Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та, остаточно уточнивши позовні вимоги, обгрунтовує їх тим, що на початку 2021 року відповідач отримав у нього грошові кошти розміром 14000 грн., які за розпискою зобов`язався повернути у два платежі, а саме: 1-й платіж - 18 березня 2021 року, 2-й платіж - 18 квітня 2021 року, по 7000 грн. щоразу. У вказані у розписці строки, та дотепер відповідач гроші не повернув. Також [PERSON] з січня 2021 року заборгував йому ще 10000 гривень, які за розпискою зобов`язався повернути у два платежі: до 18 лютого 2021 року - 1-й платіж, та до 18 березня 2021 року - 2-й платіж, по 5000 грн. щоразу. Однак, у вказані в розписці строки, та дотепер, відповідач, аналогічно, гроші не повернув. 24 вересня 2021 року відповідач отримав від позивача 15000 гривень шляхом банківського переказу на його картковий рахунок [NUMBER] в AT «Ощадбанк», які також мав повернути. Але дотепер отримані від нього кошти у сумі 15000 грн. [PERSON] також не повернув. У лютому відповідач просив його позичити кошти розміром 14000 гривень на лікування його близьких, як то його тестя та дружини. У вересні відповідач просив надати йому кошти у сумі 15000 грн. на лікування дитини. Після настання строків повернення боргу (за розписками щодо позичених 10- ти та 14-ти тисяч гривень у строки 18 лютого 2021 року, 18 березня 2021 року та 18 квітня 2021 року по п`ять та по сім тисяч гривень відповідно до розписок) він неодноразово звертався до відповідача з питання повернення боргу. Згідно із перепискою з відповідачем за допомогою додатку «Вотс Ап» щодо заборгованості за розпискою він нагадував відповідачу про повернення заборгованості, починаючи з серпня 2021 року. Повідомляв, що буде звертатись за допомогою до компетентних органів. Щодо заборгованості за банківським переказом на картку відповідача, щодо якого він висловлювався, що поверне заборговані кошти у сумі 15000 грн. наступного, після отримання 24 вересня 2021 року дня, він відразу, без зволікань, нагадав йому, що він має повернути заборговані кошти. З огляду на неповернення відповідачем коштів, про зобов`язання щодо повернення яких ним власноруч стосовно сум 10 000 грн. та 14 000 грн. складені розписки, та коштів, отриманих ним за банківським переказом на суму 15 000 грн., загальна сума заборгованості відповідача перед ним склала 39 000 грн., які у добровільному порядку він не повертає. Посилаючись на зазначені обставини, просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 39000 грн. 00 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1263 грн. 74 коп., інфляційні втрати в розмірі 1133 грн. 46 коп., 3% річних в розмірі 487 грн. 81 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків. 09 листопада 2021 року від позивача надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою Зарічного райсуду м. Суми від 13 грудня 2021 року позовну заяву повторно залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків. 17 грудня позивачем надано суду квитанцію про сплату судового збору на виконання ухвали суду від 13 грудня 2021 року. 22 грудня 2021 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми відкрито провадження у вказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 01 березня 2022 року о 15 год. 00 хв. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справу призначено до розгляду на 29 червня 2022 року о 10 год. 30 хв. 29 червня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 15 вересня 2022 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного сповіщення відповідача про дату та час судового розгляду та його неявкою в суд. В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зі згоди позивача, викладеної в його письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до розписки [PERSON] отримав кошти у [PERSON] в сумі 14000 грн., які зобов`язався повернути в два платежі: 1 платіж 18 березня 2021 року та 18 квітня 2021 року по 7000 грн. (а.с.22). З розписки, що складена 10 лютого 2021 року, вбачається, що [PERSON] отримав кошти у [PERSON] , в сумі 10 000 грн., які зобов`язався повернути у два платежі: 18 лютого 2021 року та 18 березня 2021 року по 5 000 грн (а.с.45). З копії виписки з банківського рахунку Ощадбанк вбачається, що 24 вересня 2021 року виконана операція по переведення коштів в сумі 15 000 грн. з картки відправника [NUMBER] на номер картки одержувача [NUMBER] (а.с. 14). Проте відповідач [PERSON] свої зобов`язання по поверненню суми боргу не виконав. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У вересні 2021 року позивач заявив відповідачу про повернення перерахованих йому грошових коштів. Доказів повернення відповідачем одержаних сум суду не надано. Таким чином судом встановлено, що право позивача порушене, відповідач кошти не повернув, а тому на користь позивача необхідно стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 39000 грн. 00 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1263 грн. 74 коп., інфляційні втрати в розмірі 1133 грн. 46 коп., 3% річних в розмірі 487 грн. 81 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved