Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила: визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 6820682500:02:002:0001, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить на праві власності [PERSON] - сформованої на території частини належної [PERSON] на праві власності присадибної земельної ділянки площею 0,25 га, та розташованої на ній нежитлової будівлі сараю за адресою: [ADDRESS] , з одночасним припиненням права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням № 2 виконавчого комітету Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області від 26.12.1996 року її матері [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,16 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані біля будинку [ADDRESS] . [INFO] мати позивачки померла, і вона успадкувала все належне їй на день смерті майно. На переданій у власність [PERSON] присадибній земельній ділянці площею 0,25 га за її життя було побудовано жилий будинок, загальною площею 69,1 кв.м., хлів цегляний загальною площею 42,8 кв.м. Після успадкування материного домоволодіння [PERSON] звернулася із заявою до сесії Дашковецької сільської ради про надання її дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення на місцевості (в натурі) меж земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . Рішенням 46 сесії сьомого скликання Дашковецької сільської ради Віньковецького району від 14.02.2020 року їй було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель комунальної власності площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка знаходиться по [ADDRESS] . В подальшому 31.03.2021 року з метою розроблення такої технічної документації із землеустрою позивач звернулась до ліцензованої землевпорядної організації «Земельно-аграрного центру «Карат», та під час виконання її замовлення з`ясувалося, що частина переданої [PERSON] у приватну власність присадибної земельної ділянки площею 0,25 га, на якій розташований успадкований після смерті матері житловий будинок та сарай, накладається на сусідню земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 6820682500:02:002:0001, яка належить на праві власності [PERSON] . Тому [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації присадибної земельної ділянки по [ADDRESS] через те, що її частина, а також частина належного їй на праві власності сараю на даний час розташовані на земельній ділянці площею 0,25 га з кадастровим номером 6820682500:02:002:0001, яка належить відповідачу на праві власності. Площа накладення двох земельних ділянок складає 8,0751 %. Вказана земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га була передана у власність відповідачу рішенням сесії Дашковецької сільської ради Віньковецького району № 3 від 20.12.2007 року та право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку від 10.08.2008 року. Оскільки приватизація суміжної земельної ділянки відповідачем була здійснена в 2008 році, і після внесення змін до Земельного кодексу України після 01.01.2013 року відомості про реєстрацію прав відповідача на зазначену ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не внесені, тому формування та Державна реєстрація даної земельної ділянки з кадастровим номером 6820682500:02:002:0001 була здійснена під час передачі її у приватну власність відповідача. Проте всупереч вимогам земельного законодавства, принципам добросусідства та в порушення майнових прав позивача як суміжного землекористувача, без її відома та без погодження із нею меж зазначеної земельної ділянки в натурі. Відтак формування спірної земельної ділянки було здійснено незаконно в результаті порушення прав власності позивачки на зазначену вище нежитлову будівлю сараю та на присадибну земельну ділянку по [ADDRESS] , на якій вказана будівля розташована. Тому набувши права власності в порядку спадкування на домоволодіння [ADDRESS] 11.06.2007 року, позивач має право на судовий захист порушеного права на землю. Ухвалою від 21.10.2021 року у справі відкрито провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду 02.08.2022 року підготовче провадження закрите, справа призначена до розгляду по суті. У судове засідання 31.08.2022 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи належним чином, не з`явились. Представник позивача [PERSON] -- [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримав повністю, справу просив розглянути за відсутності сторони позивача та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій просив судові засідання проводити за його відсутності, із позовними вимогами погодився. Представник відповідача -- Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи належним чином, у суд не з`явився. Крім того, представник відповідача -- Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Ю. Таращан надіслала відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити. За неявки сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] була власником житлового будинку з надвірними будівлями, що в [ADDRESS] . Рішенням №2 засідання виконавчого комітету Дашковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області від 26.12.1996 року, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та 0,16 га для ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться біля будинку. [INFO] [PERSON] померла, та після її смерті спадщину прийняла її дочка [PERSON] . 15.06.2007 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на домоволодіння в [ADDRESS] . Рішенням сорок шостої сесії сьомого скликання Дашковецької сільської ради Віньковецького району від 14.02.2020 року № 8-46/2020 [PERSON] надано дозвіл на розроблення технічної документації щодо права власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка знаходиться по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 10.11.1988 року [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що в [ADDRESS] . Відповідно до витягу з протоколу дванадцятої сесії Дашковецької сільської ради Віньковецького району від 01.04.1994 року, [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,65 га: 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, 0,40 га для ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться [ADDRESS] . Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 017481 від 10.08.2008 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 6820682500:02:002:0001, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] . Із протоколу № ПП-6800459592021 перевірки електронного документа, складеного Державним кадастровим реєстратором Кухар В.С. 06.07.2021 року, та копії рішення № РВ-6800777692021 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 06.07.2021 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у державній реєстрації присадибної земельної ділянки по [ADDRESS] через те, що перетин ділянок з ділянкою 6820682500:02:002:0002, площа співпадає на 0,8953 %, перетин ділянок з ділянкою 6820682500:02:002:0001, площа співпадає на 8,0751 %. Наведене підтверджується письмовими матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України (в редакції чинній на 10.08.2008 року), передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Після 02 квітня 2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» від 02 квітня 2002 року № 449 обов`язковим реквізитом державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою став кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. З 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15/92 «Про приватизацію земельних ділянок» було встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Статтею шостою цього ж Декрету було зупинено дію частини другої статті 17 і статті 23 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року), якими передбачалося, що право приватної власності виникає лише з дня видачі та державної реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку. Однак дія цих статей Земельного кодексу (в редакції 1992 року), зупинялася лише для громадян України при передачі їм безоплатно у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства,будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених цим Кодексом. Отже, якщо у громадянина була у користуванні земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, і рішенням місцевої ради така земельна ділянка була передана йому у приватну власність,то з дня прийняття цього рішення радою у такого громадянина вже по суті виникло право власності на земельну ділянку. І якщо такий громадянин помер, не отримавши державного ата на право власності на земельну ділянку, його спадкоємці мають право виготовити вже на себе державний акт. Згідно з ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з матеріалами справи, власником земельної ділянки площею 0,25 га по [ADDRESS] у 1996 році стала [PERSON] , а відповідач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,25 га по [ADDRESS] у 2008 році. Водночас рішенням державного кадастрового реєстратора відділу у Віньковецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № РВ-6800777692021 від 06.07.2021 року та протоколом № ПП-6800459592021 перевірки електронного документа підтверджується неможливість внесення відомостей про земельну ділянку [PERSON] по [ADDRESS] через те, що є перетин ділянок з ділянкою 6820682500:02:002:0002, площа співпадає на 0,8953 %, та перетин ділянок з ділянкою 6820682500:02:002:0001, площа співпадає на 8,0751 %. Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельної ділянки, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є в тому числі і невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки. Згідно з ст. 39 Закону України «Про Державний земельний кадастр», дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ст. 152 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом способів. Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до пунктів 60, 61 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2012 року № 1051, - запис у поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання не чинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). З урахуванням наведеного суд доходить до висновку, що реєстрація в Державному земельному кадастрі земельної ділянки за відповідачем на місці знаходження спірної земельної ділянки, яку успадкувала позивач, порушує її права як власника, а тому необхідно скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки.

Outcome: approved