Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивачі звернулись із вказаним позовом до суду та просять суд визнати дійсним Договір №8449 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 21 липня 1995 року між громадянами [PERSON] , [PERSON] з одного боку в якості Продавців та гр. [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , з другого боку в якості Покупців, зареєстрований Одеською товарною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №8449 від 21 липня 1995 року; визнати за гр. [PERSON] (паспорт [NUMBER] , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 01 лютого 2002 року, ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право власності на 1/2 квартиру, розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати за гр. [PERSON] (паспорт [NUMBER] , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 22 березня 2006 року, ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право власності на 1/2 квартиру, розташована за адресою: [ADDRESS] . При цьому позивачі мотивують свої позовні вимоги тим, що 21 липня 1995 року на Одеській товарній біржі між громадянами [PERSON] , [PERSON] з одного боку в якості Продавців та гр. [PERSON] , [PERSON] з іншого боку в якості Покупців було укладено Договір №8449 купівлі-продажу нерухомого майна (далі - Договір). За вказаним Договором Продавці продали, а Покупці купили квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 48,6 кв. м. і складається із 2 (двох) кімнат житловою площею 29,4 кв. м. Квартира складається із: 1 - коридор, 2 - вбудована шафа; 3 - ванна; 4 - туалет; 5 - кухня; 6, 7 - жилі. Договір був зареєстрований Одеською товарною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №8449 від 21 липня 1995 року, а також зареєстрований 27.08.1995 року в КП «ОМБТІ та РОН» під №133пр стр. 133. Відповідно до пункту 5 вказаного договору квартира продана за 501 000 000,00 (п`ятсот один мільйон) карбованців, які Продавці отримали від Покупців до підписання договору. Позивачі по справі до теперішнього часі проживають у вказаній квартирі, що підтверджується відповідними відмітками у паспортах Позивачів . Покупці за вказаним вище Договором у квітні місяці 2021 року з метою продажу належного їм майна звернулись до нотаріальної контори. Проте їм було роз`яснено, що оскільки на момент укладення Договору гр. [PERSON] був неповнолітнім і відсутні дані про надання згоди органу опіки та піклування на його укладання, то він був укладений із порушенням діючого законодавства і потребує визнання дійсним в судовому порядку. Крім того, позивачі виявили, що оригінал вказаного вище Договору втрачений позивачами. 14.09.2021 року адвокатом В.В. Кузьменко було зроблено адвокатський запит до Одеської товарної біржі, адресою місцезнаходження якої відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140-а. У вказаному запиті адвокат звернувся із питанням щодо можливості отримання на Одеській товарній біржі дублікату вказаного вище Договору. Проте, як з`ясувалось, за адресою: [ADDRESS] товарна біржа не знаходиться. Таким чином, на сьогоднішній день отримання дублікату вказаного Договору є неможливим. Факт укладання та наявності зазначеного Договору підтверджується матеріалами справи №2-721/96, яка знаходиться в архіві Суворовського районного суду м. Одеси. Предметом розгляду вказаної справи було визнання гр. [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . У зв`язку із вказаними обставинами Позивачі і звернулись до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та про визнання права власності на майно. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2021 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачам строк для строк для подання відзиву (третій особі пояснення щодо позову) на позов. Від відповідачів третьої особи жодних процесуальних документів на адресу суду не надходило. В судове засідання, призначене на 16.06.2022 року позивачі та їх представник не з`явились, від представника позивачів - адвоката Кузьменко В. В надано на адресу суду клопотання про можливість закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті спору. Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не сповістили та з заявою про відкладення розгляду справи не звертались. Окрім того відповідачі про розгляд справи повідомлялись на офіційному веб-сайті суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 червня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначити судовий розгляд по суті позову на 19 вересня 2022 року на 12 годину 15 хвилин в залі судових засідань №5, в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси, за адресою м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 68. Позивачі та їх представник в судове засідання не прибули, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову, просив розглянути справу з відсутності позивачів та їх представника. Відповідачі в судове засідання не прибули, про розгляд справи неодноразово повідомлялись за місцем реєстрації, причин неявки суду не сповістили та з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертались. Окрім того відповідачі про розгляд справи в суді повідомлялись на офіційному веб-сайті суду. Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою позивача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Так, судом встановлено, що 21 липня 1995 року між громадянами [PERSON] , [PERSON] з одного боку в якості Продавців та гр. [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , з другого боку в якості Покупців, зареєстрований Одеською товарною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №8449 від 21 липня 1995 року. Зазначена квартира належала [PERSON] , [PERSON] в рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого УЖКГ Одеської міської ради народних депутатів 03 липня 1995 року під №12-6799, зареєстрований в ОМБТІ 06 липня 1995 року під №100, стор. 132 кн. 133. Договір №8449 купівлі-продажу нерухомого майна від 21 липня 1995 року у відповідності до вимог Закону України «Про товарну біржу» був зареєстрований на Одеській товарній Біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, за номером №8449 від 21 липня 1995 року, Покупцям був наданий оригінал договору; Продавцям - копія. Договір не був посвідчений нотаріально. Реєстрація договору купівлі-продажу на товарній біржі була обрана сторонами угоди, оскільки такий спосіб оформлення відповідав як нормам чинного на той час законодавства, так і існуючій практиці укладення договорів відчуження нерухомого майна, що підтверджується реєстрацією БТІ за позивачем права власності на нерухоме майно на підставі такого договору. Правочин обома сторонами повністю виконаний. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1995 році. Правова позиція щодо відсутності необхідності нотаріально посвідчувати договори купівлі-продажу майна в період виникнення спірних правовідносин зазначена в Правовій позиції Верхового суду відповідно до Постанови Верховного суду від 12.09.2018 року по справі №522/50/16-ц, яку суд враховує при винесенні цього Рішення. На момент укладення Договору, одному із Покупців - [PERSON] було 6 років. Дозволу органу опіки та піклування квартири на придбання частини вказаної квартири [PERSON] отримано не було. На сьогоднішній день [PERSON] є повнолітнім, підтверджує, що жодних ущемлень його майнових прав при укладенні Договору від його імені не було. На даний час у власників квартири [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] виникла необхідність розпорядитися власним житлом, але вони дізналася, що нотаріуси відмовляють у реєстрації будь-яких правочинів за наявності таких договорів як у Позивачів, з тієї причини, що вважають договір, укладений за участю неповнолітнього є недійсним. Крім того, Позивачі виявили, що в них відсутній оригінал Договору. За таких причини Позивачі не можуть реалізувати своє право власності у повному обсязі. Відповідно до 48 ЦК Української РСР (кодекс діяв на момент виникнення правовідносин) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК Української РСР за неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун. Відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу про шлюб та сім`ю від 20.06.1969 року (у редакції на час виникнення правовідносин) якщо у неповнолітніх є належне їм майно, батьки управляють ним як опікуни і піклувальники без спеціального на те призначення, але з додержанням відповідних правил про опіку і піклування. Згідно ч. 1, 2 ст. 145 Кодексу про шлюб та сім`ю від 20.06.1969 року опікун не вправі без дозволу органів опіки і піклування укладати угоди, а піклувальник - давати згоду на їх укладення, якщо вони виходять за межі побутових. Такими угодами, зокрема, є договори, що потребують нотаріального посвідчення і спеціальної реєстрації, відмова від належних підопічному майнових прав, поділ майна, поділ або обмін жилої площі, видача письмових зобов`язань тощо. Відповідно до ст. 224 Цивільного кодексу України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним. На вимогу заінтересованої особи такий правочин може бути визнаний судом дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає інтересам фізичної особи, над якою встановлено опіку або піклування. При вказаних вище обставинах суд вважає, що позовні вимоги Позивачів щодо визнання Договору дійсним - правомірні. Стосовно позовних вимог щодо визнання права власності на квартиру суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах ВП ВС від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Судом встановлено, що у Позивачів немає можливості в позасудовий спосіб отримати дублікат Договору у зв`язку із втратою його оригіналу. Отже позовні вимоги щодо визнання права власності на квартиру за Позивачами є ефективним способом захисту права власності Позивачів, і враховуючи наявні докази в матеріалах справи, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] , та [PERSON] підставними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved