Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи позов по тим підставам, що 04.08.2012 року [PERSON] (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач) зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського управління юстиції у Київській області. За час перебування у шлюбних відносинах [INFO] у Сторін народився син [PERSON] . Подружнє життя в Сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання сина. У зв`язку з цим, за позовом [PERSON] 28 липня 2016 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області було прийнято рішення, яким було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області вирішив стягувати з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 166,50 грн. щомісячно, починаючи з 02.07.2016 року. Вказує про те, що Відповідач не цікавиться життям сина і не здійснює жодного виховання своєї дитини та не здійснює її матеріального забезпечення, що підтверджується відсутністю будь-яких оплат, починаючи з дня винесення рішення суду про стягнення аліментів. На користь [PERSON] відкрито виконавче провадження № 52126250 щодо стягнення на її користь аліментів на утримання спільного сина. З моменту відкриття виконавчого провадження Відповідач ухиляється від сплати аліментів на дитину, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання сина Сторін, ні разу не цікавився життям свого сина та не намагався навіть зв`язатися з Позивачем та дізнатися як справи у їх спільної дитини. Відсутність оплат з боку Відповідача підтверджується Рахунком заборгованості зі сплати аліментів ВП № 52126250, заборгованість по аліментах з Відповідача рахується з 02.07.2016 року по 01.10.2021 року, і в сумі становить 71639, 00 грн. Окрім цього, згідно Інформації про виконавче провадження з підстав несплати аліментів до Відповідача було застосовано ряд виконавчих дій: тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тимчасове обмеження у праві користування зброєю, арешт майна боржника, арешт коштів боржника. Крім того, наявність заборгованості у Відповідача є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів за кожен день прострочення. Заборгованість зі сплати аліментів тягнеться з 02.07.2016 року, сума пені значно перевищує суму заборгованості, тому Позивач просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 100% заборгованості, тобто у сумі 71 639,00 грн. Зазначає про те, що оскільки, рішення про стягнення аліментів набрало законної сили, отже винна поведінка з несплати аліментів виникла у відповідача саме з цієї дати і пеня може враховуватися від дня прострочення сплати аліментів після цієї дати. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 71639 гривень 00 копійок, а також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились. До суду від представника позивача надійшла заява, згідно якої просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.08.2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського управління юстиції у Київській області. За час перебування у шлюбних відносинах [INFO] у Сторін народився син - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 липня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Крім того, Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області вирішив стягувати з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 166,50 грн. щомісячно, починаючи з 02.07.2016 року. Ірпінським ВДВС у Бучанському районі Київської області відкрито виконавче провадження № 52126250 щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання спільного сина. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 52126250, заборгованість по аліментах у [PERSON] рахується з 02.07.2016 року по 01.10.2021 року, і в сумі становить 71639,00 грн. Згідно Інформації про виконавче провадження з підстав несплати аліментів до відповідача було застосовано ряд виконавчих дій: тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тимчасове обмеження у праві користування зброєю, арешт майна боржника, арешт коштів боржника. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається ст.ст. 79-91, 194-197СК Українитастаттею 71 Закону України "Про виконавче провадження". У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника. Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець, у разі надходження виконавчого документа, повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ у перше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках. Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження"). Відповідно до розділу VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК). Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. ( ч.ч.2, 4ст.194 СК України). Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст. 195 СК України). У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку в рамках даної справи не оскаржені. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов`язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому СК України. Оскільки, рішення про стягнення аліментів набрало законної сили, отже винна поведінка з несплати аліментів виникла саме з цієї дати і пеня може враховуватися від дня прострочення сплати аліментів після цієї дати. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц. Згідно ч. 1 ст.196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягує з відповідача на користь позивача суму неустойки за несплату аліментів в розмірі 71639,00 грн. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано лише договір про надання правової (правничої) допомоги від 20.09.2021 № 63. Оскільки, витрати на професійну правову допомогу не підтверджені документально, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 84, 180-182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial