Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

У липні 2020 року до позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ісмайлова А.В., звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «Олександрія-борошно» від 01.10.2009, оформленого протоколом, [PERSON] було призначено на посаду директора підприємства за сумісництвом та було внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Наказ №1 про вступ [PERSON] на посаду директора ТОВ «Олександрія-борошно» був виданий 02.10.2009. Відповідно до статусу підприємства звільнення директора належить до виключної компетенції загальних зборів учасників ТОВ «Олександрія-борошно». 25.10.2021 позивачем було написано заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням, у зв`язку з цим він звернувся до двох, єдиних засновників товариства із заявою про звільнення. Крім того, позивачем було ініційовано скликання загальних зборів учасників товариства для вирішення питання звільнення, про що учасникам товариства було направлено повідомлення, які останні отримали, проте, заплановані загальні збори не відбулися через відсутність засновників. 07.11.2021 директором ТОВ «Олександрія-борошно» було видано наказ №1 від 07.11.2021 про звільнення за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Проте, невнесення відповідачем відповідних змін про звільнення позивача із посади керівника до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань свідчить про те, що відповідач не визнає припинення трудових відносин із позивачем. Просить визнати припиненими трудові відносини між ТОВ«Олександрія-борошно» та директором [PERSON] на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням з 07 листопада 2021 року із внесенням відповідних даних до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Ухвалою судді від 08.07.2022 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, на позовних вимогах наполягають. Не заперечує, щодо винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Олександрія-борошно», згідно статуту, зареєстрованого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіною І.В., є юридичною особою за законодавством України (а.с. 10-18). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.01.2022 [PERSON] є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрія-борошно» (а.с. 33-36). Згідно п.7.1 Статуту, вищим органом товариства є загальні збори учасників. 25.10.2021 [PERSON] направив учасникам ТОВ «Олександрія-борошно» заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням, а 08.11.2021 - повідомлення про проведення загальних зборів учасників товариства, що підтверджується копіями поштових повідомлень та опису вкладення (а.с.19-24, 26-32). Відповідно до наказу ТОВ «Олександрія-борошно» №1 від 07.11.2021 «Про звільнення з посади директора» [PERSON] звільнено з посади директора ТОВ «Олександрія-борошно» з 07.11.2021 за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України (а.с. 25). Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з ч. 2 ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39). Частиною першою статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. За змістом положень ст. 38 КЗпП, ст.ст. 30, 39 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», ст.ст. 58, 60, 62 ЗУ «Про господарські товариства» права директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчий орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр. Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін. Зі змісту ст. 21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. За ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Разом з тим, особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 520/11437/16-ц, у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18). Уповноважений на звільнення директора орган ТОВ «Олександрія-борошно» проігнорував повідомлення позивача про його звільнення і не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього Статутом обов`язків. З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася в не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності товариства відповідачем були порушені трудові права позивача, зокрема його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця для його реалізації. Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, тому, враховуючи ті обставини, що трудові обов`язки позивач з відповідачем припинив, що підтверджується поданою заявою, повідомленням, однак відповідачем не прийнято рішення відповідно до вимог діючого трудового законодавства у встановлені строки, відомості до ЄДР не внесені, що вбачає не припинення трудових відносин з відповідачем. А тому, з вказаних підстав позовні вимоги [PERSON] про визнання припиненими трудових відносин підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. Зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання трудових відносин припиненими після набрання законної сили є підставою для внесення змін та виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про директора ТОВ «Олександрія-борошно» Бойченка Ф.Ф. відповідним державним органом. З огляду на вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial