на сина, який продовжує навчання з врахуванням вимог розумності та справедливості визначає їх в розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення сином навчання у Львівському фаховому коледжі транспортної інфраструктури українського державного університету науки і технологій, але не більше ніж до досягнення сином 23-х років. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved