Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

25.03.2022 року позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 25.10.2016 вони зареєстрували шлюб у місті Каїр, Арабської республіки Єгипет. В подальшому сторони переїхали на постійне проживання на територію України у м. Червоноград та проживали у квартирі [ADDRESS] . Відповідач зареєструвався у даній квартирі з 10.01.2017 і проживав у ній по лютий 2022. Крім цього, відповідач отримав посвідку на постійне проживання в Україні та карту платника податків. Від спільного проживання у сторін дітей не має. Через різні погляди на життя та у зв`язку із постійним нехтуванням відповідачем сімейними цінностями, у сторін періодично виникали непорозуміння та сварки, що поступово призвело до погіршення відносин між ними. У лютому 2022 року відповідач покинув позивача та повідомив, що не бажає надалі продовжувати сімейне життя. З того часу, сторони не підтримують жодних стосунків. Подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам. Тому, в силу вимог ст. 63, 68, 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» та ст. 105, 112 СК України просила шлюб між ними розірвати, судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 11.04.2022 було залишено поданий позивачкою позов без руху та надано строк для усунення недоліків. 28.04.2022 позивачкою була подана заява про усунення недоліків позовної заяви. 28.04.2022 року у дані справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи на 23.05.2022 року о 10:00 год. \~ \~ \~ \~23.05.2022 року, 17.06.2022 та 13.07.2022 розгляд справи відкладався у зв`язку із неявкою відповідача. Наступне судове засідання було призначено на 29.08.2022. 29.08.2022 р. у судове засідання сторони повторно не з`явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги, також зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання, які відбулися 23.05.2022, 17.06.2022, 13.07.2022 та 29.08.2022 не з`явився, однак як\~вбачається із\~рекомендованих повідомлень\~про вручення\~поштових відправлень(судових повісток), які містяться в матеріалах справи, такі повернулися до суду із відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою та за закінченням терміну зберігання. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. За таких обставин, відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.\~104\~-\~105\~СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із шлюбної угоди №885 від 25.10.2016, офіційно перекладеної з арабської мови встановлено, що 25 жовтня 2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] м. Каїрі у Арабській республіці Єгипет, про що була видана офіційна шлюбна угода за законами шаріату № 885 від 25.10.2016 року, актовий запис №5213 в реєстрі актів цивільного стану (а. с. 7-8). Дана шлюбна угода була перекладена із оригіналу документу, справжність підпису перекладача засвідчено консулом посольства України у Арабській республіці Єгипет (а. с. 8). Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, встановлений Законом України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до ч.1 ст. 58 вказаного Закону України шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. За ч.1 ст. 16 цього Закону особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Згідно ч.1 ст. 62 наведеного Закону вибір права, передбачений частиною другою статті 60 та статтею 61 цього Закону, має бути здійснений у письмовій формі або явно випливати з умов шлюбного договору. Угода сторін про вибір права, що укладена в Україні, має бути нотаріально посвідчена. Відповідно до ч.1 ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. За даними документів, що посвідчують особу позивача та відповідача, долучених до матеріалів справи (копії), сторони у справі є громадянами різних держав і укладений ними шлюбний контракт за правом Арабської Республіки Єгипет не містить умов, які б визначали спільний особистий закон подружжя, Як встановлено судом, у офіційному шлюбному договорі №885 від 25.10.2016 вказано, що останнім місцем реєстрації відповідача як громадянина АР Єгипет є: [ADDRESS] . (а. с. 7). Із довідки про реєстрацію місця проживання особи відділу реєстрації Червоноградської міської ради установлено, що з 10.01.2017 відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 4). Крім цього, відповідачу було видано посвідку № [NUMBER] на постійне проживання терміном до 22.01.2029 (а. с. 6) та карту платника податків (а. с. 5). Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про застосування до правових наслідків шлюбу, укдаденого між сторонами і його припинення права України, як права держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання. Судом встановлено, що сімейне життя сторін не склалося з причин втрати взаєморозуміння, різних характерів і поглядів на взаємні права і обов`язки подружжя, через що втрачене почуття любові і поваги один до одного, у зв`язку з чим сторони шлюбні стосунки припинили, спільне господарство не ведуть з лютого 2022 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~\~дружина\~\~та\~\~чоловік\~\~зобов`язані\~\~спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~\~членами\~\~сім`ї\~\~на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин сторін, враховує зазначені вище причини позову про розірвання шлюбу, а категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу\~вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, а відтак, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам Тому, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved