Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стянути грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, що станом на день подання позову еквівалентно 87764,70 грн. та судові витрати. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 30 грудня 2021 року між ним, [PERSON] (покупцем)\~та [PERSON] (продавцем)було укладено договір завдатку. Згідно п.1 вказаного Договору\~завдатку "Сторони домовилися про купівлю-продаж будинку житлового та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] за ціну 240000,00 доларів США". Відповідно до п.2 вказаного Договору завдатку "В рахунок платежу, який Покупець зобов"язується сплатити, та в доказ того, що договір купівлі-продажу зазначеного об"єкта відбувається не пізніше 1 березня 2022 року, я покупець передаю Продавцю завдаток в сумі (три) 3000,00 (три тисячі) доларів США" Відповідно до п.5 вказаного Договору завдатку, "Сторона, яка буде відповідальною за невиконання договору, зобов"язана відшкодувати другій стороні збитки з урахуванням суми завдатку" Станом на день подачі позову, договір купівлі - продажу зазначеного об"єкту між ними не укладено, оскільки відповідач не підготовив усіх належних документів. Отримані кошти позивачу у добровільному порядку відповідач не повернув, тому кошти, які були йому передані підлягають стягненняю з відповідача. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із вказаним позовом. 27.06.2022 року представником відповідача [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, вважає вимоги позовної заяви [PERSON] необгрунтованими та безпідставними. Зазначає, що 30 грудня 2021 року між [PERSON] (покупцем)\~та [PERSON] (продавцем) було укладено договір завдатку, згідно якого сторони досягли домовленості про укладення договору купівлі-продажу будинку житлового та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . У рахунок досягнутих домовленостей сторони у п.2 договору вказали про намір укласти договір купівлі-продажу в строк до 01 березня 2022 року, а також погодили передачу покупцем продавцю завдатку в розмірі 3000,00 доларів США. Відповідач наголошує, що сума коштів, про яку йдеться у договорі завдатку він не отримував, доказів передачі грошових коштів відповідачу позивачем не надано. Твердження позивача про те, що по вині продавця договір купівлі-продажу не було укладено в строк до 01.03.2022 є безпідставним, оскільки із закриттям 24.02.2022 року доступу до Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна було неможливим. Після відкриття доступу до Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач відмовився укладати договір купівлі-продажу. Ухвалою суду від 07.06.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав та мотивів, які наведені у позові, просив позов задовольнити. Вказав на те, що в п.2 Договору завдатку вказано, що покупець передає Продавцю завдаток в сумі 3000,00 доларів США. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, з підстав наведених у відзиві на позов. Представник відповідача вказав, що довіритель підписував договір від 30.12.2022, однак кошти в розмірі 3000 доларів США він не отримував. Вказав також на те, що будинок житловий та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належить не довірителю, а його мамі [PERSON] . Аванс надається продавцю, власнику товару, тому [PERSON] не отримував авансу. Зазначив, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту. А також зазначив, що мати відповідача [PERSON] , уповноважувала [PERSON] на продаж належного їй майна. Допитаний в\~судовому засіданні\~в якості\~свідка позивач\~ [PERSON] \~суду пояснив,\~що 30.12.2021 року між ним та відповідачем був укладений договір завдатку, який заповнював відповідач власноручно і підписував. Він передав кошти в розмірі 3000 доларів США в руки відповідачу, до 1 березня 2022 мав бути укладений договір купівлі-продажу, однак договір купівлі-продажу укладений не був, були закриті реєстри, а також тому, що [PERSON] не володіє цим майном: будинком та земельною ділянкою. Заслухавши представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 30 грудня 2021 року між [PERSON] (покупцем)\~та [PERSON] (продавцем) було укладено договір завдатку. Згідно п.1 вказаного Договору\~завдатку "Сторони домовилися про купівлю-продаж будинку житлового та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] за ціну 240000,00 доларів США". Відповідно до п.2 вказаного Договору завдатку "В рахунок платежу, який Покупець зобов"язується сплатити, та в доказ того, що договір купівлі-продажу зазначеного об"єкта відбувається не пізніше 1 березня 2022 року, я покупець передаю Продавцю завдаток в сумі (три) 3000,00 (три тисячі) доларів США" Відповідно до п.5 вказаного Договору завдатку "Сторона, яка буде відповідальною за невиконання договору, зобов"язана відшкодувати другій стороні збитки з урахуванням суми завдатку" Однак, як встановлено судом, у термін до 1 березня 2022 року договір купівлі-продажу будинку житлового та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] між сторонами укладений не був. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою повернути йому передані грошові кошти, проте Відповідач вимогу не виконав. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. \~Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком, передбачені вимогами ст. 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. При цьому, завдаток необхідно відрізняти від авансу. Аванс - це визначена грошова сума (попередній платіж) або цінності, які покупець чи замовник передають продавцю чи виконавцю робіт у рахунок майбутніх платежів за передане майно, виконану роботу чи надані послуги (яка включається до загальної ціни товару). Тобто, покупець сплачує ціну товару декількома частинами: перша частина (аванс) сплачується до отримання ним товару, інша частина - після. Аванс, як і завдаток, є доказом укладання договору і зараховується в рахунок кінцевого платежу. У разі розірвання договору за домовленістю сторін або у зв`язку з невиконанням однією із сторін договору своїх обов`язків сума коштів, сплачена як аванс, має бути повернута покупцю. Відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Згідно зі ст.ст.546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Таким чином, правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. \~Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України). \~Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства, між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у розмірі 3000 доларів США є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком. \~Враховуючи наведене та положення ст. 570 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що сума, яка названа в договорі завдатку, фактично є авансом, оскільки сторонами не дотримано умов, визначених ст. 570 ЦК України, а саме не укладено договору купівлі-продажу, на виконання якого передано кошти. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеними Верховним Судом України у постановах: від 25 вересня 2012 року у справі № 6-82цс13 та від 13.02.2013 року у справі №6-176цс12, Верховним Судом у постановах від 30.01.2019 року № 461/5297/16-ц (провадження № 61-22017св18), від 17.06.2021 року № 711/5065/15-ц (провадження №61-18537св19). Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2013 року у справі №6-176цс12 зазначив, що внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише\~\~домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором. Факт отримання\~коштів [PERSON] \~(продавцем)\~підтверджується п.2\~Договору,\~де зазначено,\~що "в рахунок платежу, який Покупець зобов"язується сплатити, та в доказ того, що договір купівлі-продажу зазначеного об"єкта відбувається не пізніше 1 березня 2022 року, я покупець передаю Продавцю завдаток в сумі (три) 3000,00 (три тисячі) доларів США". Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що відповідачем до теперішнього часу не було виконано умови договору від 30 грудня 2021 року, а саме не було укладено і належним чином оформлено договір купівлі - продажу нерухомого майна, зазначеного в п.1 цього Договору на умовах і в порядку, визначених цим Договором (до 01.03.2022 року), суд приходить до висновку, що сплачена позивачем сума авансу (попередньої оплати) за вказаним договором підлягає поверненню у повному обсязі, а тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого авансу за договором завдатку від 30.12.2021 року у розмірі 3000 доларів США. За правилами ст.ст 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України\~засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідачем не додано жодних доказів, на підтвердження своїх заперечень щодо позовних вимог [PERSON] . \~ \~ \~ \~На підставі ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, покладаються на відповідача.

Outcome: approved