Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31.01.2022 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: фірма «Олімп» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення та визнання права власності - відмовлено в зв`язку з необґрунтованістю. Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21.02.2022 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн.. Не погоджуючись із вказаними рішеннями, [PERSON] подав до Сумського апеляційного суду апеляційні скарги на рішення суду від 31.01.2022 року та додаткове рішення суду від 21.02.2022 року у справі. 26.05.2022 року Сумський апеляційний суд відкрив провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21.02.2022 року, а 13.06.2022 року, - на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 31.01.2022 року. Ухвалами від 30.08.2022 року Сумський апеляційний суд повернув до Зарічного районного суду м. Суми цивільну справу №591/2393/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: фірма «Олімп» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, [PERSON] , [PERSON] , про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення та визнання права власності, для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в строк до 20.09.2022 року. Ухвали Сумського апеляційного суду від 30.08.2022 року мотивовані тим, що Зарічним районним судом м. Суми в описовій частині рішення від 31.01.2022 року вказано, що [PERSON] просив суд визнати недійсними свідоцтва про право власності, видані нотаріусом [PERSON]., [PERSON] , [PERSON] на 1/3 частини за кожним нежитлового приміщення площею 157,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; свідоцтв про право на спадщину за законом від 07.09.2009 року, видані на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також визнати за ним право власності на частину приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 111,37 кв.м., проте відповідно до резолютивної частини рішення суду, [PERSON] відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення та визнання права власності. Тобто, заявлені [PERSON] позовні вимоги про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, видані на ім`я відповідачів, судом першої інстанції вирішені не були. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Як встановлено судом, та зазначено описовій частині рішення від 31.01.2022 року, - 12.11.2012 року Зарічний районний суд м. Суми ухвалив рішення у справі №1805/8671/2012, яким позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задовольнив частково. Стягнув з фірми «Олімп» у формі ТОВ: на користь [PERSON] - 93 937,66 грн. у вигляді вартості майна товариства, 939,38 грн. в рахунок відшкодування судового збору та витрати по оплаті будівельної експертизи в сумі 2 109,60 грн., судової економічної експертизи в сумі 3 440,00 грн., 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу; на користь [PERSON] - 93 937,66 грн. у вигляді вартості майна товариства, 939,38 грн. в рахунок відшкодування судового збору; на користь [PERSON] - 93 937,66 грн. у вигляді вартості майна товариства, 939,38 грн. в рахунок відшкодування судового збору. В рішенні суду зазначено, що при визначенні розміру частки в статутному капіталі товариства, суд враховує зобов`язання товариства, які виникли за договором підряду №3/1 від 01.03.2005 року, укладеним між ФОП [PERSON] та ТОВ «Олімп» на суму 84 674,00 грн. Судом не враховано заборгованість товариства, яка виникла за договором про зворотню фінансову допомогу №1/2 між ФОП [PERSON] та ТОВ «Олімп» від 03.02.2009 року на загальну суму 71 500,00 грн., оскільки вказані зобов`язання виникли після смерті засновника товариства [PERSON] , яка настала [INFO] . 29.04.2013 року апеляційний суд Сумської області ухвалив рішення, яким рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.11.2012 року змінив в частині розміру сум, що підлягають стягненню. Стягнув з фірми «Олімп» у формі ТОВ: на користь [PERSON] - 69 012,00 грн., як вартість 1/3 частки у майні товариства, 690,12 грн. в рахунок відшкодування судового збору та витрат по оплаті судових експертиз в сумі 9 193,19 грн., витрат на правову допомогу в сумі 3 193,50 грн.; на користь [PERSON] - 69 012,00 грн., як вартість 1/3 частки у майні товариства, 690,12 грн. в рахунок відшкодування судового збору; на користь [PERSON] - 69 012,00 грн., як вартість 1/3 частки у майні товариства, 690,12 грн. в рахунок відшкодування судового збору. При цьому, в рішенні суду зазначено, частково задовольняючи позовні вимоги і стягуючи на користь позивачів по 93 937,66 грн. у вигляді вартості майна ТОВ фірми «Олімп», що належала спадкодавцю [PERSON] пропорційно його частці у статутному капіталі, місцевий суд виходив з ймовірної ринкової вартості нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , яке належить ТОВ фірмі «Олімп», станом на 18 серпня 2008 року в сумі 648 000,00 грн. та врахував зобов`язання товариства перед ФОП [PERSON] на суму 84 674,00 грн., що були непогашені на день смерті [PERSON] [PERSON] стверджує, що видані 09.09.2009 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом за р. №1-2835, №1-2839, №1-2837 на частку в статутному фонді фірми «Олімп» у формі ТОВ (по 1/3 частині кожному спадкоємцю), яка належала спадкодавцю [PERSON] , порушують його права. Згідно вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця. Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. В абз. 3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст.1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Позивачем [PERSON] необґрунтовано та недоведене, яким чином порушено його права у зв`язку з видачею 09.09.2009 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом за р. №1-2835, №1-2839, №1-2837 на частку в статутному фонді фірми «Олімп» у формі ТОВ. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed