Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~В вересні 2022 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2011 року, який розірвали на підставі рішення Чортківського районного суду Тернопільської області по справі №608/1609/13-ц від 14 жовтня 2013 року. В шлюбі в них є малолітня дитина: син - [PERSON] , [INFO] . Дитину, сина [PERSON] після розірвання шлюбу залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Позивачка змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] 14 лютого 2015 року. Батько [PERSON] після розірвання нами шлюбу самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не спілкується з ним, не бере участі у фізичному і духовному розвитку дитини, не цікавиться його життям. Відомо, що відповідач проживає в м. Тернопіль, де в нього є інша сім`я. Вона з дитиною [PERSON] проживають в [ADDRESS] , де вони зареєстровані разом з чоловіком [PERSON] . Служба у справах дітей Заводської селищної ради винесла висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] та відповідно 10 серпня 2022 року прийняла рішення № 72 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов син сторін [PERSON] проживає сім`єю зі матір`ю та її чоловіком в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: с. Свидова Чортківського району Тернопільської області відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] суду пояснила, що батько дитини [PERSON] не цікавиться життям сина, не приймає участі в його вихованні та утриманні. Вона одружилася вдруге та її чоловік бажає [PERSON] бажає усиновити її дитину від першого шлюбу. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] підтвердив суду обставини, викладені в позові, позовні вимоги визнає, погоджується на те, щоб його позбавили батьківських прав щодо сина [PERSON] . Представник третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору,\~Заводської селищної\~ради Чортківського\~району Тернопільської\~області,\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~від них\~надійшло клопотання\~про слухання\~справи за\~відсутності представника,\~просять справу\~розглядати на\~підставі наявних\~матеріалів.\~ Вислухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2011 року, який розірвали відповідно до рішення Чортківського районного суду Тернопільської області по справі №608/1609/13-ц від 14 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили 25 жовтня 2013 року. В шлюбі є малолітня дитина: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 232, виданим відділом ДРАЦС Чортківського РУЮ Тернопільської області 09 вересня 2011 року. Дитину, сина [PERSON] після розірвання шлюбу залишено проживати з матір`ю, [PERSON] . Позивачка змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] 14 лютого 2015 року, актовий запис № 21, про що видане свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Батько після розірвання шлюбу самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не спілкується з ним, не бере участі у фізичному і духовному розвитку дитини, не цікавиться його життям. \~ \~ \~ \~ Служба у справах дітей Заводської селищної ради винесла висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] та відповідно 10 серпня 2022 року прийнято рішення № 72 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов син [PERSON] проживає сім`єю з матір`ю, її чоловіком та їх спільною дитиною в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області. Акт додано до матеріалів справи, а також додано довідку про склад сім`ї [PERSON] за №2-281 від 13.07.2022 року. Згідно письмових свідчень сусіда позивача, [PERSON] , а саме - [PERSON] про те, що за весь період проживання [PERSON] вона не бачила громадянина [PERSON] як батька дитини, на території приватного домогосподарства, де проживає [PERSON] разом із сином та чоловіком, а також [PERSON] не проводив час, не спілкувався, не брав участі у вихованні та забезпеченні дитини [PERSON] . Письмові свідчення сусідки, засвідчені її підписом. Відповідач [PERSON] добровільно аліменти на утримання дитини [PERSON] не надавав, а відповідно позивачка не зверталася до суду із позовом про їх стягнення. На даний час її та його сина [PERSON] допомагають утримувати і матеріально забезпечує її чоловік [PERSON] , з якими вона проживаю спільно, оскільки на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. \~ \~ \~ \~Частина першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~ \~ \~ \~Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). \~ \~ \~ \~Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції про права дитини права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. \~ \~ \~ \~Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. \~ \~ \~ \~Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Згідно з\~вимогами ч.\~1\~ст.\~164\~Сімейного кодексу\~України мати,\~батьки можуть\~бути позбавлені\~судом батьківських\~прав,\~якщо вона,\~він ухиляються\~від виконання\~своїх обов`язків\~по вихованню\~дитини. У відповідності з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності з ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов`язками з боку матері принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи наведене, а саме, що відповідач [PERSON] не цікавиться життям свого сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не цікавиться його вихованням, навчанням, здоров`ям, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позов в частині позбавлення батьківських прав задовольняється, а особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України), слід стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з 02 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття, на користь позивачки.

Outcome: approved