Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

31.05.2022 позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд усунути перешкоди власнику будинку [ADDRESS] , шляхом визнання відповідачки [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщення, а саме будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належить будинку [ADDRESS] . Відповідачка є сторонньою особою, яка в вищевказаному будинку вже не проживає з вересня 2016. З посиланням на ст.ст. 319,391 ЦК України просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 16.06.2022 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, через канцелярію суду представником позивача була подана заява, в якій просила суд вказану справу розглядати за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять задоволити, проти заочного рішення не заперечують. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, відзив не подала, про причини неявки не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Суд зі згоди позивача, обумовленою у заяві, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 66919465 виданого 30.08.2016 [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , з 05.07.2016 за даною адресою зареєстрована відповідачка [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-12). Відповідно до актів перевірки житлового будинку по [ADDRESS] від 07.06.2021, 09.07.2021, 12.08.2021 встановлено, що [PERSON] в даному будинку не проживає (а.с.8-10, 13). Вирішуючи питання про те, які норми матеріального права підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, суд виходить із того, що спір виник з-приводу права користування майном, яке перебуває у приватній власності, а тому застосуванню підлягають відповідні норми ЦК України. У відповідності до положень ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А в силу положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень норм ст. ст.16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відтак, підставність вимог щодо усунення перешкод в користуванні майном має місце у випадку неправомірних дій порушника цих прав. Враховуючи той факт, що відповідачка відсутня понад два роки у спірному будинку, який є особистою власністю позивача, що судом беззаперечно встановлено, доказів поважності причин такої відсутності відповідачкою не надано, а судом не здобуто, то суд дійшов висновку, що відповідачка втратила право користування зазначеним вище житловим приміщенням. Таким чином, позовна вимога [PERSON] про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування будинком на підставі ст. 405 ЦК України підлягає до задоволення як така, що є підставною та обґрунтованою. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покласти на відповідача, оскільки позовні вимоги задоволено повністю.

Outcome: approved