Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 20.02.2019 року у розмірі 17289.32 грн станом на 25.01.2022 року та судові витрати у розмірі 2481,00 грн, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 20.02.2019 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди Відповідача, дія Договору підтверджується фактом користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України. Виконання Відповідачем Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування (виписка по рахунку та розрахунок заборгованості додаються до позовної заяви). Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до виявленого бажання, Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000.00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.І.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п. 2.1.1.12.3. Погашення Кредиту - поповнення Картрахунку Держателя, здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку і зарахування їх Банком на Картрахунок Держателя, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору. Таким чином, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошей на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушила умови кредитного договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 25.01.2022 року має заборгованість 17289.32 грн, в зв`язку з чим позивач і звернувся з цим позовом до суду. Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направив, у позовній заяві представник позивача зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення судом. Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилася (про судове засідання, призначене на 07.09.2022 року повідомлена рекомендованим листом № 1940203105319 (а.с.90), на 12.09.2022 року шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті Корсунь-Шевченківського районного суду (а.с.92). Враховуючи відсутність заперечень позивача, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, суд прийшов до висновку про розгляд справи в заочному порядку. У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. судом встановлено, що відповідно до Статуту АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ КБ «Приватбанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ КБ «ПриватБанк» ( а.с. 73-74). Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.06.2021 року, АТ КБ «Приватбанк» зареєстроване як юридична особа, основний вид економічної діяльності, 64.19\~інші види грошового посередництва (а.с. 72). У відповідності до витягу з Державного реєстру банків АТ КБ «Приватбанк» має чинну банківську ліцензію (а.с.75). 20.02.2019 відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач її підписанням відповідно до\~ст. 634 ЦК України\~в повному об`ємі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua, і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування, примірник якого відповідач отримав шляхом самостійної роздруківки. Погоджується зі збільшеним строком позовної давності, вказаним в Умовах та правилах і з тим, що зміни в Умовах та правилах вносяться банком щомісячно та в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє про зміни шляхом використання визначених Умовами та правилами шляхів зв`язку. Продовження користування умовами та правилами після дати публікації на сайті змінених Умов та правил є підтвердженням його згоди і повного безумовного прийняття змін редакції Умов та Правил. Клієнт зобов`язується самостійно знайомитись з їх змінами на сайті банку privatbank.ua (а.с. 17-18). Згідно довідки АТ КБ «Приват Банк» [PERSON] за кредитним договором б/н було надано кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 09.01.2020, термін дії 12/23, тип картки «Універсальна» GOLD (а.с.16). Як доказ банком надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які не підписані позичальником (а.с. 24). Відповідно до вказаного витягу з Тарифів Банк пропонує кредитування за чотирма схемами. Визначити, яку саме схему кредитування обрано відповідачем, з наданих документів встановити неможливо. Також, на підтвердження своїх позовних вимог банком надано паспорт споживчого кредиту, який хоч і підписаний позичальником 09.01.2020 року, однак містить сім схем кредитування (тип кредитного продукту), а тому неможливо встановити який саме тип кредитування обрано відповідачем та з якими умовами вона погодилася, підписуючи указаний паспорт споживчого кредиту (а.с. 19-23). Крім того, указана в даному документі інформація за підписом відповідача від 09.01.2020 року на день звернення до суду з позовом 22.06.2022 року не є актуальною, оскільки в самому документі вказано - ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 24.01.2020 року (а.с.23). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 25.01.2022 року відповідач має заборгованість за кредитним договором 17289.32 грн, яка складається з наступного: 15162.02 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0.00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредит; 15162.02 гр - заборгованість за простроченим тілом кредит; 0.00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 2127,30 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0.00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0.00 грн - нарахована пеня; 0.00 грн - нараховано комісії (а.с.6-7). Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~ розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив суд стягнути заборгованість за тілом кредиту та за простроченими відсотками. Оскільки, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, виходячи із частини другої\~статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає що з боржника необхідно стягнути на користь Банку фактично отриману суму кредитних коштів. Суд вважає, що позивачем доведено використання позичальником кредитних коштів та невиконання обов`язку щодо їх повернення кредитору, оскільки з розрахунку заборгованості, виписки за договором №б/н за період 09.01.2020-26.01.2022 (а.с.9-14) вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами. Крім того, відповідачем не надано до суду заперечень щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості. Тому, в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 15162,02 грн позовні вимоги підлягають задоволенню. В частині вирішення спору щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача прострочених відсотків суд виходить із наступного. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.02.2019 року (а.с. 6-14), посилається на паспорт споживчого кредиту та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (без уточнення обраного виду карти) (а.с.24), а також на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.25-66), затверджених наказом банку від 22.12.2018 року (а.с.67-68), які розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов узгоджені з відповідачем при підписанні анкети-заяви від 20.02.2019 року. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Такі висновки відповідають позиції Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 у справі №342/180/17. Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення прострочених відсотків. Посилання позивача в позовній заяві, що крім анкети-заяви відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому відповідач особистим підписом підтвердила ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки, є безпідставним, оскільки зі змісту паспорту споживчого кредиту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Тобто, паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту. Підписаний сторонами лише 09.01.2020 паспорт споживчого кредиту є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до ЗУ «Про споживче кредитування», тоді як сам кредитний договір був укладений 20.02.2019 року. Зміни до договору від 20.02.2019 із підписанням паспорту споживчого кредиту сторонами не вносились. Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Стаття 9 ЗУ «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Частиною 3 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку (п. 12). Тобто паспорт споживчого кредитування становить собою попереднє ознайомлення з умовами кредитування, які можуть бути встановлені на різні види карток, але він не підмінює сам договір, у якому обрані споживачем умови мають бути закріплені як узгоджені, а договір підписаний сторонами. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг висновку не є доказом того що відповідач погоджувалася саме на такий розмір відсотків, за яким провів розрахунок відповідач у позові. Крім того, інформація в паспорті споживчого кредиту була актуальна лише до 24.01.2020 року, а розрахунок заборгованості надано позивачем станом на 25.01.2022 року. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи№ 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) у постанові від 23 травня 2022 року з аналогічних правовідносин зробив правовий висновок про те, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Тобто паспорт споживчого кредиту не можна розцінювати як невід`ємну складову частину спірного кредитного договору. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що анкета-заява від 20.02.2019 року, крім особистої інформації про відповідача не містить жодних відомостей, на підставі яких можна встановити волевиявлення позичальника на укладення кредитного договору на умовах, що заявлені позивачем. До позовної заяви не додані документи, які підтверджують, що на момент підписання заяви, відповідач була ознайомлений саме з заявленими позивачем умовами кредитування з використанням кредитки. Надані Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна» та паспорт споживчого кредиту не підтверджують узгодження з позичальником конкретних умов кредитування. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач не підписував надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, то такі докази є неналежними і не беруться до уваги судом. За таких міркувань, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за тілом кредиту. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками суд відмовляє. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 2481,00 грн, ціна позову становить 17289,32 грн, судом позов задоволняється частково та стягується 15162,02 грн, відсоток задоволених позовних вимог становить 87,69% (15162,02 грн х 100%/17289,32 грн). Тому суд, відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати (сплачений судовий збір) пропорційно розміру задоволених позовних вимог і становить 2175,59 грн (2481,00 грн х 87,69%/100%).

Outcome: partial