Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Оберемчук Лесі Анатоліївни, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] , яка померла [INFO] (далі по тексту - [PERSON] ). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом є позивач та його спільні діти з померлою, а саме син [PERSON] та донька [PERSON] . При цьому, позивач зазначає, що останні спадщину не приймали. Згодом, маючи намір вступити у спадщину, позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Обремчук Л.А. з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом, однак останньою було надано роз`яснення про відмову у прийнятті заяви, оскільки позивачем пропущений встановлений законодавством строк для подання даної заяви. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся з даним позовом до суду та прохає визначити йому додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини обґрунтовує наступним. Після укладення шлюбу позивач та [PERSON] , хоч і були зареєстрованими за різними адресами, проте фактично проживали разом та мали гарні сімейні стосунки. Після того, коли [PERSON] захворіла, позивач тривалий час піклувався про неї, а після її смерті здійснив поховання, внаслідок чого тривалий час перебував вкрай пригніченому психологічному стані. З заявою про прийняття спадщини позивач до нотаріуса у шестимісячний строк не звертався, оскільки 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі Договору дарування за реєстровим № 6518 від 04.11.2004 року належить йому на праві власності, а тому він вважав, що інша частина 1/2 даної квартири, яка належала [PERSON] , фактично перейшла йому у спадщину. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 28.01.2022 на адресу Дарницького районного суду від Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що рішенням Київської міської ради від 09.09.2010 № 7/4819 «Про питання організації управління районами в м. Києві» було вирішено припинити з 31.10.2010 року шляхом ліквідації районні в м. Києві ради та їх виконавчі органи, у тому числі Дарницьку районну в м. Києві раду та її виконавчий орган - Дарницьку районну в м. Києві державну адміністрацію, а тому єдиним представницьким органом міста Києва є Київська міська рада, а Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація не є неналежним відповідачем у даній справі. 15.02.2022 позивач подав клопотання про заміну неналежного відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.02.2022 року здійснено перехід розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 14.07.2022 року витребувано у Першої Київської державної нотаріальної контори інформацію щодо відкриття спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , на виконання якої 26.09.2022 завідувачем Першої Київської державної нотаріальної контори Супліченко Мариною надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру №70056500 від 16.09.2022 року, з якої вбачається, що спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не заводилась. Також, ухвалою суду від 14.07.2022 року здійснено заміну неналежного відповідача Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації належним відповідачем - Київською міською радою. В судове засідання, яке відбулося 22.09.2022 року, позивач не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви зазначив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Згідно із стст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 09.12.1972 року, актовий запис №6746, копія якого знаходиться в матеріалах справи. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується даними свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] , виданого Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого наявна в матеріалах справи. 29.12.2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Обремчук Л.А. із заявою про прийняття спадщини за законом на спадкове майно - 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка належана [PERSON] та яка проживала у ній по день смерті. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Обремчук Л.А. надано роз`яснення від 29.12.2021 за вих. №130/01-16, з тексту якого вбачається: - строк для прийняття спадщини почав відраховуватись з 12 квітня 2021 року, тобто після смерті [PERSON] , та був закінчений 12 жовтня 2021 року; - останнім місцем реєстрації проживання померлої [PERSON] було: [ADDRESS] , тоді як зареєстрованим місцем [PERSON] згідно паспорту є: [ADDRESS] , що в свою чергу підтверджує окреме місце проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини ( [INFO] ); - оскільки [PERSON] пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини та постійно не проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, нотаріус позбавлений можливості завести спадкову справу; - також нотаріус зазначає, що спадкоємець який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, має право на звернення до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до стст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальним положенням про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За нормою ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані у випадку, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17 та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 (провадження № 61-38298св18); від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд наголошує, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . В той же час, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що після смерті [PERSON] перебував в вкрай пригніченому стані, а у зв`язку з юридичною необізнаністю не знав, що із заявою про прийняття спадщини потрібно звертатись до нотаріуса протягом шести місяців після смерті дружини, оскільки він є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] , а отже інша 1/2 частини цієї квартири, яка належала [PERSON] , фактично перейшла йому у спадщину. Однак, вищенаведені обставини, які на думку позивача є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, у відповідності до наведених норм матеріального права, а також позицій Верховного Суду не є такими, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій. Інших причин позивачем не наведено та в матеріалах справи відсутні відповідні докази. При цьому, згідно стст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. За змістом стст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищевикладене, а також на встановлені судом обставини, зокрема, на відсутність поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат позивачу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed