Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

10.12.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у якому просив звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів за період з 01 березня 2020 року по 17 серпня 2021 року. Посилається на те, що\~ відповідно до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року у справі № 183/3293/14 з нього стягуються на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Проте, з березня 2020 року відбулися суттєві зміни в обставинах, які є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів, що стягуються з нього на утримання сина за вищезазначеним рішенням суду, оскільки дитина почала проживати разом з батьком та з цього часу знаходиться на його повному утриманні. Рішенням суду від 06 липня 2021 року у справі №183/362/21 припинено стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, проте таке припинення мало місце з дня набрання рішенням законної сили 17 серпня 2021 року. Таким чином, аліменти за період з 01 березня 2020 року по 17 серпня 2021 року аліменти нараховувались безпідставно, оскільки у зазначений період син сторін проживав з позивачем та перебував на його повному утриманні. Зазначена обставина є істотною, та є підставою для звільнення від сплати аліментів. 22.02.2022 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.\~ Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно, належним чином. Причини неявки суду не відомі. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. При прийнятті судом рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання їх спільної неповнолітньої дитини судом ураховувалося, що на час прийняття рішення дитина проживала разом з матір`ю, перебувала на її повному утриманні, ці обставини сторонами не оспорювалися. Згідно з актом обстеження умов проживання, складеним комісією Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, установлено, що з березня 2020 року [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Вказаний факт проживання дитини разом з батьком підтверджується також довідкою №8 від 12 січня 2021 року, виданою Спаським старостинським округом Підгородненської міської ради (а.с. 13). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.07.2021 у справі №183/362/21 позов [PERSON] задоволено частково, припинено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2014 року у цивільній справі № 183/3293/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала та зазначила, що дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його повному забезпеченні. З довідки державного виконавця вбачається, що протягом спірного періоду березень 2020 року серпень 2021 року державним виконавцем нараховано заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку. Загальний розмір заборгованості складає 115056,74 грн. (а.с.17). Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступних норм чинного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Як встановлено у ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З наведеного вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що починаючи з березня 2020 року дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується матеріалами справи та встановлено рішенням суду у справі №183/362/21. На переконання суду зазначена обставина є такою, що має істотне значення у розумінні ч.2 ст. 197 СК України, та є підставою для звільнення від заборгованості зі сплати аліментів, нарахованих за період з березня 2020 року по 17 серпня 2021 року. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача про звільнення від сплати заборгованості за аліментами є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved