Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду 29.07.2022 з позовною заявою в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», в якому просять суд: визнати незаконними дії АТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загально будинкового вузла обліку газу у будинку [ADDRESS] ; визнати незаконним встановлений АТ «Криворіжгаз» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу для побутових споживачів природного газу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; зобов`язати АТ «Криворіжгаз» з 25.01.2017 поновити для побутових споживачів природного газу [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] режим нарахування природного газу відповідно до встановлених Кабінетом Міністрів України норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників; визнати право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «Криворіжгаз» за побутовими споживачами природного газу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; зобов`язати АТ «Криворіжгаз» відповідно до ст.\~6\~Закону України\~«Про забезпечення\~комерційного обліку\~природного газу» за свій рахунок здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників для побутових споживачів природного газу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498, між побутовими споживачами природного газу, що проживають в будинку [ADDRESS] (далі по тексту споживачі) та АТ «Криворіжгаз» був укладений типовий договір розподілу природного газу. Відповідно до п. 1.3 Типового договору розподілу природного газу, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог стт.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Доказом приєднання споживачів до Типового договору розподілу природного газу є щомісячне споживання ними природного газу, тобто, права та обов`язки споживачів виникли з однієї підстави. Відповідач в односторонньому порядку перестав виконувати перед споживачами свої зобов`язання, визначені Типовим договором розподілу природного газу, в частині забезпечення на межі балансової належності належного обліку природного газу, що призвело до штучного завищення АТ «Криворіжгаз» визначених об`ємів розподілу, споживання природного газу та поклало на споживачів щомісячні додаткові фінансові витрати. АТ «Криворіжгаз» самовільно в односторонньому порядку, без відома та дозволу споживачів встановило на будинок [ADDRESS] загальнобудинковий вузол обліку газу. В лютому 2017 року споживачам стало відомо, що для них АТ «Криворіжгаз» в односторонньому порядку з 25.01.2017 почало нараховувати об`єм використання природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу. Дані самовільні дії відповідача споживачі вважають незаконними. Фактичний об`єм розподіленого природного газу по об`єкту побутового споживача визначається за допомогою лічильника газу, який встановлюється на межі балансової належності об`єкта споживача. Відповідно до п. 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу розподільних систем визначення фактичного об`єму спожитого газу за об`єктом побутових споживачів будинку [ADDRESS] , які використовують газ тільки для приготування їжі та не забезпечені приладами обліку газу, визначається за нормами споживання. Відповідно до п. 10 глави 2 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Згідно з п. 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеному у додатку 10 до цього Кодексу. Відповідно до пп.5 п. 1 глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку відмови від встановлення лічильника газу, що здійснюється з ініціативи та за кошти оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Таким чином, відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу газорозподільних систем, Типового договору розподілу природного газу, побутовим споживачам природного газу, що проживають в будинку [ADDRESS] , які не забезпечені приладами обліку газу, для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по їх квартирах, на межі балансової належності, якою є територіально відокремлюючі стіни даних квартир, АТ «Криворіжгаз» повинно встановити квартирні лічильники газу, а в разу відмови від встановлення квартирних лічильників газу, припинити газопостачання. Оскільки позивачі, як побутові споживачі за договором розподілу природного газу, не забезпечені індивідуальними лічильниками газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання відповідно до п. 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем. Отже, дії АТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу замість квартирних лічильників газу побутовим споживачам, що проживають у будинку [ADDRESS] , є такими, що вчинені з порушенням положень Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу газорозподільних систем, Типового договору розподілу природного газу. Встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу позивачам, ставить їх у нерівне становище перед іншими побутовими споживачами багатоквартирних будинків у Дніпропетровській області, в яких оператором ГРМ встановлені індивідуальні лічильники газу, оскільки приймання-передача та визначення фактичного об`єму спожитого газу буде визначатися не по об`ємам побутових споживачів (квартирах), а за будинком, чим порушуються умови типового договору та Закону України «Про захист прав споживачів». Вимоги до облаштування та експлуатації будинкового вузла обліку не поширюється на населення, що підтверджується відсутністю в Тимчасовому положенні про порядок розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку такого суб`єкта, як побутові споживачі (населення). Оскільки багатоквартирний будинок [ADDRESS] не має власника (балансоутримувача), що володіє даним будинком одноособово, оскільки даний будинок є спільною частковою власністю власників квартир та приміщень цього будинку, неможливо застосовувати положення п. 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем та по їх об`єктах встановлюються квартирні лічильники газу, відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем. Крім того, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності відносно будинку [ADDRESS] не складався, а тому точка обліку не була визначена. За таких обставин, не маючи точки обліку, тобто вихідних даних для розрахунку проекту, працівники АТ «Криворіжгаз» не могли розробити проект та не мали права здійснювати монтаж загальнобудинкового приладу обліку, а тому є всі підстави вважати незаконними дії АТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу у зазначеному будинку та незаконними нарахування відповідачем об`ємів спожитого природного газу позивачам на підставі показань загальнобудинкового лічильника газу. Відповідач зобов`язаний забезпечити комерційний облік природного газу кожному споживачу будинку [ADDRESS] . При цьому, Закон відокремлює категорії споживачів за видами споживання та не передбачає обов`язку встановлювати загальнобудинковий лічильник замість індивідуальних лічильників газу в квартирах кожного споживача газу. Будь-яких пільг для визначення черговості встановлення газових лічильників чинне законодавство не передбачає. Згідно структури тарифу для споживачів на послуги розподілу природного газу АТ «Криворіжгаз» в період з 2011 року по теперішній час закладається встановлення квартирних лічильників газу, як це передбачено ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», де визначено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, тобто покладено на відповідача. Таким чином, позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом, зважаючи на численні порушення відповідачем їх прав. Ухвалою суду від 01.08.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представником відповідача АТ «Криворіжгаз» Мартиновою Н.Ю. 22.08.2022 подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що за адресою: [ADDRESS] , 18.11.2016 ПАТ «Криворіжгаз» встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу, який введено в експлуатацію з 01.01.2017. Відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції, що діяла на момент встановлення загальнобудинкового лічильника за адресою позивачів, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживають у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема тільки для приготування їжі, до 01.01.2018 (ч. 1 ст. 6 Закону), де також не зазначено право абонента на індивідуальний лічильник газу. Суб`єкти господарювання зобов`язані були в термін до 01.01.2018 для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових), що мало забезпечити 100% обліку спожитого природного газу населенням. ПАТ «Криворіжгаз» було розроблено та подано на затвердження НКРЕКП План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки. Постановою НКРЕКП від 31.03.2016 №547 (зі змінами), затверджено Положення розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування по розділах. У розділі І Плану розвитку на 2016-2025 роки (Інвестиційна програма ПАТ «Криворіжгаз» на 2016 рік), було передбачено з урахуванням технічних та економічних чинників загальнобудинковий лічильник за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, ПАТ «Криворіжгаз» не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки. Після встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу на ввідному газопроводі вказаного багатоквартирного будинку, 19.01.2018, набрали чинності зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», якими було доповнено ст. 2 Закону новою частиною другою, згідно з якою з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Тобто будинок [ADDRESS] забезпечено обліком природного газу відповідно до вимог Закону в редакції, що існувала на момент виникнення спірних правовідносин. Представник відповідача зазначає, що обов`язок встановлення лічильника газу трактується Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти АТ «Криворіжгаз», у якого виникає право, а не обов`язок виконувати роботи з оснащення лічильниками, а у споживача обов`язок щодо забезпечення комерційного обліку природного газу, споживачем якого він є, за рахунок різних джерел фінансування. Згідно з положеннями п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, лічильник газу засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходять через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла. Для визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у оператора ГРМ, використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти оператора ГРМ. Згідно з п. 1 ст. 5 розділу ІХ Кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу, може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Таким чином, АТ «Криворіжгаз» правомірно встановило загальнобудинковий ВОГ згідно вимог законодавства України, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин. Крім того, 13.05.2021 загальнобудинковий лічильник газу, встановлений за адресою: [ADDRESS] , було демонтовано та направлено на державну повірку. Станом на 17.08.2022 лічильник не встановлено, у зв`язку з чим провадження в частині позовних вимог про визнання незаконними дій щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу підлягає закриттю через відсутність предмета спору. Вирішення питання про визнання незаконними дій щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу за адресою позивачів буде стосуватися прав та законних інтересів інших споживачів мешканців будинку [ADDRESS] , розподіл природного газу яким здійснюється відповідно до показників загальнобудинкового лічильника газу. Представник відповідача просить застосувати строк позовної давності, зазначаючи, що вищезазначений загальнобудинковий лічильний встановлено і опломбовано 18.11.2016, тобто строк позовної давності для звернення до суду із вимогою щодо визнання незаконними дій АТ «Криворіжгаз» по встановленню загальнобудинкового лічильника закінчився 18.11.2019, в той час як позовні вимоги щодо визнання незаконним встановлення режиму нарахування об`ємів природного газу, зобов`язання з 25.01.2017, поновлення режиму нарахування відповідно до норм споживання, є похідними від основної позовної вимоги визнання незаконними дій щодо встановлення загальнобудинкових лічильників газу. Щодо визнання права на індивідуальні лічильники газу та зобов`язання встановити індивідуальні лічильники, відповідно до ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо перегляду термінів встановлення споживачам лічильників природного газу від 05.03.2021 №1338-ІХ, що набрав чинності 28.03.2021, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 01.01.2012; для підігріву води та приготування їжі до 01.01.2016; тільки для приготування їжі до 01.01.2023. Таким чином, прийняття рішення судом про права та обов`язки сторін у цій справі на майбутнє є неприпустимим та таким, що не підлягає задоволенню. Вимога позивачів захистити права, факту порушення яких на момент подання позову не встановлено, а також права, щодо яких невідомо чи відбудеться таке порушення у майбутньому, не є належним способом захисту відповідного права, у зв`язку з чим представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не скористався правом подання письмових пояснень щодо позову або відзиву. Інших заяв та клопотань не подано. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже учасниками справи у прийняті строки були реалізовані права на подачу відповідних процесуальних документів. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з постановою НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 про видачу ліцензії ПАТ «Криворіжгаз» наділене правом провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг та Криворізького району Дніпропетровської області (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в м. Кривий Ріг) в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні підприємства. Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з розподілу природного газу затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 №201. З метою приведення господарської діяльності з розподілу природного газу у відповідність до вимог Законів України «Про ринок природного газу», «Про ліцензування видів господарської діяльності» та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 №201, ПAT «Криворіжгаз» подало до НКРЕКП заяву про отримання ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. У зв`язку з вищевикладеним, постановою НКРЕКП №845 від 29.06.2017 про видачу ліцензії на розподіл природного ПАТ «Криворіжгаз», позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району) та Криворізького району Дніпропетровської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації AT «Криворіжгаз». 04.06.2019 НКРЕКП винесено постанову № 43 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 29.06.2017 № 845», якою внесено зміни в повне та скорочене найменування ліцензіата. Так, новими найменуваннями є: повне найменування - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», скорочене найменування - AT «Криворіжгаз». В Кодексі ГРМ зазначено, що оператор газорозподільної системи (оператор ГРМ) - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Таким чином, в розумінні п. 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ, АТ «Криворіжгаз» є оператором ГРМ. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивачі є споживачами послуг природного газу, які надаються АТ «Криворіжгаз» за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспортів позивачів з відміткою про реєстрацію їх місця проживання. У пункті І Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, затвердженому постановою НКРЕКП від 31.03.2016 №547, передбачено з урахуванням технічних та економічних чинників встановити загально будинковий лічильник за адресою: [ADDRESS] , який, відповідно до акту №9666 було встановлено та опломбовано 18.11.2016. Відповідно до приписів частини другої статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» в редакції від 20.01.2018 загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». До 20.01.2018 питання встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу не було врегульоване на рівні закону, а регламентувалося підзаконними нормативно-правовими актами. Приписами абзаців третього-п`ятого пункту 4 Тимчасового положення у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 №46 передбачено, що: ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи; встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку; власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства. Згідно з п. 5.4 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 (в редакції, чинній на момент виникнення спору) за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. З наведених положень вбачається, що до 20.01.2018 оператор газорозподільної системи мав право встановити загальнобудинковий лічильник природного газу, врегулювавши з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку, а також забезпечити можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. Також відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, становить частину спільного майна багатоквартирного будинку. У свою чергу, таке майно є спільною сумісною власністю власників квартир та нежитлових приміщень будинку (частина 2 статті 382 ЦК України); частина перша статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами у справі, будинок [ADDRESS] є багатоквартирним будинком, а отже позивачі є лише одними із співвласників вказаного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. Звертаючись до суду із позовними вимогами про визнання незаконними дій відповідача щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу, позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження волевиявлення всіх співвласників будинку щодо вирішення такого питання, або відсутності їх спільної згоди на встановлення загальнобудинкового лічильнику обліку газу відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає недоведеними обставини відсутності згоди всіх власників та користувачі квартир в будинку [ADDRESS] на встановлення загальнобудинкового лічильника газу, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині та визнання дій відповідача незаконними. Крім того, похідні вимоги про визнання незаконними нарахованих об`ємів природного газу позивачу за показниками загальнобудинкового лічильника та зобов`язання поновити режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників також задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання АТ «Криворіжгаз» встановити побутовим споживачам [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] у їх квартирах будинку [ADDRESS] індивідуальний вузол обліку природного газу, суд зазначає наступне. Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів (далі Закон №1023-XII) держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. За змістом ст. 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу, зокрема для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01.01.2023. Судом встановлено, що позивачі приєдналися до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживали природний газ та щомісячно сплачували рахунки за спожитий природний газ. Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України. Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника». Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору ПАТ «Криворіжгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а вони взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У частині 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. При вирішенні питання, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд керувався ч. 1 ст. 3 Закону №3533-VI, згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним. Доводи представника відповідача, що Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,затверджено розрахунок доцільності встановлення загально будинкових вузлів обліку газу згідно з Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, у якому встановлення будинкового вузла обліку газу за адресою: [ADDRESS] , є доцільним, однак не звільняє АТ «Криворіжгаз» від обов`язку встановити індивідуальні лічильники позивачам. Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону №3533-VI зобов`язаний забезпечити встановлення лічильника газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, у строки до 01.01.2023. Заява представника відповідача щодо застосування строків позовної давності, оскільки загальнобудинковий лічильник газу встановлений в листопаді 2016 року, а до суду позивачі звернулись в липні 2022 року поза межа трирічного строку позовної давності, на думку суду задоволенню не підлягає, оскільки порушення прав позивачів, як споживачів, є триваючим, а тому вони вправі звернутись до суду за захистом своїх прав у будь-який момент. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позивачі на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнені від сплати судового збору, виходячи з результату вирішення спору, з АТ «Криворіжгаз» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~861,00 грн пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial