Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач, у зв`язку з розпадом сім`ї, достатньої участі в утриманні своїх малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не приймає, а тому на їх утримання позивачка просить присудити виплату коштів у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06 червня 2009 року між нею та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, зареєстровано шлюб, про що зроблений актовий запис № 341. Від шлюбу вони мають трьох малолітніх дітей. 04 грудня 2012 року шлюб між ними розірвано, діти перебувають на її утриманні, згоди щодо утримання дітей з відповідачем не досягнуто. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання дітей, участі в їх вихованні не приймає, матеріальну допомогу не надає. Рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2012 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти в розмірі 560 грн. щомісячно на двох дітей - [PERSON] та [PERSON] до досягнення їхнього повноліття. Однак з 2012 року вона так і не отримувала від відповідача регулярні виплати на дітей. Зазначила, що відповідач повністю працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, він отримує неофіційний дохід, має транспортний засіб, а тому може сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду повторно не прибув, відзив на позовну заяву не подавав. 05 квітня 2022 року подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи після закінчення в Україні військового стану, що на вимогах ЦПК України та ст.ст. 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не ґрунтується. Разом з тим, оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, коли відповідач обізнаний про розгляд справи в суді та мав можливість подати суду відзив на позовну заяву та наявні в нього докази, однак таким правом не скористався, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку за згодою позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 06 червня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04 грудня 2012 року. Від вказаного шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідок Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про реєстрацію місця проживання від 16 грудня 2021 року, малолітні діти проживають разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] . Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2012 року, яке надрало законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 560 грн. щомісячно, починаючи з 27 липня 2012 року до досягнення їх повноліття. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як передбачено вимогами п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Як вбачається з матеріалів справи питання про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох старших дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вже вирішено рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили. Отже, з приводу спору в цій частині, тобто з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, існує рішення суду, яке набрало законної сили. Відтак провадження в цій справі в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] слід закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Разом з тим, позивачка, за наявності підстав для цього, не позбавлена можливості звернутися до суду із позовною заявою про збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду згідно ст. 192 СК України. Визначаючи розмір аліментів на [PERSON] , [INFO] , суд виходить зі змісту позовних вимог, та згідно ст. 182 СК України враховує матеріальний стан сторін, з яких позивачка утримує трьох малолітніх дітей, потребує матеріальної допомоги відповідача, який є працездатним, на тяжкі захворювання не страждає, інших утриманців не має, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За своєю суттю вказаний розмір є мінімальним для забезпечення проживання дитини і відповідач має реальну змогу його сплачувати, що буде відповідати інтересам дитини, є динамічним і передбачуваним, та в повній мірі узгоджується з вимогами Закону. Крім того, згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. за розгляд позовної вимоги про стягнення аліментів, від сплати судового збору за яку позивачка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial