Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на території Божедарівської селищної ради у родині родичів (знайомих) проживає неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Матір неповнолітнього [PERSON] , померла [INFO] . Перед смертю жінка тривалий час хворіла та проживала у родині [PERSON] . У померлої, її неповнолітнього сина та [PERSON] склалися дружні відносини. Батько неповнолітнього [PERSON] , за час проживання дружини та сина в сім`ї [PERSON] , фінансової допомоги дитині не надавав, вихованням сина не займався. Після смерті матері [PERSON] залишився проживати у родині [PERSON] . Батько хлопчика дитиною не цікавиться, матеріально не забезпечує, участі в його вихованні не приймає. [PERSON] категорично відмовляється брати участь у вихованні сина та забезпечувати його, оскільки вважає, що він не є його біологічним батьком. [PERSON] офіційно не працює, має нестабільний заробіток та за період з жовтня 2020 року по 18.04.2022 року має заборгованість зі сплати аліментів яка становить 58 125 грн. 06 коп., яких сплачувати не бажає. Просять позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та передати неповнолітнього [PERSON] органу опіки та піклування Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17.06.2022 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження. 02.08.2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив; своїм правом надання відзиву та заперечень на позовну заяву, не скористався. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Згідно копії свідоцтва про народження виданого повторно, - [INFO] в с.Благословенна Криничанського району Дніпропетровської області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.5) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] - [INFO] в с.Божедарівка Криничанського району Дніпропетровської області померла [PERSON] . (а.с.7) Згідно копій актів обстеження умов проживання №179 від 21.01.2022 року та №191 від 01.05.2022 року сім`ї [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] встановлено, що умови проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в сім`ї [PERSON] задовільні, [PERSON] після розгляду питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] готова взяти хлопчика під опіку. (а.с.10,11) Згідно копії характеристика №167 від 18.11.2021 року виданої КОЗ «Божедарівська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня» Криничанського району Дніпропетровської області, - [PERSON] є учнем 9-го класу, має середній ступінь сформованості вміння вчитися. За час навчання виявив середній та низький рівень знань, досить відповідальний у виконанні навчально-трудових завдань, добросовісно виконує доручення класного керівника. Вихованням дитини займається бабуся [PERSON] , яка постійно підтримує зв`язок із класним керівником, закладом освіти. (а.с.12) Згідно копії довідки сімейного лікаря Божедарівської лікарської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Суслової О.Й. , за необхідності - з приводу хвороби або медичного обстеження, до сімейного лікаря неповнолітнього [PERSON] супроводжеє [PERSON] (а.с.13) Згідно копії виконавчого листа виданого П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області (справа №178/1430/20, провадження №2/190/193/21) від 30.03.2021 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття в особі бабусі [PERSON] , починаючи з 06.10.2020 року. (а.с.16) Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26.04.2022 року виданого П`ятихатським ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та копії жовідки про розмір неотриманих аліментів від 26.04.2022 року - [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів яка станом на 18.04.2022 року становить 58 125 грн. 06 коп.. (а.с.17,18) Згідно копії листа виданого П`ятихатським ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 26.04.2022 року під час виконання дій державним виконавцем було встановлено, що боржник [PERSON] , працевлаштувався та отримує дохід, в зв`язку з чим 13.04.2022 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника в розмірі 50% до погашення боргу, яку відразу направлено на адресу підприємства філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ «Українська залізниця» (а.с.14-15) Згідно копії рішення виданого Виконавчим комітетом Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 26.01.2022 року, вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.8) Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зі змісту позовної заяви вбачається, що батько дитини - відповідач [PERSON] повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а саме: з дитиною не проживає, відтак не проявляє батьківської турботи щодо неповнолітнього сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям та успіхами у навчанні та вихованні, а також матеріально не забезпечує сина. Вказане також підтверджується висновком органу опіки та піклування Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженим рішенням виконавчого комітету від 26.01.2022 року№10 згідно якого уповноважений орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька [PERSON] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.9) Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, суд приймає до уваги те, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Крім цього вирішуючи даний спір, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справі № 402/428/16-ц від 17 жовтня 2018 року, яка зводиться до такого.Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини, яка не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Отже, своїми діями відповідач порушує свої зобов`язання, закріплені в ст. 51 Конституції України, а саме, " Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття ". У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток сина як складову виховання, а тому позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.166 СК України, - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Оскільки позивач відповідно до п.7 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позову до суду про позбавлення батьківських прав, то відповідно до ст.141 ч.1 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 2481,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved