Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Навесні 2022 року він знайшов заповіт [PERSON] , яким вона заповіла все своє майно [PERSON] . На момент знаходження заповіту [PERSON] помер. Спадщину не прийняв. Зазначає, що є спадкоємцем після смерті [PERSON] , однак йому не було відомо про наявність заповіту на ім`я його сина. Вважає це поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Просить визначити йому додатковий строк для звернення з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Сатанівської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до\~п.4\~ст.\~206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не відповідає вимогам закону та може порушувати права інших осіб, суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши наявні матеріали справи, суд встановив наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки розміром 1,44 га, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ №04731. 31.10.2018 роки [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. До дня смерті спадщину після [PERSON] не прийняв. За твердженням позивача він є батьком померлого [PERSON] та прийняв спадщину після смерті сина шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначає, що його син не знав про існування заповіту на своє ім`я, тому не встиг своєчасно прийняти спадщину після смерті [PERSON] . Заповіт знайшов він вже після смерті сина і вважає, що тепер він є спадкоємцем [PERSON] , тому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Позивач обґрунтовує причину неприйняття своїм сином у встановлений законом строк спадщини після смерті [PERSON] необізнаністю сина про існування заповіту та припущенням про прийняття б ним спадщини у випадку, якби тому було відомо про заповіт. Як вже зазначалось судом, право прийняти або не прийняти спадщину належить спадкоємцю. Позивач вказує, що померла [PERSON] доводилась родичкою його сина, була рідною сестрою його бабусі. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1265 ЦК України\~п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Отже, [PERSON] міг бути спадкоємцем як за заповітом, так і за законом. Будь-яких доказів, що за життя [PERSON] здійснював дії на реалізацію свого права спадкоємця за законом суду не надано, що спростовує припущення позивача про обов`язкове прийняття [PERSON] спадщини, якщо б йому було відомо про існування заповіту. Враховуючи встановлені у справі обставини,\~\~ смерть спадкодавця у 2018 році, не ініціювання спадкоємцем питання прийняття спадщини за законом протягом 6-місячного строку після смерті спадкодавця, або визначення додаткового строку для подання заяви до дня смерті в 2021 році, тобто протягом 2,5 років після виникнення права на спадщину за законом та заповітом, суд робить висновок, що позивач не надав до суду достатніх доказів того, що у [PERSON] були непереборні труднощі у своєчасній подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Також, суд вважає необхідним звернути увагу суду на наступне. Спадкове право являє собою сукупність правових норм, що встановлюють порядок переходу прав та обов`язків померлої особи (спадкодавця) за правом спадкування до однієї або кількох осіб (спадкоємців). Чинне цивільне законодавство передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.\~При спадкуванні за законом майно переходить до зазначених у законі спадкоємців відповідно до встановленої черговості. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не є спадкоємцем після смерті [PERSON] ані за заповітом, ані за законом. Тому суд приходить до висновку про неправильно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, так як він не є спадкоємцем після смерті [PERSON] в розумінні термінів спадкового права, а тому й поставлене ним питання про надання ним додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не може бути розглянуто позитивно.

Outcome: dismissed