Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 26 січня 1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] та [PERSON] , які на даний час є повнолітніми. Зазначає, що їх подружнє життя не склалося, у шлюбі прожили всього один рік, оскільки з часом їх почуття згасли, не стало турботи одне про одного, пропала теплота відносин, а натомість з`явились ворожість та холодність. Як наслідок, активно стали розвиватись відкрита нетерпимість та відсутність будь-якого розуміння стосовно один одного. Намагання зберегти сім`ю не мали успіху, оскільки відповідач не вчинив жодної спроби до примирення та не реагував на докори та зауваження. Шлюбні стосунки були припинені з 1992 року. Позивач розуміє, що їх подружнє життя не має продовження через несумісність характерів, різні погляди, втрату взаємної поваги та довіри. На даний час [PERSON] проживає спільно з іншим чоловіком та не має змоги належним чином зареєструвати відносини. У зв`язку з викладеним просить суд шлюб з відповідачем розірвати, дошлюбне прізвище не відновлювати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Просить дошлюбне прізвище не відновлювати, судові витрати з відповідача не стягувати; проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відповідачу було надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзиву до суду не надіслав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце слухання справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до матеріалів справи, та постановити заочне рішення. 23 вересня 2022 року згідно ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 1991 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). Від спільного проживання подружжя мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Сторони разом тривалий час не проживають, шлюбних відносин не підтримують та спільне господарство не ведеться. Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя сторін не склалося, у зв`язку з чим шлюбні відносини припинені з 1992 року та спільне господарство не ведеться. З огляду на те, що у сторін спільне життя не склалось, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Позивач просила не відновлювати їй дошлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з відповідачем.

Outcome: approved