Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 10.06.2022 до Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 26965,51 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.05.2005 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Батько дитини відмовився добровільно утримувати свою дитину в результаті чого рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі ј від усих видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 13.03.2019 року і до повноліття дитини. Проте боржник не виконував рішення суду, про що позивач неодноразово повідомляла державного виконавця. Так, як позивач фактично кошти не отримувала вона звернулася до державного виконавця з заявою про надання розрахунку заборгованості, на що отримала відповідь про відсутність заборгованості. З метою встановлення розбіжностей позивач звернулася до ДВС з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. При ознайомленні з вказаними матеріалами позивачу стало відомо, що відповідач дійсно надавав у відділ ДВС квитанції про сплату аліментів, а так як вона гроші не отримувала звернулася до ВАТ «Укрпошта» про надання інформації, хто отримав кошти відповідно до квитанцій про сплату аліментів на її ім`я. В подальшому стало відомо, що кошти отримав сам відправник, а саме боржник. Проте відповідач отримуючи повернені перекази жодного разу не повідомив ДВС, а продовжував надавати квитанції ніби то кошти отримує позивач.. Вказана ситуація продовжувалася протягом року. В подальшому про вказану ситуацію позивач повідомила ДВС та попросила надати розрахунок заборгованості, згідно якого виявилася заборгованість у розмірі 23999.51 грн. Вказує, що батько дитини належним чином не виконує рішення суду, не надає будь яку допомогу на утримання доньки, не приймає участі у її вихованні. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності. Відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого останній вказує, що йому стало відомо про наявність рішення суду про стягнення аліментів та наявність виконавчого провадження лише у січні 2021 року, після чого він відразу сплатив борг по аліментах. В період з січня 2021 року відповідач належним чином щомісяця сплачував аліменти, однак позивач їх не отримувала. Вказує, що ним були вжиті всі заходи з метою перерахунку позивачці коштів і не має жодної його вини у тому, що позивач їх не отримувала. Просить в задоволенні позову відмовити. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 07.07.2022 року відкрито провадження та вирішено розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.08.2022 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися. В враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. У суді встановлено, що сторони згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 23.02.2010 року, виданого відділом РАЦС Звенигородського РУЮ Черкаської області, мають дочку [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 23.02.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 35. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] . У Звенигородському міськрайонному відділі ДВС перебуває на виконанні виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти у розмірі ј частини усих видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 13.03.2020 року і до повноліття дитини. Згідно довідки-розрахунку від 11.02.2022 року №3774 нараховано за період з 13.03.2020 року по 01.02.2022 року аліменти у розмірі 54825,51 грн., сплачено за вказаний період 54879,00 грн., заборгованість відсутня (а.с.9). Згідно повідомлення АТ «Укрпошта» вбачається, що згідно інформації, наданої відповідальним структурним підрозділом вбачається, що переказ №0078 від 12.01.2022 року у розмірі 2800.00 грн. повернуто відправнику 14.02.2022 року у зв`язку з неотриманням адресатом, переказ №0042 від 25.05.2021 року у розмірі 2200.00 грн. повернуто відправнику 29.06.2021 року у зв`язку з неотриманням адресатом, переказ №0138 від 14.06.2021 року у розмірі 1100.00 грн. повернуто відправнику 15.07.2021 року у зв`язку з неотриманням адресатом, переказ №0226 від 29.06.2021 року у розмірі 3000.00 грн. повернуто відправнику 02.08.2021 року у зв`язку з неотриманням адресатом, переказ №0153 від 15.07.2021 року у розмірі 1250.00 грн. повернуто відправнику 25.08.2021 року у зв`язку з неотриманням адресатом, переказ №0071 від 24.09.2021 року у розмірі 2500.00 грн. повернуто відправнику 02.11.2021 року у зв`язку з неотриманням адресатом, переказ №0001 від 02.11.2021 року у розмірі 2600.00 грн. повернуто відправнику 04.12.2021 року у зв`язку з неотриманням адресатом, переказ №0226 від 27.08.2021 року у розмірі 5000.00 грн. отримано [PERSON] у відділенні поштового зв`язку Київ-1 29.08.2021 року (а.с.11). Після виявлення вказаних обставин позивач знову звернулася до ДВС з заявою про перерахунок заборгованості (а.с.12). Згідно розрахунку від 17.05.2022 року №6591 виконаного заступником начальника Звенигородського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області Ткаченком А.В. вбачається, що заборгованість станом на 01.05.2022 року становить 23999,51 грн. (а.с.13) Згідно розрахунку від 01.06.2022 року №7513 виконаного заступником начальника Звенигородського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області Ткаченком А.В. вбачається, що заборгованість станом на 01.06.2022 року становить 26965,51 грн. (а.с.26). Згідно листа від 20.07.2022 року №20.1-36/11417 заступника начальника Звенигородського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області Ткаченка А.В. вбачається, що станом на 01.07.2022 року була наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 29931,51 грн., яка була сплачена боржником повністю 12.07.2022 року та перерахована державним виконавцем 13.07.2022 року (а.с.40). Судом також, враховано інші квитанції про переказ коштів відповідачем на користь позивача, які долучені до матеріалів справи. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Відповідно ч. 1ст. 15ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1ст. 16ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1ст.19ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідност.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно з статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19, а також Верховний Суд в постановах від 10.02.2021 року в справі №461/7406/18. Судом встановлено, що відповідач надсилав аліменти позивачу, однак остання їх не отримувала по невідомим причинам, тому на думку суду відповідач вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання по сплаті аліментів. Враховуючи те, що правова природа відповідальності у вигляді пені за змістом ст. 196 СК України така, що настає у разі винних дій боржника, направлених на ухилення від виконання рішення суду по сплаті аліментів, що призвели до виникнення заборгованості, а не за ухилення від виконання самого обов`язку по утриманню дитини, в діях відповідача відсутня така винна поведінка, оскільки вона не підтверджується доказами в справі. Суд вважає, що докази наявності вини відповідача, які б свідчили про його свідоме ухилення від сплати аліментів за рішенням суду, в справі відсутні. Відтак суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати, суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed