Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. На обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 04 травня 2017 року було стягнено з нього аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 2\~000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що вказана сума сплачувалась ним своєчасно, в деяких випадках в значно більшому розмірі, більшість коштів, які ним сплачувались як аліменти були позичені в батьків. При розгляді справи про стягнення аліментів, на його думку, [PERSON] не довела, що він фінансово спроможний сплачувати значно вищий розмір аліментів, ніж це передбачено СК України, а Івано-Франківський міський суд, вирішуючи справу за позовом [PERSON] про стягнення аліментів зібрав докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи. У зв`язку з тим, що він немає доходів та має незадовільний стан здоров`я, просив суд зменшити розмір аліментів до 1300 грн. 08 серпня 2022 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому вона просила у задоволенні позовних вимог відмовити, стягнути з позивача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу. Відзив обґрунтовано тим, що з 2015 року позивач виїхав на постійне проживанні до Великої Британії. Належних доказів щодо відсутності у нього коштів на утримання дитини не надав. Посилання на проблеми із здоров`ям належними доказами не підтверджені. Зазначила, що фактичні витрати на утримання дитини значно перевищують прожитковий мінімум для дитини визначений Законом України «Про державний бюджет України». Ухвалою судді від 21 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позов на підставах, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову у зв`язку із його недоведеністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволення позову з таких підстав: Так, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 травня 2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення 31травня 2017 року набрало законної сили (а.с. 48-50). В обґрунтування позовних вимог про зменшення розміру аліментів позивачем надано такі докази: -копію повідомлення Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 04 липня 2022 року №0900-0703-8/22431, згідно з яким, інформація на [PERSON] за період з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2022 року в реєстрі застрахованих осіб відсутня. Відомості за квітень-травень 2022 року про найманих працівників будуть накопичені в реєстрі застрахованих осіб після подання страхувальниками Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за ІІ квартал 2022 року (до 09 серпня 2022 року) (а.с. 14); -виписку з медичної картки [PERSON] , що містить відомості про його медличне обстеження та діагнози у період з 8 грудня 2021 року по 12 травня 2022 року (а.с. 15-23). Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що він не отримує доходів, а також у нього погіршився стан здоров`я. Суд зауважує, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Крім того, слід зазначити, що при розгляді позовів про зміну розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В обґрунтування позовної заяви представник позивача вказував на зміну його доходу, що підтверджував повідомленням Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Однак, суд оцінює вказані доводи критично. Так, з наведеної вище інформації не можливо встановити факт погіршення майнового стану позивача, так як останній з 2015 року перебуває за кордоном. Факт перебування позивача тривалий час за кордоном не оспорювався сторонами. Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем, який не повідомляє суду про джерела та розмір свого дійсного доходу, не доведено належними засобами доказування виключні обставини щодо неможливості здійснення виплати аліментів на утримання доньки у раніше визначеному судом розмірі. Надані [PERSON] документи з лікувального закладу щодо стану його здоров`я, також не дають суду достатніх підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки не містять відомостей про наявність діагностованого у позивача захворювання, яке б впливало негативно на його матеріальне становище в цілому, та на можливість сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. Виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, визначений раніше судовим рішенням розмір аліментів в розмірі 2 000 грн сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини, також не будуть створювати позивачу додаткові труднощі матеріального характеру. Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його матеріального стану, у тому числі, у зв`язку зі зміною стану здоров`я. Зважаючи на те, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Івано-Франківського міського суду від\~05 травня 2017 року, у задоволенні його позову слід відмовити. Разом з тим посилання позивача щодо не доведеності при розгляді справи Івано-Франківським судом про стягнення аліментів [PERSON] належними та допустимими доказами, що він може сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж визначено в СК України, суд не бере до уваги, так як правом на оскарження рішення він не скористався і відповідне судове рішення набрало законної сили. Також, суд зазначає, що платник аліментів не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про зміну визначеного судом розміру аліментів з підстав, передбачених СК України, та наданням відповідних доказів на підтвердження підстав зміни розміру аліментів. Відповідно до ч.2\~ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідачем надано належні докази понесення відповідних судових витрат, а саме: договір про надання правової допомоги №01/08/22 від 01 серпня 2022 року, додаткову угоду №1, в якій зокрема визначено розмір винагороди 100 грн, квитанцію до прибуткового касового ордера на 1000 грн., акт виконаних робіт від 2 серпня 2022 року. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Беручи до уваги вищевикладене, виходячи із засад об`єктивності, розумності та справедливості, суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн.

Outcome: approved