Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -3 грудня 2013 року Хустським районним судом було постановлено рішення по справі за її позовом до [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю майна, а саме: незавершеного об`єкту незавершеного будівництва ГРП, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] ; -15 серпня 2018 року по справі за її позовом до [PERSON] про розподіл майна Хустським районним судом Закарпатської області прийнято рішення про задоволення заявлених позовних вимог; -вищевказаним рішенням від 15 серпня 2018 року Хустський районний суд Закарпатської області визнав за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (попередня адреса - [ADDRESS] ), та визнав право власності на земельну ділянку, площею 0,014га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (попередня адреса - [ADDRESS] ); -29.10.2018 вона зареєструвала право власності на житловий будинок; -4 лютого 2019 року Хустським районним судом Закарпатської області було розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та нею, зареєстрований 11 лютого 1984 року виконкомом Рокосівської сільської ради Хустського району, за актовим записом №09; -за їх усною домовленістю та відповідно до рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2018 року про розподіл майна, що є їх спільною сумісною власністю, вони з [PERSON] вирішили, що передньою частиною будинку буде користуватись вона; -в лютому місяці 2019 року вона звернулася до Рокосівської сільської ради з проханням передати їй у приватну власність земельну ділянку, розміром 0,09га, яка розташована в [ADDRESS] , яку нею вже облагороджено та яку вона використовує як подвір`я, що належить їй до 1/2 частини житлового будинку; -за результатом розгляду заяви їй було відмовлено у приватизації спірної земельної ділянки; -однак, на цьому ж засіданні - 14 березня 2019 року Рокосівською сільською радою було прийнято рішення сесії №453, на підставі якого спірну земельну ділянку, розміром 0,09га, передано відповідачу [PERSON] для ведення особистого селянського господарства;\~ -їй незрозуміло, яким чином відповідач [PERSON] виготовив проект землеустрою, а згодом і кадастровий номер на спірну земельну ділянку, розміром 0,09га, для ведення особистого сільського господарства за 7-ми денний термін, так як для розробки проекту землеустрою земельної ділянки та детального плану [PERSON] повинен був отримати дозвіл, а Рокосівська сільська рада повинна була відмовити у наданні такого дозволу, оскільки спірна земельна ділянка перебуває у її користуванні;\~\~\~ -крім того, після виготовлення проекту відведення земельної ділянки, він мав бути поданий на затвердження сесії Рокосівської сільської ради з погодженими межовими знаками між суміжними користувачами; жодних прохань з боку [PERSON] щодо підписання меж землекористувачів ні їй, ні [PERSON] не надходило і бути не могло, оскільки він ніколи не використовував спірну земельну ділянку; -згідно Витягу з Державного реєстру речових прав підставою виникнення у [PERSON] права власності на спірну ділянку було рішення органу місцевого самоврядування №453, видане 14 березня 2019 року, а дата реєстрації здійснена 21 березня 2019 року; тобто, на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, [PERSON] використав лише сім днів, що в свою чергу є незрозумілим для неї; -27 березня 2013 року нею були зроблені фото, які свідчать про те, що вона не змінювала вхід до будинку, який їй належить, а також з самого початку реконструкції житлового будинку, Рокосівській сільській раді були відомі обставини того, що вона має намір облагородити спірну земельну ділянку та отримати для свого використання, але всупереч законодавству та моральним засадам Рокосівська сільська рада своїм рішенням сесії №453 порушила її права та інтереси; -на сьогоднішній день земельна ділянка, яку вона використовує з 2013 року і по теперішній час нею облагороджена, оскільки мешканці сусідніх земельних ділянок викидали сміття, а Рокосівська сільська рада передала її мешканцю іншої області, не надавши їй можливість мати прохід\~ з власного будинку; -крім того, на спірній земельній ділянці вона висадила плодові дерева, про що зроблено фото, і які підтверджують той факт, що вона мала намір оформити право власності на дану земельну ділянку не на один рік; -своїм рішенням Рокосівська сільська рада порушила її права, передавши спірну земельну ділянку у власність [PERSON] , яка була у неї в користуванні, і яку хотіла оформити на себе, однак при зверненні з даним питанням до відповідача, їй було відмовлено, звернулася з позовом до суду та просить: визнати незаконним та скасувати рішення сесії Рокосівської сільської ради №453 від 14 березня 2019 року про передачу у власність [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , земельної ділянки, розміром 0,09га, кадастровий номер 2125387100:01:008:0170, для ведення особистого сільського господарства, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, яка знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 0,09га, реєстраційний номер нерухомого майна 1795559021253, кадастровий номер 2125387100:01:008:0170. яка належить [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , шляхом виключення з Державного земельного кадастру запис щодо державної реєстрації земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,09га, реєстраційний номер нерухомого майна 1795559021253, кадастровий номер 2125387100:01:008:0170, яка належить [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , та покласти на відповідачів судові витрати в рівних долях. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги та обставини, викладені в позовній заяві, підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача Хустської міської ради Столець В.Й. в судовому засіданні позов визнав. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.\~\~ Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Суд, вислухавши думки позивачки, представників відповідачів та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступне: Рішенням Хустського районного суду від 3 грудня 2013 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Рокосівська сільська рада Хустського району, було постановлено: позов задовольнити; визнати, що незавершене будівництвом ГРП (газорозподільний пункт), розташований в урочищі «Модуль» в [ADDRESS] , придбано за спільні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON] ; визнати незакінчене будівництвом (80%) ГРП, розташоване в урочище «Модуль» [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя « [PERSON] » /а.с.7/. Рішенням Хустського районного суду від 15 серпня 2018 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна було постановлено: позов задовольнити; визнати за [PERSON] , мешканкою [ADDRESS] право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та за [PERSON] , мешканцем [ADDRESS] на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , мешканкою [ADDRESS] право власності на земельну ділянку, площею 0,014га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] /а.с.8-10/. Рішенням Хустського районного суду від 4 лютого 2019 року шлюб між позивачкою [PERSON] та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - [PERSON] було розірвано /а.с.12/. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності житловий будинок [ADDRESS] ; підстава виникнення права власності: рішення Хустського районного суду по справі №309/1041/13-ц /а.с.11/. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 0,09га, для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2125387100:01:008:0170; підстава виникнення права власності: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 453, видане 14.03.2019, видавник Рокосівська сільська рада /а.с.20-22/. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Право кожної особи на захист свого порушеного права, його невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, закріплено статтею 15 ЦК України. Конституційний принцип доступності правосуддя реалізується через статтю 4 ЦПК України. Так, до суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її права, свободи\~ чи законні інтереси порушено, не визнано чи оспорюється. Тобто, без порушення права позивача в нього не виникає і права на позов з метою його судового захисту. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України: способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Дана норма кореспондується з приписами частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, якими унормовано, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України: право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України: обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.77 ЦПК України: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2,3 ст.83 ЦПК України: позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Отже, відповідно до вимог цивільного та цивільного процесуального законодавства, суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами це підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 0,09га, для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] . Також в судовому засіданні встановлено, що 1/2 частини житлового будинку, який належить позивачці [PERSON] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Хустського районного суду від\~ 15 серпня 2018 року /як зазначено вище/ за позивачкою [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , площею - 0,014га /що в 6,4 менше за площу спірної земельної ділянки, яка зареєстрована за відповідачем [PERSON] 0,09га/. Як пояснила в судовому засіданні позивачка [PERSON] право власності на цю земельну ділянку, площею 0,014га /за рішенням Хустського районного суду від 15 серпня 2018 року/, нею зареєстровано не було.\~ Позивачка, посилаючись на ст.393 ЦК України, ч.1,2 ст.152, ч.1 ст.155 ЗК України\~ щодо захисту прав власників земельних ділянок, як на правове обґрунтування своїх позовних вимог, не вказала у позовній заяві та в судовому засіданні, яким правовстановлюючим документом підтверджується її право власності на спірну земельну ділянку /чи право користування/, коли і на якій підставі виникло в неї право власності чи право користування на цю земельну ділянку, та не надала до позовної заяви та в судовому засіданні ніяких належних письмових/електронних доказів, які б підтверджували право власності чи право користування позивачки на земельну ділянку, щодо якої нею оскаржується право власності відповідача [PERSON] /кадастровий номер 2125387100:01:008:0170/ за адресою [ADDRESS] . Отже, на підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позивачка [PERSON] не надала суду ніяких належних та допустимих доказів обставин, викладених нею в позовній заяві: -що їй взагалі належить на праві власності яка-небудь земельна ділянка в с.Рокосово Хустського району Закарпатської області /чи на [ADDRESS] , чи на [ADDRESS] ; -що, як зазначено позивачкою [PERSON] в позовній заяві, стара адреса земельної ділянки по [ADDRESS] ; -що в лютому місяці 2019 року чи раніш, чи пізніше, позивачка [PERSON] зверталася до Рокосівської сільської ради з проханням передати їй у приватну власність земельну ділянку, розміром 0,09га, яка розташована в [ADDRESS] , для обслуговування її житлового будинку, господарських будівель та споруд /в судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила суду, що таких підтверджень її зверненння у неї немає/; -що спірна земельна ділянка, площею 0,09га, за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано належним чином за відповідачем [PERSON] /кадастровий номер 2125387100:01:008:0170/ накладається на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,014га, право власності на яку тільки визнано /але не зареєстровано/ за позивачкою [PERSON] відповідно до рішення Хустського районного суду від 15 серпня 2018 року, для обслуговування її житлового будинку, господарських будівель та споруд. Таким чином, аналізуючи всі наведені аргументи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачкою не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які обґрунтовують заявлені нею позовні вимоги, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed