Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] до [PERSON] , за яким просить визнати факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] за період з січня 2008 року по травень 2021 року; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] : -земельну ділянку, площею 0,235 га, кадастровий номер 5121084200:02:001:0867, за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку площею 0,0516 га, кадастровий номер 5121084200:02:001:1726, за адресою: [ADDRESS] ; -садовий будинок, за адресою: [ADDRESS] ; -квартиру [ADDRESS] . Поділити спільне майно [PERSON] та [PERSON] , наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на: \~ \~ \~ \~Ѕ частину - земельної ділянки, площею 0.235 га за адресою: [ADDRESS] , -Ѕ частину садового будинку, за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці, площею 0.0516 га; -Ѕ частину земельної ділянки площею 0.0516 га, кадастровий номер 5121084200:02:001:1726, за адресою: [ADDRESS] ; -Ѕ частину, квартири [ADDRESS] . Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати Свої вимоги обґрунтовував такими обставинами. [PERSON] був одружений на [PERSON] , від якої має спільних дітей [PERSON] , [PERSON] . Після розірвання шлюбу з [PERSON] , що мало місце в 1995 році, позивач розпочав стосунки з [PERSON] , яка була однокласницею його колишньої дружини та близькою подругою останньої. Стосунки між [PERSON] та [PERSON] з 1995-2008 рік мали мінливий характер, вони проживали окремо, часто сварилися та мирилися. Відносини хоч і мали деякі риси подружжя, однак такими не були. Проте, з 2008 року їх стосунки набули сімейного характеру, оскільки вони розпочали проживати разом, вести спільне господарство, позивачем витрачались кошти, як на відповідача, в частині придбання нерухомого майна для неї та її дочки, так і на утримання її батьків. Вони подорожували, планували спільне майбутнє, відчували почуття любові та поваги один до одного. В період з 2008 по 2021 рік сторони проживали в належній квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] . Морально-психологічний уклад їх стосунків, полягав в тому, що позивачем створювались належні матеріально-побутові умови їх буття, створювалось підґрунтя для майбутнього, тоді як відповідач виконувала суто жіночі, традиційні для українського суспільства, обов`язки: забезпечувала затишок в оселі, готувала їжу, забезпечувала сімейне благополуччя. Слід зазначити, що їх стосунки, дійсно мали усі ознаки шлюбу, як перш за все соціального інституту, який втілює моральні уявлення суспільства про союз, створений на підставі любові, довіри та поваги один до одного. Хоча шлюбні відносини не можуть мати нормативного характеру та бути стандартизованими перш за все через характеристику кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, їх союз повністю відповідав тим уявленням про шлюб, які панують в українському суспільстві на теперішній час. Проте, в травні 2021 року їх стосунки різко деградували, фактично вони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини припинилися, вони перестали бути однією сім`єю. Спільне проживання однією сім`єю підтверджується фотографіями. Так, на фотографіях № 1 - 2 зображений позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] під час їх спільної подорожі до республіки Таїланд, у період з серпня по вересень 2009 року. На фотографії № 3 зображені (зліва направо) [PERSON] - подруга відповідача, [PERSON] - донька [PERSON] , її наречений, відповідач, позивач, під час спільної подорожі до м. Стамбул, Туреччина, серпень - вересень 2009 року. На фотографії № 4 зображені (зліва направо) відповідач [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] друзі відповідача, позивач [PERSON] , під час спільної подорожі до м. Стамбул, Туреччина, серпень-вересень 2009 року. На фотографії № 5 зображені (зліва направо): позивач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (син позивача), відповідач [PERSON] , під час святкування весілля [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . На фотографії № 6 зображені (зліва направо) відповідач [PERSON] , [PERSON] - донька двоюрідного брата позивача [PERSON] , [PERSON] - колишня дружина сина позивача [PERSON] , [PERSON] - син позивача, під час святкування весілля доньки донька двоюрідного брата позивача [PERSON] - [PERSON] , серпень 2010 року. На фотографії № 7 зображені (зліва направо): донька відповідача - [PERSON] , її колишній чоловік - [PERSON] , позивач та відповідач, [PERSON] - колишня дружина сина позивача [PERSON] , та [PERSON] , під час святкування Різдва, в квартирі позивача у 2014 році. На фотографії № 8 зображені (зліва направо): відповідач та позивач під час відповіднику в м. Одесі, влітку 2011 року. На фотографії № 9 зображені (зліва направо): чоловік матері позивача - [PERSON] , мати позивача - [PERSON] та відповідач, під час вечері в квартирі позивача, 11.10.2015 року. На фотографії № 10 зображені (зліва направо): брат відповідача - [PERSON] , чоловік матері позивача - [PERSON] , мати позивача - [PERSON] , позивача, під час святкування дня народження позивача [INFO] . На фотографії № 11 зображені позивач та відповідач, влітку 2018 року. На фотографії № 12 зображений відповідач, онука відповідача - [PERSON] та позивач, [ADDRESS] , 15.09.2015 року. На фотографії № 13 зображений син позивача, [PERSON] , під час святкування дня народження відповідача в будинку, що є предметом спору, 27.07.2017 року, [ADDRESS] . На фотографії № 14 зображені позивач та відповідач, під час святкування дня народження позивача, в [ADDRESS] , 27.07.2020 року. На фотографії № 15 зображені позивач та відповідач, під час святкування дня народження доньки позивача [PERSON] , [INFO] . На фотографії № 16 зображені, чоловік матері позивача - [PERSON] , мати позивача - [PERSON] , позивач, донька - [PERSON] , відповідач, дружина брата відповідача - [PERSON] , під час святкування дня народження позивача [INFO] . Факт сумісного проживання є настільки очевидним, що позивачем, з огляду на уявлення про відповідача, як високоморальної особи, не очікується заперечення такого факту з її боку, а також з боку її доньки, яка називала позивача своїм батьком та яку він виховував як власну доньку. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Для розповсюдження правового режиму спільної сумісної власності на майно, що було придбане в період стосунків чоловіка та жінки, необхідно встановити, чи має таке спільне проживання ознаки сім`ї, які прямо передбачені статтею 3 СК України: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків. Сторони проживали за адресою [ADDRESS] , сплачували комунальні послуги, здійснювали ремонтні роботи. Пов`язаність спільним побутом та наявність взаємних прав та обов`язків. Вказана пов`язаність полягала в тому, що позивачем надавались відповідачу грошові кошти для придбання їжі, яку відповідач приготовляла для спільного вживання. Крім того, він сам періодично приготовляв їжу, в час, коли відповідач хворіла, або погано себе відчувала. [PERSON] здійснювалось прибирання квартири, відповідач займалась пранням, прасуванням їх одягу. Позивачем здійснювалось виховання її доньки, шляхом надавання порад та настанов щодо понять моралі, сімейного життя, а також про такі поняття, як дружба, шлюб, справедливість, тощо. Крім того, позивачем здійснювалось повне матеріальне забезпечення доньки відповідача, а також фактично повністю виконувалась роль біологічного батька. В період спільного проживання, ними було придбано наступне майно: Земельна ділянка, площею 0,235 га за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.07.2017 року; Садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці, площею 0.0516 га, що підтверджується договором купівлі-продажу від 05.11.2018 року; Квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою. Усі вищевказані об`єкти нерухомого майна були придбані за заробітну плату позивача, яку він отримував та й отримує як механік морського судна. Квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] була збудована будівельною компанією TOB СК «Фамільний дом». Проте, грошові кошти на її придбання перераховувались на банківський рахунок відповідача. Враховуючи вищенаведені обставини, надання належних та допустимих доказів ведення спільного господарства, наявність спільних прав та обов`язків позивача та відповідача, перерахування грошових коштів з боку позивача на рахунок відповідача для придбання нерухомості, вважає, що існують передбачені законом підстави для визнання факту проживання позивача та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу за період з січня 2008 року по травень 2021 року, визнання майна придбаного у цей період спільною сумісною власністю. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача у судове засідання з`явився, просив надати час на подання відзиву, але у наступні судові засідання не з`явився та відзив не надав. Відповідач у судові засідання не з`явилась, була сповіщена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був одружений на [PERSON] , від якої має спільних дітей [PERSON] , [PERSON] . Після розірвання шлюбу з [PERSON] , що мало місце в 1995 році, позивач розпочав стосунки з [PERSON] . Спільне проживання однією сім`єю підтверджується оригіналами фотографій, які додані до матеріалів справи (а. с. 34 -410. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Для розповсюдження правового режиму спільної сумісної власності на майно, що було придбане в період стосунків чоловіка та жінки, необхідно встановити, чи має таке спільне проживання ознаки сім`ї, які прямо передбачені статтею 3 СК України: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків. Сторони проживали за адресою [ADDRESS] , сплачували комунальні послуги, здійснювали ремонтні роботи. Вказане підтверджується документами медичного страхування ПрАТ «Страхова компанія «Інто», де вказані крім інших: [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ), [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] ) (а. с. 131 135). Згідно наданих доказів позивач [PERSON] старшим механіком на суднах закордонного плавання з базовою ставкою заробітної плати 1880,0 доларів США (а. с. 136 167). Згідно інформації Головного управління ДПС в Одеській області № 25966/5/15-32-53-08 від 23.10.2021 р. [PERSON] була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності та перебувала на обліку у Малиновській ДПІ ГУ ДПС в Одеській області з 26.12.2019 р. по 16.02.2021 р. За вищевказаний період звітність як підприємець не надавала, доходи не декларувала, податки не сплачувала (а. с. 114). Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків [PERSON] за 2005 2021 рр. за період спільного проживання сторін відповідачем отримано нарахованих доходів: з 01.01.2008 р. по 08.12.2014 р. (по день звільнення) складає 127095,80 грн. З 01.01.2015 року відсутня інформація про доходи (а. с. 99 102). Іншої інформації стосовно доходів відповідача до суду відповідачем не надано, судом не встановлено. Згідно виписки про рух коштів в доларах США за рахунком, відкритим на ім`я [PERSON] , наданим Філією АТ « Державний експортно-імпортний банк України» від 07.10.2021 р. № 063-07/373 БТ з 11.05.2017 р. по 23.07.2018 р. на рахунок відповідача від іноземних судновласників зараховано 70954,26 доларів США (а. с. 89). Відповідачем здійснено залучення (поповнення) депозиту за період з 22.05. 2017 р. по 22.08.2018 р. на суму 70953,74 долари США (а. с. 89). Згідно додаткової угоди № 1 від 13 серпня 2018 р. до договору про надання індивідуального банківського сейфу № 08/195-18від 03 квітня 2018 р. між ПАТ «МТБ БАНК» та [PERSON] право користування сейфом № 195 відповідачем передано позивачу [PERSON] (а. с. 179). В період спільного проживання сторонами було придбано наступне майно: Земельна ділянка, площею 0,235 га за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.07.2017 року (вартістю за договором 45619,0 грн); Земельна ділянка площею 0,0516 га, кадастровий номер 5121084200:02:001:1726, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 05.11.2018 року (вартістю за договором 27864,0 грн); Садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці, площею 0,0516 га, що підтверджується договором купівлі-продажу від 05.11.2018 року (вартістю за договором 153445,0 грн); Квартира [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 03.03.2017 р. (вартість відсутня). Усі вищевказані об`єкти нерухомого майна були придбані за заробітну плату позивача, яку він отримував та й отримує як механік морського судна. Враховуючи вищенаведені обставини, надання належних та допустимих доказів ведення спільного господарства, наявність спільних прав та обов`язків позивача та відповідача, перерахування грошових коштів з боку позивача на рахунок відповідача для придбання нерухомості, відсутність у відповідача підтверджених доходів на самостійне придбання нерухомого майна, відсутність обґрунтованих заперечень від відповідача на заявлені позовні вимоги протягом року (провадження у справі відкрито 10.09.2021 р.) та ненадання будь-яких доказів на спростування позиції позивача, суд вважає, що існують передбачені законом підстави для визнання факту проживання позивача та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу за період з січня 2008 року по травень 2021 року, визнання майна придбаного у цей період спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 12712,0 грн (11350,0 гривень за подання позову в частині вимог майнового характеру, 908,0 гривень за вимогу немайнового характеру, 454,0 грн за подання заяви про забезпечення позову) з відповідача на користь позивача. Згідно ст.\~133\~ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір\~судового збору,\~порядок його\~сплати,\~повернення і\~звільнення від\~сплати встановлюються\~законом. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати\~на професійну\~правничу допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. [PERSON] були понесені судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу. Так, між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Перфекція» був укладений договір про надання правової допомоги від 07 липня 2021 року, за умовами якого адвокат прийняв на себе зобов`язання щодо захисту законних прав та інтересів клієнта (а. с. 51-52). Відповідно до п. 3.1. договору на надання правової допомоги від 07 липня 2021 р. за цим договором клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі 27300,00 гривень. Перед початком надання адвокатом правової допомоги, адвокат та клієнт узгодили суму авансу в розмірі 100% гонорару. Ставка погодинної оплати роботи адвоката становить 1000,0 гривень. При цьому, згідно наданої квитанції до прибуткового касового ордеру № 01/2-07 від 07 липня 2021 року прийнято від позивача адвокатським об`єднання за договором про надання правової допомоги 16500,0 грн. Інших доказів сплати позивачем будь-яких інших коштів за договором про надання правової допомоги до суд не надано. Таким чином, суд має стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 16500,0 грн. Згідно із ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial