Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

09 грудня 2021 року КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації м.Одеси, про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на їх утримання у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу відповідачки, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до їх повноліття на особовий рахунок дитини. В обгрунтування позову КНП «СПБД №3 «Сонечко» ОМР вказало на те, що відповідачка є матір`ю двох малолітніх дітей, які мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування, були відібрані у матері без позбавлення її батьківських прав і влаштовані до КНП «СПБД №3 «Сонечко», відомості про батька дітей вносилися на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. За час перебування дітей у державному закладі відповідачка жодного разу не відвідала їх, матеріально доньок не утримує. Після надходження позовної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 19 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 17.03.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Сторони в засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в її відсутності, позов просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на адресу суду не надходило. При цьому суд звертає увагу, що протягом всього часу розгляду справи виклик відповідачки здійснювався як за зареєстрованою адресою проживання, де вона відсутня, так і було здійснено виклик і за допомогою оголошення на сайті судової влади. Отже, відповідачка вважається повідомленою належним чином про дату, місце та час судового засідання відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, в матеріалах справи є висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст.280-282 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 938 від 21.03.2018 року по Одеському міському відділу ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1613 від 08.04.2020 року по Одеському міському відділу ДРАЦС Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси). Відомості про батька дітей у актові записи про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітня [PERSON] , перебуває на первинному обліку у Службі у справах дітей Одеської міської ради, розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 704 від 9.11.2020 року їй надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Малолітня [PERSON] , перебуває на первинному обліку у Службі у справах дітей Одеської міської ради, розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 703 від 9.11.2020 року їй надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2020 року, справа № 523/8591/20, у відповідачки були відібрані малолітні діти без позбавлення її батьківських прав. За весь час перебування дітей у державному закладі відповідачка жодного разу не бачила своїх доньок, участі у їхньому вихованні не брала, лише декілька раз передавала фрукти та іграшки, станом здоров`я дітей та їх долею не цікавиться. Відповідно до частини першої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради направила до суду висновок органу опіки та піклування, згідно з яким вважає за доцільне позбавити відповідачку [PERSON] відносно доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки за час перебування малолітніх в КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко», відповідачка жодного разу не відвідала дітей, не цікавилась їх долею та здоров`ям, матеріальної допомоги не надавала, свідомо поклавши ці обов`язки на державу. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно з нормами ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Підстав для сумніву у достовірності висновку спеціалістів, його компетентності або об`єктивності у суду не має. У відповідності до положення пунктів 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід застосовувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінивши усі докази в сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні безперечно встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітніх дітей і на цих підставах повинна бути позбавлена батьківських прав. Відповідачка у добровільному порядку матеріально дітей не утримує. Однак, разом з тим позбавлення батьківських прав не звільняє відповідачку від виконання обов`язку утримання дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ст. 193 СК України). З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, встановлено наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з неї аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 9 грудня 2021 року. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачки підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 992.4 грн. щодо розгляду вимог нематеріального характеру про позбавлення батьківських прав та 992.4 грн. щодо вимог матеріального характеру про стягнення аліментів - всього в сумі 1984.8 грн.

Outcome: approved