Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

30.09.2021 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради як Орган опіки та піклування, в якій просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2017 року. Від даного шлюбу, як зазначає позивач, [INFO] у неї з відповідачем народився син - [PERSON] . Позивач вказує, що з моменту народження, малолітній [PERSON] проживає разом нею, відповідач не виявляв жодного бажання спілкуватися зі своїм сином, у місці проживання дитини не з`являвся жодного разу, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Таким чином, позивач стверджує, що відповідач ухиляється від здійснення своїх батьківських прав, він не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON] , його навчання, розвиток та виховання, зокрема, не забезпечує необхідного матеріального утримання дитини, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, та, взагалі, не спілкується з дитиною, не сприяєзасвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти та основ виховання і розвитку. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 01.11.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24.11.2021 року було витребувано у Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради висновок про доцільність (або недоцільність) позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Зупинено провадження у цивільній справі №947/29211/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, до отримання відповідного висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради. 05.04.2022 року до канцелярії суду від Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надійшов оригінал висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.04.2022 року провадження у справі № 947/29211/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав було поновлено. Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 09.06.2022 року судом було задоволено клопотання позивача про виклик та допит свідків, ухвалено викликати та допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . У підготовчому засіданні 09.06.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 08.09.2022 року позивач не з`явилась, однак 08.09.2022 року її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлений належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалася, про що свідчить довідка з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у підготовчі та судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд зазначає, що відповідач про час та місце судових засідань повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як Орган опіки та піклування про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлений належним чином, у підготовчі та судові засідання не з`явився, однак 05.04.2022 року надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради як Органу опіки та піклування, просив суд прийняти рішення в інтересах дитини. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши показання свідків, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом у судовому засіданні, позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] з 17.06.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.12.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 13). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Судовим розглядом встановлено, що сторони проживають окремо, а малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до характеристик від сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , завірених головою правління ЖБК «Приморський-21» Шевченко В.Б., мати малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] характеризується позитивно. В характеристиках зазначається, що [PERSON] самостійно виховує малолітнього сина, батька дитини сусіди ніколи не бачили. Відповідно до характеристики від 31.08.2021 року, наданої Центром раннього розвитку дітей «Ваby-Star», вихованцем якого є малолітній [PERSON] , [INFO] , зі слів вихователя - [PERSON] , мати [PERSON] активно займається вихованням дитини, стежить за успішністю, за побутовими умовами, харчуванням, одягом та всім необхідним для сина. Батька дитини ніколи не бачили. Із дитячого центру дитину завжди забирає мати. Відповідно до характеристики від 01.09.2021, наданої тренером ГО «Спортивнийклуб «Тріумфатор», який відвідує малолітній [PERSON] , [INFO] , мати дитинихарактеризується позитивно, цікавиться тренуваннями сина, завжди забирає дитину післятренувань. Батька дитини ніколи не бачили, успіхами дитини не цікавився. Відповідно до характеристики, наданої приватним закладом «Позашкільний Навчальний Центр Дитячої Творчості «Умнічка» від 01.09.2021, малолітній [PERSON] , [INFO] , займається в гуртку «Мистецтвознавство». Із занять дитину завждизабирає мати, цікавиться навчальним процесом та успіхами сина. Батька дитини не бачили, жодного разу не здійснював супровід дитини, не телефонував. Малолітній [PERSON] , [INFO] , безпосередньо у розмовах про зацікавленість батька його життям також не згадував. Відповідно до відповіді КНП «Дитяча міська поліклініка № 2» від 01.09.2021 № 799 на адвокатський запит, малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у КНП «ДМП №2» з 21.12.2017. Декларація на медичне обслуговування укладена з матір`ю дитини, [PERSON] , та з лікарем-педіатром [PERSON] .Відвідування дитячої поліклініки дитиною відбувається у супроводі його матері, яка відповідально ставиться до рекомендацій лікаря щодо лікування дитини. Відповідно до висновку психолога [PERSON] за результатами психологічного обстеження від 11.09.2021, психоемоційний стан малолітнього [PERSON] , [INFO] , та стан його соматичного здоров`я ще внутрішньоутробно піддавалися негативному впливу домашнього насилля з боку біологічного батька - [PERSON] . На даний час, дитині комфортно в сім`ї матері та вітчима. Емоційна прихильність до біологічного батька відсутня, так як дитина жодного разу не бачилабатька, а батько не приймав участі у вихованні дитини. Малолітній [PERSON] , [INFO] , сприймає вітчима як батька. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.04.2018, справа №523/3320/18, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2018 до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , а також аліменти на особисте утримання [PERSON] у розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, здійсненого заступником начальника Другого Київського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фішер В.В. при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Суворовським районним судом м. Одеси по справі №523/3320/18, станом на 01.04.2022 року, заборгованість по аліментам [PERSON] встановлена у твердій грошовій сумі 3 150,00 грн. У підготовчому засіданні 09.06.2022 року судом було допитано в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Так, свідки повідомили суду, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , батько [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, жодним чином не допомагає, а коли [PERSON] була вагітною, на восьмому місяці, вигнав її із дому разом з речами. Згідно висновку Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.03.2022 року №01-05-3/39вх «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] », Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с. 68-70). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, ч. 2 ст. 155 СК забезпечує, в першу чергу, інтереси дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При прийнятті рішення у наявній справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно ст. ст. 111, 112 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 114 вищенаведеного вище Закону). При викладених обставинах, суд вважає, що [PERSON] навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved