Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Представник позивача обґрунтовує вимоги тим, що позивач [PERSON] є власником будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується спадковим договором від 29.05.2018, зареєстрованим в реєстрі за № 1378, та витягом з Державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 168918188 від 03.06.2019. Крім позивача, у будинку зареєстровані відповідачі у справі, [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується записом у домовій книзі, копія якої додана до матеріалів справи. За власним бажанням в 2015 році, відповідачі переїхали проживати у будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] власником якого з 2000 року є відповідачка у справі [PERSON] , та з цього часу не з`являються за своїм зареєстрованим місцем проживання, не сплачують комунальні платежі, не приймають участь в утриманні та ремонті будинку особистих речей в ньому не зберігають і взагалі будинком не цікавляться та ні на що не претендують. Відповідачі добровільно понад 7 років змінили своє місце проживання. Відповідач у справі [PERSON] є рідним братом позивачки, а відповідачка у справі [PERSON] є дружиною брата. Представник позивача просить розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивачки, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином - шляхом опублікування оголошення про їх виклик в судове засідання на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , яка є позивачем у праві, є власником будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується спадковим договором від 29.05.2018, зареєстрованим в реєстрі за № 1378 (а.с.9-11), та витягом з Державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 168918188 від 03.06.2019 (а.с.8). Крім позивача, у будинку зареєстровані відповідачі у справі, [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується записом у домовій книзі, копія якої додана до матеріалів справи (а.с.17-19). Факт непроживання відповідачів за місцем реєстрації з 2015 року підтверджується довідкою від 11.01.2022, виданою квартальною Мелітопольської міської ради Запорізької області Овдієнко Г.М. (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1, 2, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій, для запобігання такому порушенню. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.47, 48 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Згідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно частини 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Факт реєстрації відповідачів у будинку, що належить позивачу на праві власності, порушує її право власності наданий будинок, оскільки порушує правомочність користування та розпорядження своєю власністю. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що існують всі підстави для задоволення даних позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved