Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з [PERSON] за заявою про приєднання №103662/030117 від 16.01.2017 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі -ДКБО). Шляхом підписання зазначеної заяви відповідач беззастережно приєднався до ДКБО в редакції, яка на день підписання заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови банківського рахунку. Відповідно до п. 3.4.1 даної заяви, банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок в гривні України, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку. На виконання умов ДКБО банк надав відповідачу платіжну картку та ПІН-конверт до неї. Відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 16.01.2017 року, відповідачу встановлено кредит у розмірі 3000,00 грн. зі строком кредитування 36 місяців, з можливим подовженням на той самий строк. Пунктом 6.5.1 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) встановлено 30.00 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Позивач свої зобов`язання за договором виконав. Проте відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим станом на 21.02.2022 утворилася заборгованість 25697,55 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 19 560,20 грн., заборгованість за відсотками 2 887,09 грн.; комісія - 65,78 грн.; пеня - 43,89 грн.; розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 104,90 грн.; розмір 3% річних на суму простроченого кредиту - 640,43 грн.; сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів- 350,38 грн.; сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 2 044,88 грн. Ухвалою суду від 12.07.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням, але відправлення повернуто до суду. Відзиву на позов суду не надано. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 16.01.2017 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено заяву про приєднання №103662/030117 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі -ДКБО). Відповідно до п. 3.4.1 даної заяви, банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок в гривні України, на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку. На виконання умов ДКБО банк надав відповідачу платіжну картку та ПІН-конверт до неї. Відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 16.01.2017 року, відповідачу встановлено кредит у розмірі 3000,00 грн. зі строком кредитування 36 місяців, з можливим подовженням на той самий строк. Пунктом 6.5.1 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) встановлено 30.00 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Державний ощадний банк України»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 16.01.2017 року та заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) встановлено максимальний розмір Кредиту - 3000 грн. Письмової угоди про збільшення ліміту укладеної між сторонами, а також узгодженої в порядку визначеному п.6.4. Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), до суду не надано, у зв`язку з чим суд обмежений надати оцінку питанням нарахування процентів поза межами суми - розміру кредиту 3000,00 грн. Заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) містить посилання на розмір процентів - 30.00 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. При цьому заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) не містить посилання на визначення терміну - «Грейс-період», його строк (початок та кінець перебігу строку). Одночасно суд зауважує, що заява позичальника від 16.01.2017 року та заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) не містить умови повернення кредиту та сплати проценти, зокрема строків виконання зобов`язання (ст.530 ЦК України), що безпосередньо пов`язується з терміном порушення зобов`язання (ст.ст.610, 612 ЦК України) та відповідно визначенням строку порушеного зобов`язання та застосування відповідних наслідків (ст.549 ЦК України). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), відсутність у заяві приєднання домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами (строків та порядку), пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Крім того, у постанові Верховного Суду по справі справа № 306/486/17 (провадження № 61-34520св18) від 10 жовтня 2019 року Верховний Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем зазначив, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору між сторонами, АТ «Державний ощадний банк України» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону «Про захист прав споживачів» № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Відносно тіла кредиту, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем станом на 21.02.2022 різниця між тілом кредиту (сума стовбця «сума наданого кредиту» - 46867,71 грн.) та сплаченими відповідачем коштами (сума стовбця «сума погашеного кредиту» - 27307,51 грн., сума стовбця «сума погашених процентів» - 9885,33 грн. та сума стовбця «сума сплаченої комісії» - 1008,68 грн. (27307,51 грн. + 9885,33 грн. + 1008,68 грн. = 38201,52 грн.) становить (46867,71 грн. - 38201,52 грн.=) 8666,19 грн. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial