Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач, орган опіки та піклування Виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] з дня подачі позову до суду до досягнення повноліття в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Вимоги мотивують тим, що 02.02.2018 року було зареєстровано шлюб між гр. [PERSON] та [PERSON] . У подружжя [INFO] народилася дитина, син [PERSON] . Після народження дитини батько жодного дня з сім`єю не проживав, вихованням та утриманням сина не займався, дитина постійно проживала з матір`ю, та знаходилася на її утриманні. [INFO] [PERSON] померла, на теперішній час дитина перебуває в КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №2 «Сонечко». Після смерті матері батько жодних заходів щодо повернення дитини з закладу не вживав, подальшою долею сина не цікавився. На виклики до служби у справах дітей не з`являвся, та згідно висновку органу опіки та піклування Нерубайської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету № 6 від 24.02.2022 року визнане за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , а також просили стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Ухвалою судді від 12.05.2022 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 03.08.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов, письмових пояснень, заперечень чи зустрічного позову не надав, хоча вказані матеріали позову та ухвалу суду у відповідності до вимог ЦПК України, направлялись за останньою відомою суду адресою місця проживання відповідача. Також [PERSON] був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. В матеріалах справи відсутні інші відомості за якими можливо у інший спосіб, ніж шляхом оголошення на сайті суду, сповістити відповідача про дату, час та місце проведення засідань по даній справі. Суд зважуючи на права та законні інтереси не тільки сторін у справі, а і права та законні інтереси малолітньої дитини, зважує на тривалість перебування справи у судах - з квітня 2022 року, що безумовно у теперішній час вказує на істотні побоювання у позивача щодо дотримання судом гарантій визначених ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини, щодо доступу до справедливого суду. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 02.02.2018 року за № 00137351982 реєстратором Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено актовий запис № 180 про реєстрацію шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу у подружжя народилася дитина, син [PERSON] , [INFO] , батьком якого зазначено [PERSON] , та матір`ю [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, про що 24.12.2021 року складено актовий запис № 2691 Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса). Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, малолітній [PERSON] залишився без батьківського піклування та перебуває у КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок №3 «Сонечко» Одеської міської ради. Мати дитини померла, батько з сім`єю не проживав, за час перебування дитини у закладі охорони здоров`я дитину не відвідував та нею не цікавився. Місце його проживання невідомо. Враховуючи рекомендації з захисту прав дитини, в інтересах дитини виконавчий комітет Нерубайської сільської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, вважає, що такий є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини, крім того, з висновку вбачається, що комісія ретельно підійшла до вирішення питання щодо захисту прав та інтересів малолітньої дитини, повно виклала обставини, а тому з урахуванням викладеного, дійшов висновку, що відповідач у порушення положень статті 150 СК України належним чином не виконує обов`язки щодо виховання та розвитку малолітньої дитини, відтак позбавлення відповідача батьківський прав є виправданим і пропорційним, так як цього потребують інтереси дитини, тому суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , отже вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Разом із тим, відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Положенням ч.1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За загальним правилом, встановленим ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Встановивши, що [PERSON] є особою працездатного віку, відомості про незадовільний стан здоров`я та матеріальне становище не надав, участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби малолітньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров`я, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI встановлено, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Тому з відповідача відповідно до положень статті 141 ЦПК України в на користь держави підлягає стягненню судовий збір за дві вимоги немайнового характеру в сумі 1 984,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved