Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю чоловіка. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що її чоловік [PERSON] у період з 16.09.1968 року по 01.07.2005 рік працював прохідником підземним, та майстром підривником підземним, протягом майже 37 років у шкідливих умовах праці в структурному підрозділі відповідача, а саме шахті «Степова», у зв`язку з чим у нього виникло професійне хронічне захворювання. Факт перебування у шлюбних відносинах підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , яке видане будинком одруження м. Дніпропетровська 29.11.1969 року про що зроблено актовий запис №3409. Причиною професійного захворювання стала робота на протязі майже 37 років в умовах взаємодії на організм шкідливих факторів - пилу, що перевищує граничнодопустиму концентрацію. У зв`язку з отриманим професійним захворюванням, її чоловіку було встановлено безстроково 50% втрати працездатності та третю групу інвалідності. Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання, причиною професійного захворювання є: вимушене положення тіла на колінних та ліктьових суглобах - 25% робочого часу. Концентрація пилу з вмістом SiO2-220-240 мл/м3 при ПДК 10 мл/м3. Концентрація пилу 60-80 мм3 - 40%, 120-150 мм3 -25 %, тобто робота в умовах взаємодії на організм шкідливих факторів - пилу, що перевищує граничнодопустиму концентрацію. Причиною профзахворювання стала підвищена запиленість повітря робочої зони. Згідно довідки МСЕК від 17.02.2005 року, [PERSON] було первинно встановлено безстроково 50% втрати працездатності та третю групу інвалідності. Її чоловік, помер [INFO] . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке видане 04 серпня 2021 року Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблено актовий запис №491. Довідкою про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом від 20.12.2021 року №0000259, яка видана Міжрайонною профпатологічною МСЕК встановлено причинний зв`язок смерті її чоловіка з професійним захворюванням. Внаслідок смерті її чоловіка, їй завдана моральна шкода, оскільки вона втратила близьку людину. Переносити моральні страждання, вона почала раніше ніж її чоловік помер, оскільки з 2004 року кожен день спостерігала як прогресує його хвороба. Великих моральних страждань та переживань вона пережила у день похорону чоловіка та у наступні дні. Незважаючи на час, що пройшов з дня його смерті і по теперішній час її моральні страждання та переживання не зменшились, усвідомлення того, що вона втратила найбільш близьку, дорогу людину спричиняє їй великі моральні страждання. Усвідомлення того, що вона ніколи не побачить більше чоловіка визиває страх за майбутнє та пригнічує психологічний стан. У зв`язку зі смертю чоловіка порушений звичний спосіб її життя, так як вона втратила одного з дуже близьких їй людей, і це вимагає додаткових зусиль для організації її життя, оскільки чоловік був найріднішою людиною, надією, моральною підтримкою, та людиною яка давала їй правильні поради, оскільки бажала їй лише добра. Вона зазнала значні душевні страждання, душевного болю, відчула сильний емоціональний стрес, наслідками якого стала часткова втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, підвищена нервозність, підвищений артеріальний тиск, переживання за її майбутнє, постійне усвідомлення кінця власного життя, що негативно впливає на її психологічний та загальний стан (фізичне здоров`я). Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці для її чоловіка, що у подальшому призвело до встановлення професійного захворювання, втрати працездатності, тяжкої хвороби та передчасної смерті, їй завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що вона відчуваю постійні моральні страждання, які пов`язані із втратою рідної людини, люблячого чоловіка, опори та моральної підтримки, що призвело до душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, та наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків. Розмір моральної шкоди оцінює у 800 000,00 гривень. Просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на її користь моральну шкоду у розмірі 800000,00 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та прохала суд їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» позовні вимоги [PERSON] не визнала, надала відзив на позовну заяву в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог та вважала необґрунтованими обставини, на які посилається позивачка, як на підставу своїх вимог, а доводи викладені у позовній заяві безпідставними. У судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» адвокат Тюлькіна Оксана Олександрівна підтримала відзив на позовну заяву, прохала суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Крім того представник відповідача зазначила, що ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не являється належним відповідачем по справі, так як [PERSON] первинно було встановлено втрату професійної працездатності у 2005 році, тому виплати по моральній шкоді повинен здійснювати Фонд соціального страхування України. Також представник відповідача прохала суд звернути увагу на той факт, що [PERSON] помер у віці 75 років, тоді як середня тривалість життя чоловіків в Україні є набагато меншою. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини. Як встановлено судом, чоловік позивачки [PERSON] , з яким вона перебувала у шлюбі (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 29 листопада 1969 року Будинком одружень міста Дніпропетровська, актовий запис №3409), при виконанні трудових обов`язків на шахті «Степова» ДХК «Павлоградвугілля», правонаступник ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», захворів на професійні захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень 1 ст. (хронічний обструктивний бронхіт, емфізема легень 1 ст.) ДН 1 ст., дв. плечолопатковий періартроз НФС 2 ст., дефартроз ліктьових суглобів НФ 1-2 ст., колінних суглобів НФ 1 ст., про що було складено акт форми П-4 від 27 січня 2005 року. 17 березня 2005 року обласною МСЕК №2 міста Дніпропетровська [PERSON] було встановлено 50 відсотків втрати працездатності та третю групу інвалідності безстроково з 28 лютого 2005 року (довідка серії ДНА-02 №00425, яка видана 17 березня 2005 року обласною МСЕК №2 міста Дніпропетровська). [INFO] [PERSON] помер у віці 75 років (свідоцтво про смерть [NUMBER] , яке видане 04 серпня 2021 року Петропавлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)). Згідно довідки міжрайонної профпатологічної МСЕК про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом серії [NUMBER] від 20 грудня 2021 року, встановлено причинний зв`язок смерті потерпілого [PERSON] з раніше отриманими ним професійними захворюваннями під час роботи на шахті «Степова», правонаступником якої є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Відповідно до статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладено на власника або на уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно зі статтею 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Конституційний Суд України визнав, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (абзац 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008). Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Отже підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Моральна шкода, завдана смертю працівника, відшкодовується колу осіб, визначених цивільним законодавством. Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства України. Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст.1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент. Тобто в даному випадку відшкодування моральної шкоди повинен здійснювати відповідач по справі, який був роботодавцем померлого. Посилання представника відповідача на те що дані виплати повинен здійснювати Фонд соціального страхування України суд вважає безпідставними так як це не було передбачено законодавством яке діяло на час смерті [PERSON] , тобто на [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи, довідкою МСЕК про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом серія [NUMBER] від 20 грудня 2021 року, причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійними захворюваннями встановлений, що передбачає право членів сім`ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди. Виходячи із наведених вище обставин, суд вважає, що позивачці заподіяно моральну шкоду, і вона має право на її відшкодування на підставі ч.2 ст.1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї. Також суд вважає, що втрата чоловіка завдає позивачці фізичного болю та душевних страждань, яка виникла з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів. Вирішуючи питання щодо розміру спричиненої позивачці моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачці моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи моральні страждання позивачки, яка втратила підтримку близької людини, оскільки втрата чоловіка є незворотною втратою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання позивачки будуть тривати і надалі, що свідчить про їх безстроковість. Смерть чоловіка призвела до того, що позивачка зазнала сильного нервового потрясіння, адже вона втратила близьку для неї людину, якого дуже любили, враховуючи конкретні обставини по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягнення на користь позивачки з відповідача моральної шкоди завданої смертю її чоловіка, внаслідок простійного захворювання у розмірі 60000 (шістдесяти тисяч) гривень 00 копійок без утримання податку із доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. У відповідність до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір в сумі 600 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial