Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; відібрати від [PERSON] , [INFO] , малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та повернути її матері [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі однієї/четвертої частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду із цією заявою і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь судові витрати у справі.. В обґрунтування свого позову вказала, що вона, [PERSON] та відповідач [PERSON] , з 2014 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, мешкали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, за місцем проживання відповідача у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними також мешкала її неповнолітня донька від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] , з батьком якої вона з 04 серпня 2006 року до 08 лютого 2009 року перебувала у шлюбі. [INFO] у них з відповідачем [PERSON] народилася донька [PERSON] . Враховуючи, що на момент народження дитини вони з відповідачем не перебували у зареєстрованому шлюбі, а відповідач добровільно не надав до органів РАЦС заяву про визнання його батьком народженої нею дитини, то запис про батька доньки [PERSON] у Книзі реєстрації народжень в актовому записі № 1347 було вчинено за її вказівкою у відповідності зі ст. 135 Сімейного кодексу України, Отже при реєстрації факту народження дитини їй було присвоєно моє прізвище « [PERSON] », а по батькові « [PERSON] ». Після народження дитини вони з відповідачем продовжили мешкати однією сім`єю, підтримували фактичні сімейно-шлюбні відносини, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом виховували двох малолітніх дітей: доньку позивачки - [PERSON] та їх спільну дитину [PERSON] . Але їх з відповідачем спільне сімейне життя було досить складним. Відповідач вживав алкогольні напої і, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, становився дуже агресивним, безпідставно принижував її, ображав, навіть застосовував до неї фізичне насилля, часто це відбувалося в присутності малолітніх дітей. Тому наприкінці 2017 року вона була вимушена разом з дітьми переїхати на постійне проживання до своєї матері в с. Степове Дніпровського району Дніпропетровської області до належного матері житлового будинку по [ADDRESS] , в якому вона була зареєстрована з 02 червня 2000 року, а з 03 травня 2018 року були зареєстровані обидві її доньки [PERSON] та [PERSON] . При реєстрації доньки [PERSON] їй не була потрібна згода відповідача на реєстрацію дитини за її зареєстрованим місцем проживання, бо на той час в актовому запису про народження доньки були відсутні відомості про відповідача, як про батька. Отже, з кінця 2017 року її молодша донька [PERSON] проживала разом з нею, знаходилася на її вихованні та утриманні, вона єдина здійснювала догляд за своїми дітьми, опікувалася ними та матеріально забезпечувала. Через деякий час відповідач став просити її повернутися до нього та поновити їх фактичні сімейно-шлюбні відносини. На той час він продав належну йому квартиру та придбав земельну ділянку по [ADDRESS] , де почав будувати житловий будинок. Вона, бажаючи мати повноцінну сім`ю та батька для своїх дітей, погодилася на пропозицію відповідача та разом з дітьми переїхала проживати до будинку, який будував її цивільний чоловік, і якому, як виявилося пізніше, насамперед, була потрібна її матеріальна та фізична допомога при будівництві. Донька [PERSON] одразу ж була влаштована до дитячого садочка, а вона вийшла на роботу до відділення анестезії та інтенсивної терапії № 2 хірургічного профілю Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, де вона з 2012 року до теперішнього часу працює молодшою медичною сестрою з догляду за хворими. Їх з відповідачем сімейне життя почалося нібито налагоджуватися. У вересні 2019 року відповідач [PERSON] подав до Заводського районного у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заяву про визнання свого батьківства відносно доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі якої 26 вересня 2019 року були внесені зміни до актового запису № 1347 від 13 грудня 2016 року про народження щодо відомостей про відповідача, як про батька дитини, а також прізвище дитини було змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Наприкінці 2019 року, коли у світі з`явилися перші тривожні новини про коронавірусну хворобу (COVID-19), та враховуючи, що вона, як медичний працівник, входила до кола людей, які у першу чергу наражалися на небезпеку захворіти цією хворобою, відповідач, начебто, побоюючись за здоров`я їх маленької доньки [PERSON] , запропонував на деякий час відправити дитину до його батьків до м. Ромни Сумської області, мотивуючи це тим, що його батьки живуть в більш екологічно чистій місцевості, є пенсіонерами та зможуть тримати дитину вдома та доглядати за нею. Хвилюючись, що буде припинено сполучення між регіонами України, відповідач в січні 2020 року сам повіз доньку [PERSON] до своїх батьків, бо вона в цей час працювала та не мала можливості поїхати з ним. Після того, як відповідач повернувся від своїх батьків, де залишив їх доньку [PERSON] , його поведінка через деякий час кардинально змінилася, він став безпричинно чіплятися до неї з будь-якого приводу, постійно був усім незадоволений, став відкрито казати їй про своє небажання жити разом з нею та став виганяти її з донькою [PERSON] із свого будинку по [ADDRESS] , з приводу чого у квітні 2020 року навіть складалися протоколи про адміністративні правопорушення відносно неї та відповідача. Не зважаючи на те, що у будівництво належного відповідачу будинку по [ADDRESS] вона вкладала свої кошти та сили, вона, через поведінку відповідача та його погрози, була вимушена залишити цей будинок та переїхати проживати разом із старшою донькою [PERSON] за своїм місцем реєстрації до будинку матері в [ADDRESS] . Молодша дочка [PERSON] в цей час перебувала у батьків відповідача в м. Ромни, Сумської області. Після переїзду до с. Степове її старша донька [PERSON] продовжувала відвідувати загальноосвітню школу в м. Кам`янське та кожен день їздила до школи із с. Степове до м. Кам`янське, а тому вона була вимушена орендувати квартиру по [ADDRESS] , де мала намір проживати разом із своїми дітьми. Її мати, [PERSON] ( [PERSON] у шлюбі з її батьком) в цей час тяжко захворіла і потребувала її догляду, у зв`язку з чим вона постійно навідувалася до матері, залишалася з нею у свої вихідні, одночасно опікувалася старшою донькою, яка також постійно потребувала її уваги, турботи, контролю та догляду. У цей напружений період життя, батьки відповідача приїздили до м. Кам`янське разом з її молодшою донькою [PERSON] , за якою вона дуже сумувала та непокоїлася за неї. Вона спілкувалася з дитиною і не мала наміру знову дозволити відповідачу та його батькам вивезти дитину до м. Ромни. В грудні 2020 року значно погіршився стан здоров`я її матері, через що вона забрала матір до орендованої квартири в м.Кам`янське для повного медичного обстеження матері та її лікування. Через тяжку хворобу матері, постійні великі навантаження на роботі у зв`язку з подальшим поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), вона опинилася у дуже складних життєвих обставинах, але при цьому постійно просила відповідача віддати їй молодшу доньку [PERSON] , яка дуже прив`язана до неї та своє старшої сестри [PERSON] . Проте, відповідач категорично відмовився віддавати їй доньку [PERSON] на виховання як на той час, так і в подальшому, повідомивши про те, що дитина буде мешкати разом з ним та його батьками, і що він не має наміру повертати доньку на її виховання. За вказаний період часу батьки відповідача декілька разів на своєму автомобілі привозили [PERSON] із Сумської області та забирали її назад до м. Ромни. Ні відповідач, ні його батьки не реагували на її прохання добровільно вирішити питання щодо місця проживання дитини, яка має право проживати разом з нею, своєю матір`ю, при цьому відповідач в категоричній формі, погрожуючи їй, казав, що донька буде мешкати разом з ним і він її не поверне. Весь цей час вона постійно хвилювалася за свою дитину, сумувала за нею, але через хворобу матері, напружений графік роботи, постійний стрес, не мала часу та можливостей вирішити питання щодо відібрання у відповідача своєї дитини, яка зареєстрована разом з нею за її місцем проживання. [INFO] , у віці 58 років, померла її мати [PERSON] . Вона за свій рахунок здійснила поховання матері. Поховавши матір, вона знову звернулася до відповідача з вимогою повернути їй доньку, на що відповідач знову категорично відмовив. Вона продовжила разом зі старшою донькою [PERSON] проживати в орендованій квартирі, працювати. Донька [PERSON] з 7-го класу навчається в комунальному закладі «Гімназія № 27» Кам`янської міської ради, що розташована по вул. Залізняка в м. Кам`янське, в теперішній час є ученицею 9 класу. Згідно наданої директором навчального закладу характеристики, [PERSON] за роки навчання зарекомендувала себе як старанна та дисциплінована учениця, батьки приділяють належну увагу вихованню доньки. Відповідач за цей час фактично створив нову сім`ю, співмешкає разом з жінкою, яка працює вихователькою в дошкільному підрозділі КЗ «Гімназія № 27» Кам`янської міської ради «Веселий вулик», який відвідує [PERSON] . Зі слів доньки, їй відомо, що ця жінка ображає її дитину, але одночасно вона перешкоджає забрати дитину із дитячого садка, що вона могла б зрозуміти як її матір, при тому, що місце дитини разом з батьком не визначено ні Органами опіки та піклування, ні судовим рішенням. Таким чином, вона немає іншої можливості, ніж як в судовому порядку вирішити питання щодо відібрання своєї малолітньої доньки [PERSON] від відповідача, повернення їй дитини, а також визначити місце проживання дитини разом з нею. Вважає, що вона, як матір малолітньої дитини, має право просити суд відібрати дитину від відповідача, повернути їй малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та визначити місце проживання дитини разом з нею, враховуючи, що її дітина зареєстрована разом з нею в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить їй, як спадкоємиці після смерті моєї матері. Дитина з народження мешкала спочатку разом і нею та відповідачем; з кінця 2017 року до середини 2019 року, коли вони з відповідачем припинили спільне проживання, донька мешкала тільки з нею, знаходилася на її вихованні та утриманні, а відповідач взагалі не бажав визнавати своє батьківство відносно дитини. Отже, її маленька донька, якій у грудні 2021 року виповниться лише 5 років, дуже прив`язана до неї, любить її та страждає від того, що її позбавили можливості мешкати разом з її матір`ю, з якою вона проживала з народження, що у свою чергу завдає їй значних моральних страждань, бо вона дуже хвилюється за свою дитину, яка взагалі не потрібна новій сім`ї відповідача та його черговій співмешканці. З 2020 року відповідач, прикриваючись хвилюванням за здоров`я дитини, позбавив її права на спільне проживання разом зі своєю малолітньою донькою, права на її виховання, спочатку відправивши доньку до своїх батьків, а потім після повернення дитини до м. Кам`янське, відмовившись віддати її їй на виховання, а спілкуватися з дитиною дозволяє дуже рідко, вимагає щоб лише у своїй присутності. Вона має постійне зареєстроване місце проживання в житловому будинку по [ADDRESS] , який належить їй, як спадкоємиці за законом після смерті її матері [PERSON] . Село Степове знаходиться на відстані 17 км від міста Кам`янське, і між населеними пунктами є постійне автобусне сполучення. У будинку, де вона зареєстрована разом з обома своїми дітьми, є наявними всі належні умови для проживання та виховання дітей: старшої доньки [PERSON] та молодшої доньки [PERSON] . Крім того, належні умови для проживання та навчання дітей створені нею у орендованій квартирі по [ADDRESS] . Вона офіційно працевлаштована, має постійний стабільний дохід, позитивно характеризується за місцем роботи. Вона має рівні з відповідачем права та обов`язки щодо доньки, має, як мати, можливість створити дитині належні умови для проживання та виховання, може більше турбуватися про дитину та приділяти більше уваги своїй маленькій доньці, яка потребує такої уваги та любові саме з боку матері в силу свого віку та прив`язаності до неї, ніж чужа жінка, з якою спів мешкає відповідач. Її особисті якості, її стиль життя, відсутність виняткових обставин, які б обумовлювали необхідність розлучення дитини з матір`ю, а також враховуючи, насамперед інтереси дитини, вважає, що проживання малолітньої доньки [PERSON] разом з нею, є більш доцільним та буде позитивно сприятиме психологічному та фізичному розвитку дитини. Їй відомо, що відповідач офіційно не працевлаштований, яким чином він заробляє собі на життя та який розмір його доходів, їй не відомо, але вважає, що навіть при наявності у відповідача переваги в матеріально-побутовому стані, це не є вирішальною умовою для передачі йому дитини, бо регулюючим фактором при визначення місця проживання дитини є найкращі інтереси дитини, а підтримка з боку матері має першочергове значення. Крім того, вважає, що відповідач зобов`язаний надавати їй матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 січня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.35) 04 лютого 2022 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на його, [PERSON] , користь, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати, які складаються з оплати судового збору в розмірі 992,40 грн. В обґрунтування свого зустрічного позову вказав, що з [PERSON] він знаходився у близьких відносинах з 2014 року, однак однією сім`єю вони не проживали, не мали спільного бюджету і не вели спільного господарства. У 2016 році [PERSON] повідомила йому, що вагітна, і тоді вони вирішили створити повноцінну родину і стали проживати разом у належній йому квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . Також з ними мешкала і донька [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . [INFO] у них з відповідачкою народилася донька [PERSON] . Оскільки на момент народження дитини вони з відповідачкою не перебували у зареєстрованому шлюбі, а він не був обізнаний про можливість надання до органів РАЦС заяви про визнання свого батьківства відносно доньки [PERSON] у добровільному порядку, то запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень в актовому записі № 1347 було вчинено зі слів матері дитини, відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, донці [PERSON] їй було присвоєно прізвище матері « [PERSON] », а по батькові « [PERSON] ». У вересні 2019 року він подав до Заводського районного у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заяву про визнання свого батьківства відносно доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі якої 26 вересня 2019 року були внесені зміни до актового запису № 1347 від 13 грудня 2016 року про народження щодо відомостей про відповідача, як про батька дитини, а також прізвище дитини було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після народження у них доньки [PERSON] , вони з відповідачкою продовжили мешкати однією сім`єю, але їх сімейне життя було дуже складним, [PERSON] зловживала спиртними напоями, і, знаходячись у нетверезому стані, поводила себе неадекватно та агресивно, вчиняла сварки та скандали, провокувала конфліктні ситуації та бійки, спричиняла йому тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він неодноразово звертався за допомогою до медичних закладів та правоохоронних органів, і неодноразово [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства). Вони з відповідачкою неодноразово розходились на тривалий час, при цьому донька [PERSON] лише одного разу залишилась проживати разом з матір`ю після розриву їх відносин у 2017 році. [PERSON] переїхала разом з дітьми за місцем своєї реєстрації, у будинок її матері, розташований за адресою: [ADDRESS] , та 03 травня 2018 року зареєструвала там їх доньку [PERSON] . Він постійно бачився з донькою, приймав активну участь у її вихованні та матеріальному утриманні. За час окремого проживання він придбав земельну ділянку по [ADDRESS] , на якій збудував будинок і зареєстрував своє право власності. Через деякий час, приблизно з кінця 2019 року, вони з відповідачкою поновили їх шлюбні відносини, [PERSON] обіцяла більше не вживати спиртні напої, змінити свою поведінку по відношенню до нього і більше дорожити сімейними цінностями, вони бажали, щоб діти виховувалась у повній родині, обома батьками і він намагався зберегти родину. Однак, його намагання виявились марними, відповідачка своєї поведінки не змінила і на початку 2020 року, після чергового скандалу, який закінчився викликом поліції і притягненням [PERSON] до адміністративної відповідальності, їх з нею сімейно-шлюбні відносини були остаточно припинені, при цьому [PERSON] із своєю старшою донькою [PERSON] , добровільно виїхала із належного йому будинку, де вони мешкали однією сім`єю, а молодша донька [PERSON] залишилась проживати разом з ним. Він ніколи не чинив жодних перешкод відповідачці у спілкуванні з донькою [PERSON] , навпаки, неодноразово привозив дитину додому до [PERSON] , де вони мали змогу спілкуватись без його участі, неодноразово відповідачка приїздила у належний йому будинок для спілкування з донькою, при цьому вона ніколи не надавала жодної матеріальної допомоги на утримання [PERSON] , посилаючись на те, що дитина живе з ним і саме він повинен нести всі матеріальні затрати по її утриманню, проти чого він ніколи і не заперечував, тому для нього стало повною несподіванкою заявлений до нього позов [PERSON] про відібрання у нього малолітньої дитини, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, та стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини, пред`явлення якого він може пояснити лише тим, що відповідачка намагається помститись йому за його влаштоване особисте життя, оскільки позов вона пред`явила до суду як тільки дізналась, що він офіційно уклав шлюб з жінкою, з якою мешкав з серпня 2021 року, і те, що їх [PERSON] виховується в повній благополучній сім`ї. 11 листопада 2021 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружина прийняла його прізвище « [PERSON] ». Вони з дружиною, його донькою [PERSON] , [INFO] , та донькою дружини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , мешкають за адресою: [ADDRESS] . Вони з дружиною люблять їх доньок, піклуєються про них і один про одного, в родині панує доброзичлива, затишна та тепла атмосфера. Їх з дружиною батьки також беруть активну участь у вихованні дітей, допомагають їм займатись вихованням та розвитком дітей, і матеріально підтримують своїх онуків. Їх дівчинки разом відвідують дитячий садочок КЗ «Гімназія №27» КМР ДВ «Веселий вулик», вихователькою в якому є його дружина [PERSON] . Всі витрати по оплаті як за харчування, так і всі інші матеріальні витрати на утримання дітей несе виключно його родина, відповідачка в дитячому садочку не з`являється вже понад два роки, а матеріальним забезпечення доньки [PERSON] вона взагалі не переймається. [PERSON] і [PERSON] позитивно характеризуються за місцем навчання. Дівчата емоційно дуже прив`язані одна до одної, люблять разом гратись і проводити час, разом відвідують спортивну секцію. Він, [PERSON] , і його дружина, [PERSON] , також маєють позитивні характеристики з місця роботи, працюють, мають спільний сімейний бюджет, який витрачають на потреби їхньої родини. Всі твердження [PERSON] про те, що: «маленька донька, якій у грудні 2021 року виповниться лише 5 років, дуже прив`язана до мене, любить мене та страждає від того, що її позбавили можливості мешкати разом з її матір`ю, з якою вона проживала з народження, що у свою чергу завдає мені значних моральних страждань, бо я дуже хвилююся за свою дитину, яка взагалі не потрібна новій сім`ї відповідача та його черговій співмешканці» взагалі не відповідають і дійсності, і психологічною травмою для дитини стане розлучення [PERSON] з ним, з [PERSON] , яку вона вважає своєю сестричкою, та з його дружиною, до якої [PERSON] також дуже прив`язана і має теплі стосунки. Для того, щоб уникнути у подальшому будь-які спірних питань щодо визначення місця проживання доньки [PERSON] , яка мешкала і мешкає разом з ним по теперішній час, вважає за необхідне звернутись до суду із зустрічним позовом, в якому просить суд визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] разом з ним (а.с.45-53). 20 квітня 2022 року [PERSON] надала відзив на зустрічний позов про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] вона не визнає і категорично заперечує проти них. Всі твердження [PERSON] про те, що саме вона зловживала спиртними напоями, і, знаходячись у нетверезому стані, поводила себе неадекватно та агресивно, вчиняла сварки та скандали, провокувала конфліктні ситуації та бійки, спричиняла йому тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він неодноразово звертався за допомогою до медичних закладів та правоохоронних органів, і неодноразово [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), є нічим іншим, ніж намаганням ввести суд в оману і створити негативну характеристику для неї, однак, саме [PERSON] вживав алкогольні напої і, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, становився дуже агресивним, безпідставно принижував її, ображав, навіть застосовував до неї фізичне насилля, часто це відбувалося в присутності малолітніх дітей. Неодноразово саме вона зверталась до правоохоронних органів за захистом від насильницьких дій з боку цивільного чоловіка, але протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності складались на них обох і у подальшому притягались до адміністративної відповідальності за вчинення одного й того ж правопорушення як вона, так і [PERSON] . Також, у своєму позові [PERSON] зазначає, що він ніколи, не чинив жодних перешкод відповідачці у спілкуванні з донькою [PERSON] , навпаки, неодноразово привозив дитину додому до [PERSON] , де вони мали змогу спілкуватись без його участі, неодноразово відповідачка приїздила у належний йому будинок для спілкування з донькою, при цьому вона ніколи не надавала жодної матеріальної допомоги на утримання [PERSON] , посилаючись на те, що дитина живе з ним і саме він повинен нести всі матеріальні затрати по її утриманню, проти чого він ніколи і не заперечував, тому для нього став повною несподіванкою заявлений до нього позов [PERSON] про відібрання у нього малолітньої дитини, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини, пред`явлення якого він може пояснити лише тим, що відповідачка намагається помститись за його влаштоване особисте життя, оскільки позов вона пред`явила до суду як тільки дізналась, що він офіційно уклав шлюб з жінкою, з якою мешкав з серпня 2021 року, і те, що [PERSON] виховується в повній благополучній сім`ї, але такі твердження не відповідають дійсності. Як вона зазначала у своєму первісному позові обставинами, які призвели до тимчасового проживання доньки [PERSON] з батьками її на той час цивільного чоловіка. [PERSON] стали загострення короновірусної хвороби і те, що вона, як медичний працівник, входила до кола людей, які у першу чергу наражалися на небезпеку захворіти цією хворобою. [PERSON] начебто, побоюючись за здоров`я їх маленької доньки [PERSON] , запропонував на деякий час відправити дитину до його батьків до м.Ромни Сумської області, мотивуючи це тим, що його батьки живуть в більш екологічно чистій місцевості, є пенсіонерами та зможуть тримати дитину вдома та доглядати за нею. При цьому вони продовжували проживати з [PERSON] однією сім`єю. Однак, з квітня 2020 року сімейно-шлюбні відносини між нею і [PERSON] були припинені і позивач вигнав її зі старшою донькою [PERSON] із будинку по [ADDRESS] , в якому вони проживали однією сім`єю, і вони вимушені були переїхати за своїм місцем реєстрації до будинку матері в [ADDRESS] . Молодша дочка [PERSON] в цей час продовжувала перебувати у батьків відповідача в м. Ромни Сумської області. Після переїзду до с. Степове її старша донька [PERSON] продовжувала відвідувати загальноосвітню школу в м. Кам`янське та кожен день їздила до школи із с. Степове до м. Кам`янське, а тому вона була вимушена орендувати квартиру по [ADDRESS] , де мала намір проживати разом із своїми дітьми. В цей час тяжко захворіла її мати, [PERSON] , і потребувала догляду, у зв`язку з чим вона постійно навідувалася до матері, залишалася з нею у свої вихідні, одночасно опікувалася старшою донькою, яка також постійно потребувала її уваги, турботи, контролю та догляду. У цей напружений період її життя, батьки [PERSON] приїздили до м. Кам`янське разом з її молодшою донькою [PERSON] , за якою вона дуже сумувала та непокоїлася за неї. Вона спілкувалася з дитиною і не мала наміру знову дозволити відповідачу та його батькам вивезти дитину до м. Ромни. Однак, в грудні 2020 року значно погіршився стан здоров`я її матері, через що вона забрала її до орендованої квартири в м. Кам`янське для повного медичного обстеження матері та її лікування. Через тяжку хворобу матері, постійні великі навантаження на роботі у зв`язку з подальшим поширенням коронавірусної хвороби (СОУЮ-І9), вона опинилася у дуже складних життєвих обставинах, але при цьому постійно просила відповідача віддати їй молодшу доньку [PERSON] , проте, він категорично відмовився віддавати доньку [PERSON] на виховання як на той час, так і в подальшому, повідомивши її про те, що дитина буде мешкати разом з ним. За вказаний період часу батьки відповідача декілька разів на своєму автомобілі привозили [PERSON] із Сумської області та забирали її назад до м. Ромни. Ні відповідач, ні його батьки не реагували на її прохання добровільно вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини, яка має право проживати разом з нею, своєю матір`ю, при цьому відповідач в категоричній формі, погрожуючи їй, казав, шо донька буде мешкати разом з ним і він її не поверне. Весь цей час вона постійно хвилювалася за свою дитину, сумувала за нею, але через хворобу матері, напружений графік роботи, постійний стрес, не мала часу та можливостей вирішити питання щодо відібрання у відповідача своєї дитини, яка зареєстрована разом з нею за її місцем проживання. [INFO] померла її мати [PERSON] . Поховавши матір, вона знову звернулася до відповідача з вимогою повернути доньку додому, але батько дитини знову категорично відмовив, що змусило її звернутись до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, на що [PERSON] відреагував зустрічною позовною заявою, в якій перекрутив і спотворив обставини, по яким донька [PERSON] деякий час проживала з ним. Також, в позові [PERSON] стверджує, що психологічною травмою для дитини стане розлучення [PERSON] з ним, з донькою його дружини - [PERSON] , яку вона вважає своєю сестричкою, та з його дружиною, до якої [PERSON] , начебто, також дуже прив`язана і має теплі стосунки, але ж при цьому [PERSON] повністю ігнорує те, що донька [PERSON] дуже прив`язана до неї - до своєї рідної матері, і до своєї старшої рідної сестрички [PERSON] , любить їх та страждає від того, що її позбавили можливості мешкати разом з матір`ю, з якою вона проживала з народження. Твердження [PERSON] про те, що, відповідачка намагається помститись йому за його влаштоване особисте життя, оскільки позов вона пред`явила до суду як тільки дізналась, що він офіційно уклав шлюб з жінкою, з якою мешкав з серпня 2021 року, і те, що [PERSON] виховується в повній благополучній сім`ї, також не відповідають дійсності, оскільки жодного інтересу до його особистого життя вона не має, єдине, що пов`язує її зараз з [PERSON] - це спір щодо визначення місця проживання донька [PERSON] , і вона вважає, що новостворена сім`я батька, ніколи не зможе замінити [PERSON] рідну матусю і рідну сестру. Вважає, що визначення місця проживання доньки [PERSON] разом з батьком і його родиною, не буде відповідати в першу чергу інтересам маленької дитини, тому просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог [PERSON] (а.с.85-88) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Кам`янської Міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в особі Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації, про відібрання малолітньої дитини, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в особі Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації, про відібрання малолітньої дитини, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та зустрічним позовом позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Кам`янської Міської радит про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Замінено третю особу: Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на належну третю особу- Виконавчий комітет Миколаївської сільської ради Дніпровського району за первісним позовом (а.с.94-95) Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 червня 2022 року закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.(а.с.101) Позивач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов підтримала в повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Зустрічний позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Надала в судовому засіданні пояснення, викладені в позовній заяві. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав, пояснив, що він бажає, щоб донька жила з ним. Послався на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві. Просить задовольнити його вимоги за зустрічним позовом повністю. Третя особа за первісним позовом: Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, ради в судове засідання не з`явились, письмово просили проводити розгляд справи за відсутності їх представника з урахуванням найкращих інтересів дитини. Надали до суду висновок №8вих-20/138 від 21.02.2022 р. щодо недоцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] .(а.с.79) Третя особа за первісним позовом: Виконавчий комітет Миколаївської сільської ради Дніпровського району ради в судове засідання не з`явились, письмово просили проводити розгляд справи за відсутності їх представника з урахуванням найкращих інтересів дитини. Третя особа за зустрічним позовом: Орган опіки та піклування Кам`янської Міської ради в судове засідання не з`явилася, письмово просили проводити розгляд справи за відсутності їх представника з урахуванням найкращих інтересів дитини. Надали до суду висновок №8вих-20/138 від 21.02.2022 р., яким вважають визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] недоцільним.(а.с.78-79) Допитана 08.07.2022 року в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою відповідача [PERSON] . [PERSON] співмешкав із [PERSON] . Їі відомом, що у 2020 році [PERSON] побила [PERSON] , тому він її вигнав. Донька залишилася мешкати із [PERSON] . Він навіть знайшов квартиру, де [PERSON] могла бачитися із донькою. Потім [PERSON] (донька [PERSON] ) мешкала у батьків [PERSON] , які мешкали у Сумській області, а після, батьки привезли [PERSON] і вона мешкала із батьком. Допитаний 08.07.2022 року в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює разом з [PERSON] , [PERSON] знає як цивільну дружину [PERSON] . Знає про те, що під час їх подружніх відносин, [PERSON] била [PERSON] , а також вживала алкогольні напої. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Судом встановлено, що з 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 24 вересня 2021 року (а.с.18). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.10.2006 року [PERSON] має доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.02.1983 року батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані три особи: [PERSON] - власник, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка (а.с.25). Відповідно до характеристики учениці 9-Б класу КЗ «Гімназія №27» КМР [PERSON] , [INFO] , остання навчається в закладі з 7-го класу. За роки навчання зарекомендувала себе як старанна та дисциплінована учениця. [PERSON] має хорошу пам`ять, має добрий загальний розвиток, на уроках уважна, але не завжди активна. Старанно виконує домашні завдання та допомагає однокласникам. Батьки приділяють належну увагу вихованню доньки (а.с.27). Відповідно до довідки КЗ «Гімназія №27» КМР [PERSON] , [INFO], дійсно відвідує дошкільний підрозділ КЗ «Гімназія №27» «Веселий вулик» КМР (а.с.27а). [PERSON] померла [INFO] , про що Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) складено актовий запис про смерть №1019 від 07.07.2021 року (а.с.28). Причиною смерті [PERSON] стала хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця (а.с.23). Згідно довідки виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, [PERSON] , [INFO] , здійснила за свій рахунок похорон своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.29). Відповідно до характеристики молодшої медсестри з догляду за хворими Відділення анестезіології та інтенсивної терапії хірургічного профілю №2 КНП «КЛШМД» ДМР [PERSON] , остання за час роботи зарекомендувала себе виключно з позитивної сторони. Дисциплінована, кваліфікована. Відповідально відноситься до виконання службових обов`язків. Чуйна та уважна до хворих. Професійно виконує обов`язки молодшої медсестри з догляду за хворими. В колективі користується шаною та повагою (а.с.30). Відповідно до довідки про доходи № 171 від 23.09.2021 року, виданої КНП «КЛШМД» ДМР, заробітна плата [PERSON] за період з березня 2021 року по серпень 2021 року становить 66107,02 грн. (а.с.31). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.56). 11 листопада 2021 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.11.2021 року (а.с.58). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] має дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.60). Відповідно до характеристики вихованки КЗ «Гімназія №27» КМР ДВ «Веселий вулик» [PERSON] , [INFO], дитина виховується в садочку з 02.09.2019 року. Дівчина здібна та слухняна. Дитина виховується у повній сім`ї, де їй приділяють достатньо уваги у вихованні та розвитку. Дитина завжди чиста та охайно вдягнута. Дівчинка володіє великим словниковим запасом, вміє висловлювати свої думки відповідно свого віку (а.с.61). Відповідно до характеристики, виданої ПП «Ягуар-1», [PERSON] із 12.01.2022 року працює у ПП «Ягуар-1» на посаді охоронника. За короткий термін роботи виявив себе як дисциплінований працівник, надійний помічник керівника. Ділові якості проявляє на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. За характером спокійний та врівноважений (а.с.62). Відповідно до характеристики на працівника КЗ «Гімназія №27» КМР ДВ «Веселий вулик» [PERSON] , [INFO] , остання працює на посаді вихователя в дошкільному структурному підрозділі з 15.10.2020 року. Освіта - середня спеціальна. Має дочку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] за період своєї роботи на займаній посаді завжди сумлінно та якісно виконує свої посадові обов`язки, дотримується етики поведінки у колективі. Показала себе наполегливим творчим вихователем, з любов`ю та повагою ставиться до дітей. Серед особистих якостей можна відмітити її працездатність, комунікабельність, уміння встановлювати добрі взаємовідносини з колегами, творчій підхід до справи, витриманість і тактовність (а.с.63). Згідно довідки про доходи, виданої КЗ «Гімназія №27» КМР, заробітна плата [PERSON] за період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року складає 62472,33 грн (а.с.65). Відповідно до характеристики на вихованку КЗ «Гімназія №27» КМР ДВ «Веселий вулик» групи №2 «Ромашка» [PERSON] , [INFO], остання відвідує дитячий садок з вересня 2020 року. За цей час проявила себе як добра, життєрадісна дитина. [PERSON] виховується в повній сім`ї, взаємовідносини у сім`ї доброзичливі. Окрім [PERSON] в сім`ї виховується ще одна дитина [PERSON] , [INFO] (дочка вітчима), дівчатка добре товаришують, підтримують один одного, завжди один одному допомагають. Мати та вітчим [PERSON] приділяють достатню увагу вихованню та розвитку дитини, проявляють неподільний інтерес до життя дочки. Сім`я матеріально забезпечена, [PERSON] має все необхідне для життя. Завжди чиста, доглянута, охайно одягнена. Дівчинка має все необхідне для відвідування садочку. Дуже прив`язана до мами [PERSON] , яка проводить з дочкою весь вільний час (а.с.66). Згідно довідки №123 від 27.01.2022 року, виданої Громадською організацією «Федерація спортивної акробатики місто Кам`янське», діти [PERSON] та [PERSON] є ученицями ДЮСШ №4 і займаються у відділенні спортивної акробатики три рази на тиждень (а.с.67). Згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] здійснюється оплата за харчування [PERSON] в групі №4 КЗ «Гімназія №27» КМР (а.с.68-70). Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту, [PERSON] побудований двоповерховий трикімнатний житловий будинок, житловою площею 33,1 м2, загальною площею 112,8 м2 (а.с.71-72). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, житловий будинок [ADDRESS] має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1892965412104 (а.с.73). Згідно висновку судово-медичного експерту №259 від 12.03.2020 року, зробленого на підставі заяви потерпілого [PERSON] від 12.03.2020 року, виявлені у нього ушкодження у вигляді синця, саден та ран на голові, саден на лівій верхній та нижній кінцівках, синці на лівій нижній кінцівці та ран на правій нижній кінцівці відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки (а.с.74-75). Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.06.2020 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмір 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн. (а.с.76). Згідно акту №006/3/3 від 24.01.2022 року, складеного Головою квартального комітету №3 Дніпровського району, в будинку [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований та фактично мешкає з вересня 2019 року, [PERSON] фактично мешкає без реєстрації з вересня 2019 року і на даний час, [PERSON] та [PERSON] фактично мешкають без реєстрації з серпня 2021 року і на даний час (а.с.77). Судом вислухані пояснення сторін, допитані свідки, які зазначили про відносини між батьками та дитиною, досліджені письмові докази. При ухваленні рішення суду суд приймає до уваги пояснення усіх свідків, допитаних в судовому засіданні, які фактично узгоджуються між собою. Щодо позовних вимог за первісним позовом про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини та стягнення аліментів, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із частиною 4 статті 150 СК України батьки зобов`язані поважати дитину. Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Частинами 1, 2 стаття 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Стаття 171 СК передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана під час вирішення між батьками спору щодо її виховання, місця проживання тощо. Суд, вислухавши думку дитини, повинен дати їй належну оцінку, правильно оцінити емоційний стан дитини та констатувати відсутність жодних сумнівів розуміння дитиною ситуації та всіх обставин справи. Враховуючи вік малолітньої [PERSON] та її бажання проживати разом з батьком, зважаючи на обставини справи, суд приходить до висновку про доцільність відмови в задоволені позовних вимог про визначення місяця проживання [PERSON] разом з матір`ю. З приводу зустрічних позовних вимог про визначення місця проживання дитини, то, при прийнятті рішення, суд виходить з наступного. Так, судом встановлено, що між сторонами, які є батьками малолітньої [PERSON] , існує спір стосовно місця її проживання. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, …якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою . З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання дитини з батьком, добросовісне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, приходить до висновку про обґрунтованість зустрічного позову та визначення місця проживання дитини: [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком. Приймаючи рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену в § 54 рішення у справі «HUNT v. UKRAINE» № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, де зазначено, що «… між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». При цьому, визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права позивача [PERSON] у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки матір дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. Щодо зустрічних позовних вимог про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , суд приходить до наступного висновку. Відповідно ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Так, позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним - [PERSON] не довела факту перебування доньки [PERSON] на її утриманні. Судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що [PERSON] з вересня 2019 року проживає з батьком та перебуває на його утриманні. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Як слідує з положень ст.181 СК України, аліменти на утримання дитини стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що [PERSON] має працездатний вік, офіційно працює, має на утриманні неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини, суд приходить до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог в цій частині та вважає необхідним стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) на утримання дитини [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом [PERSON] , але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня подання зустрічної позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Приймаючи вказане вище рішення, суд враховує, що, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. З огляду на ухвалення рішення на користь позивача за зустрічним позовом, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за зустрічним позовом 992 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. В порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставіст. 5 ЗУ «Про судовий збір» за позовну вимогу про стягнення аліментів, то у відповідності до вимогст. 141 ЦПК України, з відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved