Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

18 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 15624 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором 7/12862ECLKB2TT1 від 16 грудня 2016 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , в сумі 30 304 гривні 51 копійка та плату за вчинення виконавчого напису в сумі 650 гривень. На підставі такого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. відкрито виконавче провадження № 65847985. 05 січня 2022 року приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направив її на виконання за місцем роботи боржника за виконавчим написом. Про наявність виконавчого напису щодо неї [PERSON] дізналася у лютому 2022 року з довідки про нарахування заробітної плати та здійснювані відрахування. Вважаючи виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню повністю, позивач 13 квітня 2022 року звернулася до суду з відповідним позовом. Підставою для позову позивач назвав обставину, що заборгованість, у зв`язку з якою вчинено виконавчий напис, не є безспірною через відсутність договірних правовідносин із ТОВ «Вердикт капітал», а тому виконавчий напис не відповідає вимогам, встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Ухвалою від 14 квітня 2022 року (а.с. 16-17) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж\~ухвалою булозалучено для участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олену Василівну, та постановлено про витребування від приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. копії нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису за реєстровим № 15624 від 18.05.2021. 11 травня 2022 року представник відповідача - адвокат Бовгиря Олександр Петрович (а.с. 23) подав до суду відзив на позов (а.с. 20-22). Підставою для відмови в позові відповідач зазначив обставину, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна не виконала ухвалу суду про витребування доказів, а тому ухвалою суду від 25 травня 2022 року постановлено про перехід від розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду в загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження (а.с. 30-31). Ухвалою суду від 27 червня 2022 року (а.с. 44) в підготовчому засіданні було оголошено перерву у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача (а.с. 43) про витребування доказів від відповідача. 07 липня 2022 року від відповідача отримано заяву (а.с. 48), з якої випливає, що у відповідача не утримується жоден документ, який став підставою для видачі виконавчого напису, оскільки всі вони були передані приватному нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. Ухвалою від 18 липня 2022 року (а.с. 51-52) суд залишив позовну заяву без руху, а позивачу та/або його представнику надано строк для усунення недоліків позовної заяви терміном у десять днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом: визначення суб`єктного складу сторін із зазначенням їх реквізитів у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України); зазначення та подання до суду доказів, або ж оформлення належним чином клопотання про витребування доказів. 26 та 27 липня 2022 року від представника позивача надійшли заява про усунення недоліків позовної заяви та клопотання про витребування доказів (а.с. 55, 57, 58). Ухвалою від 27 липня 2022 року (ас. 60-61): 1)приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олену Василівну виключено із суб`єктного складу учасників справи; 2)продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у підготовчому провадженні; 3)витребувано із Київського обласного державного нотаріального архіву (08205, м. Ірпінь Київської області, вул. Северинівська, 34) копію нотаріальної справи щодо вчинення приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною (свідоцтво про право зайняття нотаріальною діяльністю анульовано рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату № 4 від 25 жовтня 2021 року) виконавчого напису за реєстровим № 15624 від 18.05.2021, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованості в розмірі 30954,51 гривні. Підготовчі засідання 10 та 23 серпня 2022 року були відкладені у зв`язку з невиконанням ухвали суду від 27.07.2022 про витребування доказів. 05 вересня 2022 року з Київського обласного державного нотаріального архіву на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшла копія оспорюваного виконавчого напису (а.с. 76), а у супровідному листі (а.с. 75) зазначено, що інші документи у справі відсутні. 07 вересня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 80-81). Позивач та її представник адвокат Майструк Наталія Романівна (а.с. 9, 10) не з`явилися в судове засідання, але попередньо подали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 3, 87) та про повне підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання 20 вересня 2022 року явку свого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 85-86), не повідомив про причину неявки. З врахуванням положень ч. 3 ст. 211 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши подані сторонами заяви по суті та докази на ствердження своїх позицій, суд прийшов до висновку, що позовна вимога [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Судом встановлено,\~що 18 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 15624 (а.с. 83), відповідно до якого із [PERSON] стягнено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором 7/12862ECLKB2TT1 від 16 грудня 2016 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] . У виконавчому написі зазначено, що право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «Вердикт Капітал» набуло на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 23-12/20 від 23.12.2020 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів», Договору відступлення прав вимоги за Кредитними договорами 20190626 від 26.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», а також на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 01.09.2017, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів». Стягнення за виконавчим написом виконується за період з 23 грудня 2020 року до 22 квітня 2021 року і складає 30304 гривні 51 копійка кредитної заборгованості та 650 гривень витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. відкрито виконавче провадження № 65847985. 05 січня 2022 року приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направив її на виконання за місцем роботи боржника на підставі виконавчого напису № 15624 від 18.05.2021 (зворот а.с. 7-8) та постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства заборгованість у розмірі 20 % від суми доходу до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження у розмірі 34\~549 гривень 96 копійок. Статтею 18 ЦК України\~визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування визначений\~Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5\~(далі Порядок) та\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~(далі Перелік документів). Згідно\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за №1172. Постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», відповідно до якого для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вимагалося обов`язкового нотаріального посвідчення таких договорів. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, що набрала законної сили 22 лютого 2017 року, постанову № 662 визнано незаконною та не чинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, постанова КМУ від 26 листопада 2014 року № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року. Виконавчий напис від 18 травня 2021 року (а.с. 76), який оспорює позивач, було вчинено в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в справі № 826/20084/14. У даній справі позивач взагалі заперечувала про наявність договірних правовідносин із відповідачем, а про наявність договірних правовідносин із ПАТ «Платинум Банк» дізналася лише із тексту оскаржуваного виконавчого напису, отриманого судом з Київського обласного державного нотаріального архіву 05 вересня 2022 року (а.с. 75). Відповідач ніяким чином не спростував твердження позивача про відсутність між ними договірних правовідносин, а на виконання ухвали суду від 27 червня 2022 року (а.с. 44), якою було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 43), повідомив, що документи, які «слугували підставою для звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника знаходяться в матеріалах справи нотаріуса». Таке твердження відповідача суд сприймає як спосіб уникнення від надання суду доказів, оскільки у будь-якому випадку кредитний договір із [PERSON] та докази про перехід права вимоги за цим кредитним договором у ТОВ «Вердикт Капітал» мають зберігатися у відповідача. Після встановлення обставини, що приватному нотаріусу, яка вчинила оспорюваний виконавчий напис, анульовано свідоцтво про право зайняття нотаріальною діяльністю (а.с. 51-52, 56), на виконання ухвали суду від 27 липня 2022 року (а.с. 60-61), було отримано інформацію Київського обласного державного нотаріального архіву від 29.08.2022 за № 1317/01-17 (а.с. 75) про те, що приватний нотаріус Грисюк О.В. не передала до архіву будь-яких документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису щодо [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку, що вчиняючи 18 травня 2021 року виконавчий напис № 15624, приватний нотаріус Грисюк О.В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Подібна позиція наведена у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 в справі № 757/24703/18-ц, від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 та підтверджена правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 в справі № 910/10374/17. Щодо доводів позивача про вчинення спірного виконавчого напису із порушенням вимог законодавства про письмову вимогу про усунення порушень кредитного договору та у зв`язку із ненаправленням нотаріусом на адресу боржника повідомлення про вчинення виконавчого напису для реалізації нею права на подання пояснень (заперечень), суд вважає їх такими, що підлягають відхиленню з огляду на наступне: Пунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, тобто: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Така позиція висловлена Верховним Судом у справі № 754/7994/17 від 12.03.2020. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) зробила правовий висновок про те, що доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. З матеріалів справи, зокрема, доказів, наданих відповідачем разом із відзивом та документами, наданими суду приватним нотаріусом Грисюк О.В. на вимогу суду, не вбачається, що вимогу про усунення порушення ТОВ «Вердикт Капітал» направило на адресу [PERSON] , зазначену в кредитному договорі від 16 грудня 2016 року. Крім того, законодавством не передбачено обов`язку нотаріуса направляти на адресу боржника повідомлення про вчинення виконавчого напису для реалізації права на подання пояснень (заперечень) щодо його вчинення. Так, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Така позиція суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 березня 2021 року справі № 750/3781/20. Не дивлячись на такий висновок суду щодо недоведеності вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, через відсутність письмової вимоги про усунення порушень кредитного договору та ненаправлення нотаріусом на адресу боржника повідомлення про вчинення виконавчого напису для реалізації нею права на подання пояснень (заперечень) щодо його вчинення, суд вважає, що [PERSON] довела факт порушення ТОВ «Вердикт Капітал» її прав та інтересів, вона обрала належний і ефективний спосіб захисту свого права, заявивши вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню повністю, оскільки така вимога відповідає змісту порушеного права, характеру порушення, наслідкам, заподіяним таким порушенням, а тому позов підлягає до задоволення. Як зазначено у п. 95 постанови Велика Палата Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При вирішенні справи по суті суд, крім іншого, має вирішити питання про розподіл судових витрат. До судових витрат, відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України належать, зокрема, судовий збір та витирати на професійну правничу допомогу. При зверненні до суду із цим позовом [PERSON] сплатила судовий збір за подання позову майнового характеру у сумі 994 гривні (а.с. 11). Про інші судові витрати позивач доказів суду не надала, хоча в позові зазначено, що [PERSON] очікує понести витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, попередній (орієнтовний) розрахунок яких становить 4006 гривень. Суд прийшов до висновку про задоволення позову, а тому із відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню 994 гривні судових витрат у вигляді судового збору (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Outcome: approved