Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

У січні 2022 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що їм на праві приватної власності належить частина квартири [ADDRESS] . Інша частина квартири не приватизована. В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] . Останній без поважних причин не проживає в квартирі з 2011 року, обов`язки щодо схоронності житлового фонду та оплати комунальних послуг не виконує, що свідчить про відсутність у відповідача зацікавленості у збереженні цього житла для проживання. Перешкод у користуванні жилим приміщення відповідачу ніхто не чинить. На думку позивачів, у зв`язку з тривалим непроживанням у квартирі, несплатою комунальних послуг та інших витрат по утриманню житла, відповідач втратив право користування цим житлом. Крім того, зазначають, що відповідач тим самим створює їм перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. За цих підстав позивачі просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08 лютого 2022 року у справі було відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 22 квітня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. \~ \~ При цьому ухвалою суду від 29 червня 2022 року до участі у справі було залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради. В судовому засіданні представник позивачів адвокат Якуб С.А. позов підтримала та наполягала на його задоволенні, пояснивши, що визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, необхідно позивачам для приватизації всієї квартири. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся судом про час і місце розгляду справи за своїм зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі "Судова влада", відзив на позов не надав. У зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання і не поданням ним відзиву на позов, судом проведений заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних у справі даних та доказів. Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне: Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 07 травня 1997 року виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) № 3/1589-97 [PERSON] та [PERSON] належать 43/100 частини квартири спільного заселення - квартири [ADDRESS] площею 29,7 кв.м. Право власності [PERSON] та [PERSON] на 43/100 частин вказаної квартири було зареєстроване МБТІ у реєстровій книзі за № 191п-27. Відомості щодо приватизації решти 57/100 частин квартири в матеріалах справи відсутні. При цьому згідно з копією реєстраційної справи на квартиру [ADDRESS] у користуванні [PERSON] та члена її сім`ї [PERSON] знаходиться кімната площею 17,3 кв.м. з балконом 0,9 кв.м. Інші кімнати (57/100 частин квартири) були виділені у користування наймачу [PERSON] . В спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] було залишено допоміжну площу 26,1 кв.м., а саме: кухню 7,9 кв.м., ванну кімнату 2,7 кв.м., вбиральню 1,2 кв.м., коридор 12,5 кв.м., вбудовану шафу 1,8 кв.м. Також судом установлено, що на час розгляду справи у квартирі [ADDRESS] зареєстрований з 26.09.2003 року [PERSON] , [INFO] . З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих осіб вбачається, що у квартирі [ADDRESS] розділені особові рахунки: 1-й рахунок відкритий на [PERSON] , другий рахунок мають [PERSON] та зареєстровані у квартирі [PERSON] та [PERSON] . Заявляючи позовні вимоги про визнання відповідача такими, що втратив право користування спірною квартирою, позивачі посилаються на те, що відповідач у спірній квартирі не проживає без поважних причин з 2011 року, комунальні послуги та інші витрати, пов`язані з утриманням житла, не сплачує. На підтвердження своїх позовних вимог позивачі надали суду акт, складений 28.06.2022 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вирішуючи спір про визнання відповідача такими, що втратив право користування спірною квартирою, суд враховує, що відповідно до\~статті 18 ЖК України\~управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Згідно зі\~статтю 15\~ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення. Відповідно до ст. 30\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Статтею 61 ЖК України\~визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Статтею 47\~Конституції України та статтею 9\~ЖК України гарантовано право на житло, відповідно до якого ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом. Відповідно до частини 1\~статті 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом (частина 2 статті 71 ЖК України). Таким чином, виходячи із вказаних положень закону, особа може бути визнана такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у випадку, коли вона була відсутня в ньому понад шість місяців і без поважних причин. При цьому відповідно до\~ст.\~4\~ЦПК України та\~ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник\~майна\~має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 396 ЦК України також передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Згідно з положеннями статей 12, 81\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності,\~згідно з\~якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Визначаючи наявність правових підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою в квартирі [ADDRESS] , суд ураховує, що матеріали справи не містять переконливих доказів про не проживання та не користування відповідачем спірною квартирою з 2011 року без поважних причин. Наданий позивачами акт від 28.06.2022 року про непроживання відповідача в квартирі [ADDRESS] не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки особи, які його склали, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , згідно з відмітками в їх паспортах, копії яких долучені до акта, у будинку [ADDRESS] не проживають. Зі змісту самого акта не вбачається, на підставі яких відомостей вказаними особами констатований факт непроживання відповідача в спірній квартирі. Безпосередньо в судовому засіданні вказані в акті особи як свідки не допитувалися, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити достовірність даних щодо непроживання відповідача у квартирі без поважних причин. Крім того, суд звертає увагу, що позивачами не надано належних та достатніх доказів, що реєстрацією відповідача у квартирі порушуються їх права чи законні інтереси, оскільки вони не є ані власниками, ані законними володільцями (користувачами) інших 57/100 частин квартири. Так, суд бере до уваги, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками частини квартири спільного заселення, а саме 43/100 частин. Позивачі не є власниками житлової площі, на якій зареєстрований відповідач та яка була виділена у користування наймачу [PERSON] (57/100 частини), мають з відповідачем розділені особові рахунки на квартиру. Доказів передання їм в установленому порядку цієї житлової площі у користування позивачі не надали. Власник житла, що знаходиться у комунальній власності, чи інша уповноважена особа, яка здійснює управління громадським житловим фондом, вимог про визнання відповідача таким, що втрати право користування спірним житлом, не ставили. Відтак суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованими. Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , необхідно відмовити. Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові понесені судові витрати позивачам не відшкодовуються.

Outcome: dismissed