Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Окрім неї, у даній квартирі зареєстрований відповідач, який не проживає за місцем реєстрації. Реєстрація [PERSON] у квартирі спричиняє їй матеріальні збитки, оскільки вона сплачує комунальні послуги в залежності від кількості зареєстрованих людей. Її прохання про зняття з реєстрації у належному будинку відповідач ігнорує, тому вона позбавлена можливості вирішити дане питання у позасудовому порядку. Із урахуванням викладеного, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказав, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно із ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про таке. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 09.07.2001, [PERSON] , що діяв від імені [PERSON] , продав, а [PERSON] купила квартиру під номером [ADDRESS] . Такий договір посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3009. З відомостей будинкової книги квартири [ADDRESS] підтверджується факт реєстрації за даною адресою, зокрема, [PERSON] , [INFO] . Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з положень\~ст.150 Житлового кодексу України\~та\~ст.383\~Цивільного кодексу України\~власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином,\~беручи до\~уваги те,\~що [PERSON] \~у спірному\~житловому приміщенні\~не проживає,\~добровільно виїхав\~на інше\~постійне місце\~проживання,\~домовленості між сторонами щодо збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, судом не встановлено, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Згідно із статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 142 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Outcome: approved