Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

07.02.2022 позивач звернувся у суд з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останньої заборгованість в сумі 9 802,89 грн., що складається з наступного: 6650,01 грн. інфляційних збитків за час прострочення суми боргу та 3152,88 грн. трьох відсотків річних. В обґрунтування позову зазначено, що вироком Сокальського районного суду Львівської області від 27.12.2017 частково задоволено цивільний позов позивача до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У зв`язку із невиконанням рішення, позивач звернувся із заявою до державної виконавчої служби. 19.04.2018 старшим державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Оліярник Г.В. було відкрито виконавче провадження №562285558 про примусове стягнення з відповідача суми боргу. 03.06.2020 постановою державного виконавця Оліярник Г.В. виконавче провадження №56228558 було передано для примусового виконання у Сокальський РВ ДВС ЗМУЮ (м.Львів). 15.06.2020 дане виконавче провадження було передане до Червоноградського МВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів). 23.06.2020 постановою державного виконавця Оліярник І.В. виконавчий лист повернуто йому як стягувачу. В грудні 2021 позивач повторно звернувся з заявою до державної виконавчої служби. 08.12.2021 державним виконавцем Червоноградського ВДВС у Червоноградському районі, Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів) Матус М.З. було відкрито виконавче провадження №67814772. Вказує, що відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед ним, що підтверджується вироком суду, який набрав законної сили. Отже, зазначає, що має право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних за період з 02.02.2019 по 02.02.2022, оскільки таке прострочення виконання зобов`язання є триваючим правопорушенням і право стягнення виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Враховуючи наведене, на підставі ст. 625 ЦК України просить позов задовольнити. 18.03.2022 судом відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. 27.05.2022 судове засідання відкладено у зв`язку із неявкою відповідача. 20.06.2022, 08.08.2022 судові засідання відкладено у зв`язку із відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового розгляду. 05.09.2022 року у судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судові засідання 27.05.2022 та 05.09.2022 не з`явилася, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності не подавала, про причини неявки не повідомляла. При цьому, відповідачкою не було подано відзиву. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 27.12.2017 року, який набрав законної сили 29.01.2018 року, [PERSON] визнано винною за ч. 1 ст. 190 КК України та призначено їй покарання у виді 850 грн. штрафу, за ч.2 ст. 190 КК України визнано винною та призначено їй покарання у виді 2 років пзбавлення волі, за ч.3 ст. 357 КК України визнано винною та призначено покарання у виді штрафу, що становить 850 грн, на підставі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, та звільнено від відбування покарання на підставі п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, а також частково задоволено цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та стягнуто з останньої 35 000 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди. В силу приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України дані обставини доказуванню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому частинами 2 та 3 вказаної статті, визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу та має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України зазначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Отже, із аналізу вказаних норм, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами зобов`язального права, встановленими в книзі 5 Цивільного кодексу України. Відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням (правова позиція Верховного суду України № 113цс14 від 01.10.2014 року). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки до цього часу відповідач не виконав своїх зобов`язань за вище вказаними рішеннями суду, на підставі ст. 625 ЦК України позивач має право вимагати від відповідача сплатити інфляційні втрати за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Згідно копії постанови про відкриття в/п від 19.04.2018 старшим державним виконавцем Червоноградського МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Оліярник Г.В. було відкрито виконавче провадження №562285558 про примусове стягнення з відповідача суми боргу. Відповідно до копії постанови про передачу виконавчого провадження від 03.06.2020 державним виконавцем Оліярник Г.В. виконавче провадження №56228558 було передано до Червоноградського МВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів). 15.06.2020 виконавче провадження №562285558 було передане до Червоноградського МВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів), що підтверджується листом Сокальського районного віддлу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 08.07.2020/20220. Як видно із копії постанови про повернення документа стягувачу від 23.06.2020, державний виконавець Оліярник І.В. виконавчий лист повернула стягувачу. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.12.2021, державним виконавцем Червоноградського ВДВС у Червоноградському районі, Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів) Матус М.З. було відкрито виконавче провадження №67814772. Згідно наведеного позивачем розрахунку за період часу з 02.02.2019 року по 02.02.2022 р. сума боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, за період з лютого 2019 року по лютий 2022 року, становить 3152, 88 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 6650, 01 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідачкою вирок суду від 27.12.2017 року, який набрав законної сили 29.01.2018 року, не виконано, а тому із довготривалим його не виконанням, у позивача виникло право щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат на відповідне грошове зобов`язання. Частиною 4 ст.264 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається із змісту постанови Великої палати Верховного суду від 16.05.2019 року (справа № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18) у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних індексів інфляції та за відповідними формулами, належним чином обґрунтований та мотивований. У свою чергу, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки наведені позивачем. З огляду на вище наведене, суд приходить до переконання, що відповідачка не виконує свої зобов`язання за рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому позов слід задовольнити у межах заявлених позовних вимог та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість в сумі 9802, 89 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання з 02.02.2019 року по 02.02.2022 року, що складається з наступного: 6650, 01 грн. інфляційних збитків за час прострочення суми боргу та 3152, 88 грн. трьох відсотків річних. В силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню у користь позивача судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved