Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Чернівецького міського комунального підрядного шляхово - експлуатаційного підприємства; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки В обґрунтування позовних вимог зазначає наступне. 13.12.2021 року о 18:40 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «МДК 433372-00», державний номерний знак [NUMBER] , в м. Чернівці по вул. Кошового, 48, під час руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого відбулося зіткнення із автомобілем «Fiаt Doblo», державний номерний знак [NUMBER] , який належить йому на праві власності та який знаходився підйого керуванням. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.03.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Чернівецьке міське комунальне підрядне шляхово - експлуатаційне підприємство листом від 27.06.2022 року №263 повідомило, що наказом №32-К від 15.07.2015 року [PERSON] було прийнято на посаду водія дргугого класу. Наказом від 26.11.2021 року №113-аг закріплено за [PERSON] трансортний засіб МДК-433372, державний номерний знак [NUMBER] . 13.12.2021 року [PERSON] на вкзаному танспортному засобі заступив на чергування, під час якого скоїв дорожньо-транспортну пригоду, у звязку із чим останньому наказом від 04.01.2022 року №1 оголошено догану. Транспортний засіб МДК-433372, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , знаходиться на балансі Чернівецького міського комунального підрядного шляхово - експлуатаційного підприємства. Вказує, що після дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль зазнав пошкоджень та деформацію. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального автомобіля складає 218423,64 грн., а з врахуванням фізичного зносу - 88094,43 грн. Посилається на те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який виконував трудові обовязки та на відповідній проавовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім. Просить суд, стягнути з Чернівецького міського комунального підрядного шляхово - експлуатаційного підприємства на його користь матеріальну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 88094,43 грн. (вісімдесят вісім тисяч дев`яносто чотири) гривень та судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн., витрати на залучення судового експерта у сумі 5500 грн., витрати на правову допомогу. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 липня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.07.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 14.09.2022 року на адресу суду надійшов відзив Чернівецького міського комунального підрядного шляхово - експлуатаційного підприємства, відповідно до якого підприємство визнає позовні вимоги [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. Представник позивача, адвокат Рендюк Н.В. скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у звязку із визнанням позовних вимог відповідачем; просить стягнути на користь [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 88094,43 грн., судовий збір у розмірі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4200 грн. Представник відповідача - Чернівецького міського комунального підрядного шляхово - експлуатаційного підприємства в підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. Представник відповідача Сухар Т. Скерувала до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Третя третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Суд, виходячи з даних вимог закону, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважає на наступне. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Досліджені докази та застосовані норми права. Судом належними доказами встановлено, що 13.12.2021 року о 18:40 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «МДК 433372-00», державний номерний знак [NUMBER] , в м. Чернівці по вул. Кошового, 48, під час руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого відбулося зіткнення із автомобілем «Fiаt Doblo», державний номерний знак [NUMBER] , який належить йому на праві власності та який знаходився під його керуванням. (а.с.9) Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.03.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с.9) Відповідно до листа Чернівецького міського комунального підрядного шляхово - експлуатаційного підприємства від 27.06.2022 року №263 (а.с.12) вбачається, що наказом №32-К від 15.07.2015 року [PERSON] було прийнято на посаду водія дргугого класу (а.с.13). Наказом від 26.11.2021 року №113-аг закріплено за [PERSON] трансортний засіб МДК-433372, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.14-16). 13.12.2021 року [PERSON] на вкзаному танспортному засобі заступив на чергування, під час якого скоїв дорожньо-транспортну пригоду, у звязку із чим останньому наказом від 04.01.2022 року №1 оголошено догану (а.с.17). Судом встановлено, що транспортний засіб МДК-433372, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , знаходиться на балансі Чернівецького міського комунального підрядного шляхово - експлуатаційного підприємства, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.18-19) Згідно полісу №ЕР-204221940 (а.с.20) вбачається, що строк дії договору з 28.05.2021 року по 27.05.2022 року (а.с.20). Згідно висновку експерта №34-05-22 автотоварознавчої експертизи від 10 травня 2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Fiаt Doblo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 13.12.2021 року, без врахування коефіцієнту фізичного зносу, станом на дату виконання експертизи, складає 218423 (двісті вісімнадцять тисяч чотириста двадцять три) грн. 64 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Fiаt Doblo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 13.12.2021 року,з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на дату виконання експертизи, складає 88094 (вісімдесят вісім тисяч дев`яносто чотири) грн. 43 коп. (а.с. 21-39). Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №34-05-22 від 10.05.2022 року вбачається, що позивач [PERSON] поніс витрати на залучення судового експерта у сумі 5500 грн. (а.с.40) Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України) При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки») Згідно п.1 ч.1 ст.. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої з вини [PERSON] , зазнав майнової шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Тому, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Правовий зв`язок між юридичною або фізичною особою та працівником виникає з трудових відносин незалежно від їх характеру - постійні, тимчасові, сезонні відносини або відносини, що склалися між зазначеними особами при виконанні працівником іншої роботи за трудовим договором (контрактом). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 756/2632/17 від 22.04.2020 року, аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Виходячи з аналізу вищенаведеного, суд вважає, що слід стягнути з відповідача Чернівецького міського комунального підрядного шляхово - експлуатаційного підприємства матеріальну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 88094,43 грн. (вісімдесят вісім тисяч дев`яносто чотири) гривень згідно висновку експерта №34-05-22 автотоварознавчої експертизи від 10 травня 2022 року та витрати на залучення судового експерта у сумі 5500 грн., документально підтверджені. Щодо стосується вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, то суд зважає на наступне. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved