Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

В червні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що згідно виконавчого листа Нетішинського міського суду Хмельницької області №2-1786 від 18.11.2004 року, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу), але не менше за неоподаткований мінімум доходів громадян, починаючи з дня подачі до суду, з 26.10.2004 року, і до досягнення дитиною повноліття. Головним державним виконавцем Славутського відділу ДВС відкрито виконавче провадження за вище вказаним виконавчим листом №2-1786 від 18.11.2004 року, виданим Нетішинським міським судом Хмельницької області. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду щодо стягнення аліментів, за ним станом на 10.05.2022 року утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 68424,85 гривень. З вказаним розрахунком заборгованості відповідач ознайомлений. Представник позивачки в позові зазначив, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок навмисних дій відповідача спрямованих на їх несплату. Однак відповідач недобросовісно виконує рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дочки, внаслідок чого утворилася заборгованість. Неустойка за прострочення аліментів, за період з листопада 2004 року по 30.05.2022 року становить 252 7522,80 грн., але враховуючи норми ст.196 СК України, стягненню підлягає сума не більше 100% заборгованості, тобто 68424,85 грн. У зв`язку з наведеним позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення аліментів у розмірі 68424,85 грн., а також витрати на правову допомогу. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, однак представник позивачки надіслав на адресу суду заяву від 13.09.2022 року в якій просив розглянути справу за відсутності сторони позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Крім того, просив стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати, а саме, витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн., зазначив, що документальне підтвердження надасть не пізніше п`яти днів з дня винесення рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Оскільки, розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 21.05.2020 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з виконавчого листа Нетішинського міського суду Хмельницької області №2-1786 від 18.11.2004 року, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу), але не менше за неоподаткований мінімум доходів громадян, починаючи з дня подачі до суду, з 26.10.2004 року, і до досягнення дитиною повноліття. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Славутського МВ ДВС вбачається, що станом на 01.07.2020 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 68424,85 гривень. Позивач, вказуючи на наявність підстав для стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, регулюються нормами права, які містяться в главі 15 СК України. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно із частиною четвертою ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя ст.182 СК України). За положеннями ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до роз`яснень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. У ст.196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць*кількість днів прострочення*1%. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою : ?p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+ (An х 1% х Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16 від 03 квітня 2019 року. Згідно довідки-розрахунку головного державного виконавця Славутського МВ ДВС вбачається, що [PERSON] з листопада 2004 року по 30.05.2022 року не сплачував аліменти на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] , внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість зі сплати аліментів становила 68424,85 гривень. Жодних доказів, які б свідчили про те, що вказана заборгованість виникла не з вини [PERSON] , останній суду не надав. Суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача [PERSON] , а тому він повинен нести відповідальність у виді неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому суд виходить з того, що згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За наведених обставин позовні вимоги позивачки та її представника про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають до задоволення. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч.6 ст.141 ЦПК України, звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви до суду, повне задоволення позову останньої, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн. Окрім того, згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Крім того, представник позивачки просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] понесені нею судові витрати, а саме витрати на правову допомогу. Документальне підтвердження яких буде надано не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Зважаючи на зазначене суд вважає за доцільне призначити таке засідання для вирішення питань про судові витрати у даній справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved