Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

31.03.2021 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з заявою, заінтересована особа [PERSON] , в якій просить встановити факт спільного проживання її - [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , у період з 1991 року по день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та факт належності її - [PERSON] до четвертої черги спадкоємців після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування вимог заяви [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.06.2020 року. Заявник вказує, що за життя [PERSON] , [INFO] , залишив заповіт від 11.08.2012 року, яким заповів все майно своєму сину - [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , а спадкоємці другої та третьої черги відсутні. При цьому, [PERSON] вважає себе спадкоємцем четвертої черги, яка належним чином прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Так, [PERSON] зазначає, що починаючи з 1991 року вона та [PERSON] були пов`язані спільним побутом, де вона морально та матеріально підтримувала його, [PERSON] був сусідом та потребував сторонньої допомоги, а інших родичів, крім сина - [PERSON] не мав, а [PERSON] не надавав допомогу батьку, оскільки проживав окремо у м. Рибинськ Російської Федерації. [PERSON] вказує, що вона надавала нематеріальні та матеріальні послуги [PERSON] у вигляді постійного спілкування, привітання зі святами і днем народження, купівлею продуктів, ліків, засобів домашнього вжитку, готувала їжу, прибирала, здійснювала нагляд та оплату комунальних послуг квартири за адресою: [ADDRESS] , проводила поточний ремонт вказаної квартири, до дійсного часу проживає у спірному майні, та, за власні кошти, здійснила поховання [PERSON] . Заявник стверджує, що спадкове майно, яке відкрилось після смерті [PERSON] складається з нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м. Також заявник\~зазначає,\~що після\~смерті [PERSON] \~вона звернулася до Приватного нотаріуса ОМНО Лічман І.М. із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено право на звернення до суду, при цьому, [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, звернувшись із відповідною заявою, яка міститься в спадковій справи. Тобто, заявник стверджує, що майновий спір між нею та сином померлого відсутній. З урахуванням викладеного, у зв`язку з тим, що без встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини неможлива реалізація спадкових прав, [PERSON] звернулася до суду з відповідною заявою. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді\~Київського районного\~суду м.\~Одеси Петренка\~В.С.від\~01.04.2021\~року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою\~\~\~ [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та належності до четвертої черги спадкоємців. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів. Витребувано у Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман Інни Миколаївни належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 66501843 (№ у нотаріуса 59/2020), заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 18.05.2021 року на виконання вимог ухвали суду Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман Інна Миколаївна надіслала на адресу суду належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2021 року було ухвалено звернутись до компетентного суду Російської Федерації з судовим дорученням про правову допомогу в рамках Конвенції\~про правову допомогу і правових відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам\~від 22 січня 1993 року, ратифікованої Україною 10 листопада 1994 року. Доручено компетентному суду Російської Федерації, юрисдикція якого розповсюджується на територію місця проживання заінтересованої особи [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , вчинити відповідні процесуальні дії. Повідомлено заінтересовану особу [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , про дату та час судового засідання на 22 листопада 2021 року о 10 год. 00 хв., та резервну дату 20 грудня 2021 року о 10 год. 00 хв., що має відбутися в приміщенні Київського районного суду м. Одеси, 65080, м. Одеса, вул. Варненська, 3-б, кабінет 248. Однак, листом від 19.11.2021 року Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомило Київський районний суд м. Одеси про те, що зазначена у судовому дорученні дата судового засідання 22 листопада 2021 року (резервна дата 20 грудня 2021) призначена без врахування розумних строків пересилання документів та виконання направленого доручення за кордоном. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2021 року було ухвалено повідомити заінтересовану особу [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , про дату та час судового засідання на 23 травня 2022 року о 10 год. 00 хв., та резервну дату 23 червня 2022 року о 10 год. 00 хв., що має відбутися в приміщенні Київського районного суду м. Одеси, 65080, м. Одеса, вул. Варненська, 3-б, кабінет 248. Однак, листом від 20.01.2022 року Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомило Київський районний суд м. Одеси про те, що надіслані на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) матеріали доручення не оформлені належним чином, у зв`язку з чим, матеріали доручення були повернуті на адресу суду для належного оформлення. У подальшому, Київським районним судом м. Одеси матеріали судового доручення знову були направлені на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Однак, 07.06.2022 року до Київського районного суду м. Одеси від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло повідомлення про неможливість направлення судового доручення на територію Російської Федерації, оскільки у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану в України гарантування органами\~юстиції виконання\~в повному\~обсязі своїх\~зобов`язань за\~міжнародними договорами\~України з\~питань правового\~співробітництва у\~цивільних та\~кримінальних справах\~унеможливлено до\~повного припинення\~посягання на\~суверенітет,\~територіальну цілісність\~і недоторканність\~України.Будь-яке листування з державою-агресором не здійснюється. Таким чином, направлення документів до компетентних органів Російської Федерації не вбачається можливим. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.06.2022 року провадження у справі № 947/9960/21 за заявою [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та належності до четвертої черги спадкоємців було поновлено. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні 07.09.2022 року заявник та його представник надану заяву про встановлення факту\~проживання однією\~сім`єю та\~належності до\~четвертої черги\~спадкоємців підтримали у повному обсязі, просили суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , як було зазначено вище, про час та місце судових засідань повідомлявся шляхом направлення судового доручення через Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), які були повернуті Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) без виконання. Крім того, 08.06.2021 року до канцелярії суду надійшла заява від імені [PERSON] , зі змісту якої вбачається, що [PERSON] заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та належності до четвертої черги спадкоємців визнає у повному обсязі, просить суд розглянути справу за його відсутності. Разом з тим, суд не приймає до уваги зазначену заяву, оскільки вона не засвідчена у встановленому законом порядку, зокрема, нотаріально не посвідчена, а тому суд не може пересвідчитися в тому, що заява підписана особисто [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, його представника, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, [INFO] у м. Рибінськ Ярославської області Російської Федерації помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Після смерті\~\~[PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 17-18). При цьому, судовим розглядом встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде належати йому, та на що він за законом матиме право, заповідав своєму синові [PERSON] . Вказаний заповіт було посвідчено 11 серпня 2012 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Ставнійчук А.О. (а.с. 13). З матеріалів витребуваної судом спадкової справи, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що за заявою [PERSON] від 07.09.2020 року відкрита спадкова справа, інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця не видавались, що підтверджено також інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. Крім того, в матеріалах витребуваної судом спадкової справи міститься заява від імені [PERSON] , який є сином спадкодавця, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] відмовляється від спадщини, яка відкрилася після смерті його батька - [PERSON] , однак вказана заява не засвідчена у встановленому законом порядку, зокрема, нотаріально не посвідчена. Водночас, зі спадкової справи вбачається, що [PERSON] був зареєстрований з 16.11.1989 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] . Заявник - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . При цьому, судом встановлено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено, оскільки не доведено документально факт її проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю на день смерті [PERSON] . Отже, суд встановив, що факт відсутності реєстрації заявника разом з померлим [PERSON] на день його смерті однією сім`єю за однією адресою став перешкодою в отриманні заявником свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно. За твердженням заявника вона проживала спільно з спадкодавцем [PERSON] , починаючи з 1991 року до дня його смерті, він вважав її своєю донькою, [PERSON] був її сусідом та потребував сторонньої допомоги, а інших родичів, окрім сина - [PERSON] , який проживав у Російській Федерації, він не мав. При цьому, судовим розглядом встановлено, що з 16 червня 1972 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка померла [INFO] . З акту сусідів від 21.08.2020 року, завіреного головою ОСББ «Промінь» вбачається, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , зі своєю дружиною - [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] проживав у вказаному житловому приміщенні понад 40 років. Після смерті дружини за станом здоров`я та віком потребував сторонньої допомоги. [PERSON] , починаючи з січня 2013 року, здійснювала опіку над [PERSON] , який був її сусідом. [PERSON] надавала допомогу у вигляді нематеріальних послуг: постійному спілкуванні, святкування днів народження та інших родинних свят, матеріально забезпечувала: купувала продукти харчування, ліки, засобів домашнього вжитку, речі, побутові прилади, готувала їжу та прибирала квартиру. [INFO] [PERSON] помер, був кремований. [PERSON] здійснила поховання [PERSON] , несла витрати по проведенню поминального обіду та інших, пов`язаних з похоронами обрядів. У судовому засіданні 07.09.2022 року [PERSON] також пояснила суду, що у 2012 році померла дружина [PERSON] , а у 2013 році помер її чоловік. Також [PERSON] зазначила про те, що з [PERSON] вони проживали як сусіди, в одному багатоквартирному будинку, він проживав на четвертому поверсі, а вона на восьмому, однак, після смерті його дружини, вона йому допомагала, купувала продукти, сплачувала за комунальні послуги, купувала ліки, робила ремонт в його квартирі, коли він себе погано почував, викликала швидку допомогу, зверталася до сусідки, щоб вона йому робила уколи, іноді кошти він їй надав, іноді вона все купувала за власні кошти. Крім того, [PERSON] вказала на те, що [PERSON] поїхав у гості до свого сина до Російської Федерації, де і помер, однак там його кремували, урну з його прахом передали до Одеси, де вона його поховала за власні кошти. В\~обґрунтування заявлених вимог, зокрема пов`язаності з [PERSON] спільним побутом, заявником надані копії квитанцій за червень липень місяці 2020 року про сплату за житлово-комунальні послуги у квартирі за адресою: [ADDRESS] . За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в порядку позовного провадження при наявності спору про право цивільне. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Встановлення юридичного факту проживання зі спадкодавцем для заявника має правове значення, оскільки вона бажає успадкувати майно померлого [INFO] [PERSON] . У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Нормами\~ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). З урахуванням усього вищевикладеного, задля можливості спадкування заявником спадщини у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , залишається питання дійсності спільного проживання [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , у період з 1991 року, як про те вказує заявник по день смерті [PERSON] . Натомість, суд ставиться критично до періоду спільного проживання [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , у період з 1991 року по день смерті [PERSON] , оскільки з матеріалів справи вбачається та особисто повідомила заявник, що дружина [PERSON] , яка проживала разом з ним до дня смерті, померла у 2012 році, а її чоловік помер у 2013 році. Надані заявником\~в якості\~обґрунтування вимог копії квитанцій за червень липень місяці 2020 року про сплату за житлово-комунальні послуги у квартирі за адресою: [ADDRESS] , не свідчать про факт спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Суд приймає до уваги, що [PERSON] , яка була сусідкою [PERSON] , займалася його похованням, однак це не може свідчити про те, що вона проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю. Крім того, будь-яких доказів того в обґрунтування того, що вона - [PERSON] надавала нематеріальні та матеріальні послуги [PERSON] у вигляді постійного спілкування, привітання зі святами і днем народження, купівлею продуктів, ліків, засобів домашнього вжитку, готувала їжу, прибирала, здійснювала нагляд, проводила поточний ремонт його квартири, до дійсного часу проживає у спірному майні, суду взагалі надано не було. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Отже, суд погоджується з тим, що встановлення юридичного факту проживання заявника [PERSON] однією сім`єю з померлим спадкодавцем [PERSON] по день його смерті, тобто на час відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення, оскільки надасть їй змогу реалізувати право на отримання спадщини за законом. Однак, суд вважає, що заявником не доведено, що вона на момент смерті [PERSON] проживала разом з ним однією сім`єю за однією адресою, а тому, вважаючи, що в судовому засіданні зібраними доказами спростовано факт спільного проживання заявника зі спадкодавцем на день смерті останнього, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви відсутні, оскільки відсутні підтвердження даного факту у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим, заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та належності до четвертої черги спадкоємців слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed