Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Друга Лубенська державна нотаріальна контора, [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ. Позов мотивує тим, що з 30 вересня 2004 року вона та [PERSON] стали проживати однією сім`єю, між ними були шлюбні відносини, але без реєстрації шлюбу. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом відпочивали, разом вирішували всі питання спільного життя. Вона з [PERSON] жили разом у будинку її матері за адресою [ADDRESS] . Влітку 2008 року вони на накоплені ними вдвох спільні кошти стали підшукувати для придбання їм окрему квартиру. 15.08.2008 року [PERSON] за їх спільні кошти придбав для них квартиру однокімнатну [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу вона не читала, не була присутня при його укладанні та посвідченні у нотаріуса, її чоловік договір не показував. Ніяких домовленостей із [PERSON] ні письмових, ні усних про те, що придбана ними квартира не є їх спільною власністю, не існувало, а тому вважає, що однокімнатна квартира [ADDRESS] була спільним майном осіб, які її придбали та проживали у ній однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тобто її та [PERSON] 03.07.2009 року вона та [PERSON] уклали шлюб. В подальшому вони з [PERSON] вирішили обміняти їх квартиру на житловий будинок. Її чоловік [PERSON] 10.07.2014 року уклав із [PERSON] договори міни серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , згідно яких за її чоловіком [PERSON] було зареєстроване право власності на: - 14/25 частин житлового будинку [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,0263 га., кадастровий номер 5310700000:02:037:0018 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У момент укладання вказаних договорів вона була відсутня у Лубнах бо перебувала у Києві, доглядала за своєю старенькою матір`ю під час її стаціонарного лікування. Договори міни вона не читала, не була присутня при їх укладанні та посвідченні у нотаріуса, її чоловік дані договори їй не показував. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Вона особисто за власні кошти здійснила поховання чоловіка. У зв`язку із смертю її чоловіка відкрилася спадщина на його майно. Вона подала нотаріусу Другої Лубенської державної нотаріальної контори заяву про вступ у спадщину. Від нотаріуса їй стало відомо, що і діти її чоловіка від першого шлюбу також подали заяви про прийняття спадщини. Вважає, що все придбане ними майно у зареєстрованому шлюбі, є спільним сумісним майном подружжя, а тому їй має належати половина від усього їх спільного сумісного майна. Позивач просить суд визнати, що [PERSON] та вона з 30 вересня 2004 року по 03 липня 2009 року включно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Визнати, що однокімнатна квартира [ADDRESS] , яка була 15 серпня 2008 року придбана [PERSON] з моменту її придбання була спільним сумісним майном осіб, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу - [PERSON] та [PERSON] .. Визнати, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] майно, яке набуте [PERSON] на підставі договорів міни від 10 липня 2014 року, серії НАА №638406 та серії НАА №638412: - 14/25 частин житлового будинку [ADDRESS] ; - земельна ділянка площею 0,0263 га., кадастровий номер 5310700000:02:037:0018 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право одноособової власності на: - 7/25 частин житлового будинку [ADDRESS] ; - 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0263 га., кадастровий номер 5310700000:02:037:0018 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право одноособової власності на: - 7/25 частин житлового будинку [ADDRESS] ; - 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0263 га., кадастровий номер 5310700000:02:037:0018 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 13.05.2020 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2021, з підстави закінчення терміну повноважень судді Хоменка Д.Є., який перебував у відрядженні з 01.12.2020 по 30.11.2021 у Лубенському міськрайонному судді, до провадження судді Алтухової О.С. передано цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Друга Лубенська ДНК, [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, та призначено підготовче судове засідання. На підставі ухвали суду від 23.06.2022 року підготовче судове засідання закрито, справа призначена до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, обґрунтовуючи їх обставинами викладеними в позовній заяві. Позивач пояснила, що з [PERSON] проживала в будинку своєї матері. До цього часу, як їй відомо, він проживав по [ADDRESS] з першою дружиною, а потім залишив майно їй. Коли вони почали проживати разом, то у нього з майна був велосипед. [PERSON] не розповідав їй чи продавав він під час спільного проживання з нею якесь майно. Ними, як подружжям, робились спільні покупки, з 2004 року по 2008 рік вони придбали гардероб, диван, ліжко. Спірна квартира також придбавалась за їх спільні кошти, при чому більша частина коштів була її. Вказані кошти вона отримала від продажу квартири, що залишилась їй у спадок від бабусі. Пізніше позивач визнала, що [PERSON] дійсно за два дні до купівлі квартири [ADDRESS] продав свою квартиру на площі [PERSON] , але ці кошти були витрачені для вирішення проблем його сина, відносно якого порушили кримінальну справу по наркотикам. Наполягали на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Пояснив, що жодних доказів проживання позивача із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу на час придбання квартири немає. Як пояснювала свідок з боку позивача [PERSON] , [PERSON] проживав в будинку на площі [PERSON] , неподалік ЖЕКу, а позивач з ним зустрічалася. Також свідок пояснила, що [PERSON] продав квартиру біля ЖЕКу і купив квартиру на [ADDRESS] ). Спільні фотографії не можуть доводити факт проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Наполягав на тому, що квартира була придбана за особисті кошти [PERSON] , які він отримав від продажу квартири, що розташована в [ADDRESS] . Просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа Друга Лубенська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилась, надала суду лист з проханням розглядати справу за відсутності її представника, покладається на розсуд суду. Треті особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, пояснила, що є матір`ю позивача. Її донька та [PERSON] жили разом з нею, так як вона хворіла. Років п`ять вони жили без реєстрації шлюбу. [PERSON] з першою дружиною після розлучення поділили майно і він придбав квартиру. Її донька також вкладала гроші, вона також допомагала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є подругою позивача. З [PERSON] вона познайомилась у 2004 році, її запросили в гості в квартиру, що розташована в будинку на площі [PERSON] , в якому проживав [PERSON] . Пізніше [PERSON] її запрошував робити в цій квартирі ремонт. [PERSON] зустрічалася з [PERSON] . Потім вона поїхала на заробітки, а коли повернулася в 2009 році, то [PERSON] запросила її на весілля і розповіла, шо [PERSON] купив квартиру на [ADDRESS] . З [PERSON] вони не обговорювали питання за чиї гроші придбавалася ця квартира. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є подругою [PERSON] , а з [PERSON] спілкувалася як з його дружиною. [PERSON] був художником, робив картини на замовлення. З [PERSON] він жив спочатку в будинку її матері. Жили вони як чоловік та дружина. Коли одного разу вона зустріла [PERSON] на вулиці, то він їй показав будинок і сказав, що там його квартира. На запитання де він взяв гроші, відповів, що картини продавав. На її думку власниками були [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] розповідав, що як дружиною, він [PERSON] задоволений, вона марно не витрачає гроші. Заслухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке. 03.07.2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області. (а.с. 23). 10.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Тищенко І.В., зареєстрований в реєстрі за № 281, за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] належну йому на праві приватної власності квартиру за [ADDRESS] в обмін на належну [PERSON] на парві приватної власності земельну ділянку з розташованим на ній житловим будинком (з надвірними будівлями) (14/25 частки), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , площа земельної ділянки 0,0263 га, кадастровий номер - 5310700000:02:037:0018. (а.с. 29-31). Згідно п. 1.2. Договору документом, що підтверджує право приватної власності [PERSON] на належну йому квартиру [ADDRESS] є Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом лубенського міського нотаріального округу Ставицькою Л.Г. 15.07.2008 року за реєстровим № 2972, зареєстрований в КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 19.08.2008 року у реєстровій книзі за № 68 за реєстровим № 8879. Як убачається з п. 1.9. Договору міни [PERSON] стверджує, що відчужувана квартира, є його особистою приватною власністю, не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки на час її набуття, він в шлюбі не перебував. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України слід встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що "вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)". Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 369/16486/18. На підтвердження факту спільного проживання [PERSON] надала фотокартки із зображенням позивача з [PERSON] , зокрема на присадибній ділянці (весна 2006 р.), в ресторані (літо 2006 р.), на чаюванні (21.11.2007 р.), а також дві групові фотографії (19.07.2007 р., 22.11.2008 р.). Також за клопотанням позивача були допитані свідки [PERSON] (матір позивача), [PERSON] (подруга позивача), [PERSON] (подруга [PERSON] ). При цьому покази свідків не підтвердили факт проживання позивача і [PERSON] однією сім`єю на час придбання квартири [ADDRESS] . Так, свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] після розірвання шлюбу здійснив поділ майна із своєю колишньою жінкою і придбав квартиру і лише після уточнюючого запитання представника позивача вказала, що і її донька вкладала гроші. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] , з яким вона познайомилась в 2004 році, проживав в квартирі на площі [PERSON] в м. Лубни і з [PERSON] зустрічався, а коли вона зустріла [PERSON] перед їхнім весіллям, то остання повідомила про те, що [PERSON] придбав квартиру. Свідку [PERSON] достеменно невідомо хто саме придбав квартиру, вона висловила припущення, що, на її думку, власниками квартири були [PERSON] і [PERSON] . У контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16-ц, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20. Акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї, складений 02.03.2020 року головою вуличного комітету вулиці Березова Калініченком М.В. та сусідами [PERSON] , [PERSON] , згідно якого вказані особи підтвердили, що з 30.09.2004 року у домоволодінні [ADDRESS] оселився [PERSON] і проживав з [PERSON] як одна сім`я без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, придбали спільне майно, турбувалися один за одного, мали спільний сімейний бюджет, не може бути достатнім і достовірним доказом спільного проживання позивача з [PERSON] однією сім`єю, зокрема доказом наявності у них спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків. За своїм змістом даний Акт фактично є письмовими поясненнями щодо обставин справи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , однак, судом вказані особи не допитувались як свідки, не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. До того ж, зміст вказаного Акту суперечить показам свідка [PERSON] , яка є подругою позивача, і яка пояснила, що [PERSON] проживав в квартирі на площі [PERSON] . До Акту, складеного 27.03.2020 року комісією у складі голови вуличного комітету (проспект Володимирський), членів вуличного комітету Кошиної М.І., [PERSON] , згідно якого [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільне майно та бюджет; потім дану квартиру сім`я обміняла на частину будинку за адресою: [ADDRESS] і виїхала туди для постійного проживання, разом в будинку зробили ремонт, вули спільне господарство і було нажито спільне майно, суд ставиться критично, оскільки взагалі незрозуміло як членам вуличного комітету проспекту Володимирського можуть бути відомі обставини життя [PERSON] і [PERSON] під час їхнього проживання за адресою: [ADDRESS] . Члени вуличного комітету проспекту Володимирський можуть підтверджувати лише ті обставини, які виникли після переїзду подружжя [PERSON] до будинку [ADDRESS] . Також заслуговує на увагу та обставина, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.09.2022 року [PERSON] був власником трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку набув за договором купівлі-продажу, укладеного 20.09.2005 року. Слід відмітити, що позивач при наданні пояснень суду стверджувала, що у [PERSON] було відсутнє нерухоме майно. 13.08.2008 року, тобто за два дні до укладання договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] продав квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт у сукупності із п. 1.9. Договору міни від 10.07.2014 року, згідно якого [PERSON] стверджує, що відчужувана квартира за адресою: [ADDRESS] , є його особистою приватною власністю, на думку суду, беззаперечно спростовує доводи позивача про придбання квартири за спільні кошти із [PERSON] . Доводи позивача про те, що [PERSON] отримані кошти за продаж квартири за адресою: [ADDRESS] , витратив для врегулювання питання щодо не притягнення його сина до кримінальної відповідальності суд до уваги не бере, оскільки вказане не підтверджується жодними доказами, до того ж позивач неодноразово надавала суперечливі пояснення, зокрема, позивач стверджувала про відсутність будь-якого майна у [PERSON] , окрім велосипеда, а пізніше виявила обізнаність і про продаж квартири, і про те, на що саме гроші від цього продажу були витрачені. З огляду на зазначене, встановивши відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження спільного проживання позивача з [PERSON] , ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed