Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 2-597/10 з [PERSON] на користь [PERSON] на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , з ј частини усіх видів заробітку до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову посилається на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбу, за час якого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області було ухвалено стягувати з нього аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.01.2010 і до досягнення дитиною повноліття. Крім того вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачкою став проживати з іншою жінкою, з якою у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка також потребує коштів на утримання. Також у нього на утриманні перебувають двоє батьків похилого віку, які отримують мінімальний розмір пенсії, батько є онкохворим. На сьогоднішній день позивач не працює, оскільки тривалий час не може знайти роботу. Разом з тим, вказує, що вимушений постійно перебувати біля батька, оскільки останній, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, потребує сторонньої допомоги. У зв`язку з вищевикладеними обставинами матеріальне становище позивача значно погіршилося порівняно з становищем, яке існувало на час прийняття рішення про стягнення з нього аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. 11.08.2022 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 29.08.2022 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. 21.09.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з доказом направлення такого позивачу. Відзив вмотивований тим, що незадовільний майновий стан позивача є надуманим, оскільки останній до 2020 постійно перебував у Польщі, доказів про намагання офіційно працевлаштуватися в Україні позивач не надав, як і не містять матеріали справи доказів про перебування батьків на його утриманні. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та суперечать вимогам чинного законодавства. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просив у позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Судом встановлено, сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, за час якого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.02.2010 було ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.01.2010 і до досягнення дитиною повноліття (а/с 3). Після розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] проживає з іншою жінкою, з якою у нього народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а/с 8-10). Відповідно до довідки про доходи № 1309-22-03175 від 04.08.2022 інформація про доходи [PERSON] у період за 3,4 квартал 2021 року на 1 квартал 2022 року відсутня (а/с 18). В матеріалах справи також наявні пенсійні посвідчення батьків позивача (а/с 5,12), медичні обстеження батька позивача [PERSON] (а/с 6,7) та консультаційний висновок спеціаліста (а/с 4). Отже, у зв`язку з народженням ще одної дитини дочки [PERSON] , [INFO] та перебуванням на його утриманні батьків пенсіонерів, зокрема, онкохворого батька, майновий стан позивача значно погіршився, що стало підставою для звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він офіційно не працює, від іншого шлюбу він має дочку [PERSON] , [INFO] , а тому на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей. Крім того, відповідач стверджує, що на його утриманні перебувають його батьки пенсійного віку, проте доказів витрат на їх утримання позивач суду не надав. Також а матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] звертався до Державного центру зайнятості з метою працевлаштування. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області від 19.02.2010 відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з [PERSON] - дочки [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Таким чином, суд встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28.05.2021 у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 992,40 грн. судового збору в дохід держави. Враховуючи викладене та

Outcome: approved