Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулась до\~Іванківського районного\~суду Київської\~області з\~позовом,\~у якому\~просила розірвати\~шлюб між\~нею та\~ [PERSON] ,\~зареєстрований 17\~вересня 2011\~року відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Іванківського\~районного управління\~юстиції у\~Київській області,\~актовий запис\~№ 88. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначила,\~що вона\~та відповідач\~перебувають у\~шлюбі з\~17\~вересня 2011\~року, від\~шлюбу мають\~неповнолітню дитину\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .Шлюб зареєстровано відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Іванківського районного\~управління юстиції\~у Київській\~області,\~17.09.2011\~року,\~актовий запис\~№ 88.\~Позивач вважає\~спільне життя\~з відповідачем\~не склалося,\~через постійні\~конфлікти та\~суперечки,\~збереження сім`ї\~з відповідачем\~і їхнє\~подальше сімейне\~життя неможливе,\~шлюбні відносини\~між ними\~припинені.\~Просила терміну\~для примирення\~не надавати. Після виконання\~вимог частини\~шостої статті\~187\~ЦПК України,\~ухвалою від\~06\~липня 2022\~року відкрито\~провадження у\~справі за\~правилами спрощеного\~позовного провадження. Позивач у позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі та її представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю. Відповідач 19 серпня 2022 року звернувся до суду з відзивом на позовну заяву про розірвання шлюбу, згідно якого відповідач просить: задовольнити позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині розірвання шлюбу; в задоволенні інших позовних вимог [PERSON] відмовити. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 17 вересня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції у Київській області, зроблено відповідний актовий запис № 88. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Суд встановив, сторони не мають шлюбних відносин, спільне життя стало неможливим, мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач не заперечував проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони не мають шлюбних відносин, через постійні конфлікти та суперечки їхнє спільне життя стало неможливим, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Як убачається із обґрунтування позовної заяви про розірвання шлюбу, крім вимоги про розірвання шлюбу, позивачем заявлено вимогу про визначення місця проживання дитини з позивачем. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Позивач у заяві не вказала, чи зверталася вона до органу опіки та піклування з приводу вирішення спору щодо проживання дитини. У разі якщо зверталася, не зазначила чи надав відповідний орган опіки та піклування висновок про визначення місця проживання дітей. При вирішенні в судовому порядку спору щодо місця проживання дитини висновок органу опіки і піклування є обов`язковим. Крім того, орган опіки і піклування має бути зазначений як третя особа в справі. Обов`язкова участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою передбачена також статтею 19 СК України. У разі наявності спору про визначення місця проживання дитини та заявлення такої вимоги, позивачу необхідно зазначити виклад обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, надати відповідний висновок щодо розв`язання спору складений органом опіки та піклування за місцем проживання дітей, зазначити у позовній заяві у якості третьої особи належну Службу у справах дітей, її місце знаходження, засоби зв`язку, ідентифікаційний код ЄДРПОУ юридичної особи. Тому підстави, для задоволення вимоги про визначення місця проживання дитини відсутні. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 992 грн. 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial