Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1217 від 14.06.2021 року вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Дніпрофінансгруп» заборгованості в розмірі 617458, 37 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та Позивачем (позичальником) був укладений кредитний договір №858904/ФЛ, відповідно до умов яко5го відповідач отримав кредит в сумі 23000,00 доларів США на споживчі цілі зі сплатою 15,99 відсотків річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення - до 20 липня 2023 року. 25 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та Позивачем, з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору №858904/ФЛ від 25 липня 2008 року, було також укладено договір іпотеки №858904/ФЛ-3, який посвідчено приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №1056/22. Того ж дня, 25 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки №858904/ФЛ-П з метою забезпечення належного виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №858904/ФЛ від 25 липня 2008 року. В подальшому 01 жовтня 2009 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та Позивачем було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №858904/ФЛ від 25.07.2008 року. 27 грудня 2012 року ПАТ «КБ «Надра» направило на адресу Позивача досудову вимогу №22-2/103185 від 27.12.2012 року про дострокове повернення кредиту за договором №858904/ФЛ, в якій банк, враховуючи допущені позичальником порушення, на підставі п. 4.2.4. кредитного договору, вимагав дострокового виконання боргових зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, а саме протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги сплатити суму кредиту в розмірі 23000,00 долари США., заборгованість по процентам - 985,44 долари США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості 48427,60 гривень та штраф за порушення умов кредитного договору у розмірі 53648,29 гривень. 03 серпня 2016 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором №858904/ФЛ від 25 липня 2008 року. Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року у справі №191/3841/16-ц позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №858904/ФЛ в сумі 14860,26 доларів США центів США, що в еквіваленті становить 378691,09 грн. та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 13430,82 доларів США, заборгованості по процентам в розмірі 1429,44 дол. США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 51422,60 грн. Стягнуто з відповідачів на користь ПАТ «КБ «Надра» витрати по сплаті судового збору в розмірі по 2150,57 грн. з кожного. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 17 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_І_3, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстровано за №509. Згідно умов вказаного договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_І_3 від 17.07.2020 року, право вимоги за кредитним договором №858904/ФЛ від 25.07.2008 року, ПАТ «КБ «Надра» відступив на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Згодом, у 2021 року відповідач, як правонаступник ПАТ «КБ «Надра», звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року у справі №191/3841/16 заяву відповідача задоволено частково, замінено сторону у виконавчому провадженні, однак в решті вимог відмовлено. В лютому 2021 року позивач звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року у справі №191/3841/16-ц. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року у справі №191/3841/16 заяву позивача про перегляд заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року у справі №191/3841/16-ц залишено без задоволення. Не погодившись із заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року у справі №191/3841/16-ц позивач у травні 2021 року звернувся до Дніпровського апеляційного суду із відповідною апеляційною скаргою. 14червня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. було вчинено виконавчий напис № 1217 щодо стягнення з позивача на користь Відповідача заборгованості за період з 01.06.2018р. по 31.05.2021р. у загальному розмірі 617 458,37 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 серпня 2021 року у справі №191/3841/16-ц заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення відповідно до якого позов задоволено частково, стягнуто з Позивача на користь Відповідача заборгованість за кредитним договором №858904/ФЛ від 25 липня 2008 року в розмірі 6772 дол. США 79 центів заборгованості за тілом кредиту та 58612 грн. 00 коп. штрафу, в задоволенні решти вимог - відмовлено. 15листопада 2021 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про внесення змін №1 до кредитного договору №858904/ФЛ від 25 липня 2008 року. Того ж дня, 15 листопада 2021 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про внесення змін до Договору іпотеки №858904/ФЛ-3 від 25 липня 2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №1194. Також 15 листопада 2021 року між Відповідачем, Позивачем та [PERSON] укладено Договір про внесення змін до Договору поруки №858904/ФЛ-П від 25 липня 2008 року. Позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню з огляду на наступне. Безпосередньо в момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису 14 червня 2021 року відбувався розгляд по суті цивільної справи №191/3841/16-ц про стягнення з позивача та [PERSON] на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №858904/ФЛ від 25 липня 2008 року. Тобто був наявний спір сторін щодо розміру заборгованості. Відповідачу в момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису було добре відомо про розгляд судом цивільної справи №191/3841/16-ц, оскільки останній безпосередньо активно приймав участь у вказаному судовому провадженні. Натомість, Відповідач вирішив приховати інформацію про наявність спору сторін щодо розміру заборгованості за кредитним Договором №858904/ФЛ від 25 липня 2008 року, а третя особа-1 в свою чергу не перевірила безспірність заборгованості, не встановила існування спору сторін щодо розміру боргу, що було прямим обов`язком приватного нотаріуса та обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису. Відповідно до оскаржуваного виконавчого напису заборгованість виникла на підставі договору іпотеки №858904/ФЛ-3 посвідченим 25.07.2008 року приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю. за реєстровим №1055. Однак, вказаний Договір іпотеки взагалі не містить положень щодо умов, порядку та строку погашення заборгованості, розміру відсотків тощо. Натомість із п.1.1. Договору іпотеки вбачається, що він укладений з метою забезпечення виконання зобов`язання, яке витікає з кредитного договору №858904/ФЛ від 25 липня 2008 року. Відповідно до п.5.3. Договору іпотеки №858904/ФЛ-3 від 25 липня 2008 року встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі зокрема виконавчого напису нотаріуса. Договір іпотеки №858904/ФЛ-3 від 25 липня 2008 року лише забезпечує виконання зобов`язання, яке витікає з кредитного договору №858904/ФЛ від 25 липня 2008 року, при цьому самостійно договір іпотеки не регулює строки погашення заборгованості, її розмір, порядок нарахування відсотків, пені чи штрафу тощо. Тобто договором іпотеки №858904/ФЛ-3 від 25 липня 2008 року встановлена можливість вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, але в жодному разі не встановлена можливість вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості за договором. В даному випадку стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором №858904/ФЛ від 25 липня 2008 року, який забезпечено договором іпотеки №858904/ФЛ-3 від 25 липня 2008 року можливо лише шляхом звернення Кредитора до суду з відповідною позовною заявою, що і було зроблено, в рамках цивільної справи №191/3841/16-ц, вчинення виконавчого напису про стягнення з Позивача заборгованості за даними договорами законодавством не передбачено. Тобто, нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за договором іпотеки №858904/ФЛ-3 від 25 липня 2008 року, оскільки чинним законодавством встановлена можливість вчинення виконавчого напису виключно щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі нотаріально посвідченого договору іпотеки, що є відмінним від стягнення заборгованості. Визначений в оскаржуваному виконавчому написі розмір заборгованості суттєво перевищує дійсний борг позивача перед відповідачем за кредитним договором №858904/ФЛ від 25 липня 2008 року та договором іпотеки №858904/ФЛ-3 від 25 липня 2008 року, оскільки є значно завищеним відповідачем з метою наживи та не відповідає дійсності. На момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису питання стягнення заборгованості за Кредитним договором №858904/ФЛ та Договором іпотеки №858904/ФЛ-З вирішувалось судом, вже існувало заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року у справі №191/3841/16-ц та тривав процес його оскарження, тобто питання стягнення заборгованості з Позивача на користь Відповідача, в її повному обсязі, було врегульовано як мінімум заочним рішенням. Однак, нотаріус під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису вказані обставини не перевірив та протиправно стягнув з позивача вже стягнуту заборгованість, що не відповідає вимогам ст.61 Конституції України, що призвело до подвійного стягнення однієї заборгованості з навмисним завищенням її розмірів в оскаржуваному виконавчому написі. Вказане свідчить про відсутність ознаки безспірності заборгованості, що є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, узв`язку з зазначеним позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з`явився, надавши через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Через канцелярію суду 04 жовтня 2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що позивачем у встановленому законом порядку не спростовано належними і допустимими доказами сума заборгованості за кредитним договором, на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, кредитний договір є таким, що діє, так як кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 20.07.2023 року. Відповідач вважав позовну заяву необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає залишенню без задоволення в повному обсязі. Треті особи - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 858904/ФЛ, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості та платності грошові кошти у сумі 23000 доларів США на споживчі цілі, строком до 20 липня 2023 року (т.1, арк.с.87-88, 106-107, т.2, арк.с.48-50). 25 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 858904/ФЛ-З, відповідно до якого іпотекодавець з метою виконання зобов`язання, що витікає з кредитного договору передає в іпотеку, а іпотеодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки, яким є нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці площею 1698 кв.м., яка не приватизована, але передана в постійне користування іпотекодавця: будинок розташований за адресою [ADDRESS] , загальна площа 66, 3 кв.м., житлова площа 28, 6 кв.м. (т.1, арк.с.14-17,109-110, т.2, арк.с.38-39). 25 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки №858904/ФЛ-П з метою забезпечення належного виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №858904/ФЛ від 25 липня 2008 року (т.2, арк.с.13-14). 01 жовтня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 858904/ФЛ, відповідно до якого сторонами погоджено зміни у п. № 1.3.1., та п. № 3.3.1. кредитного договору (т.1, арк.с.89, 107 зворот -108). 27.12.2012 р. ВАТ КБ «Надра» за Вих. № 22-2/103185 направлено [PERSON] досудову вимогу про дострокове повернення кредиту за договором №858904/ФЛ від 25.07.2008 року (т.1, арк.с.18,19). Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області\~ від 17.03.2017 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №\~858904/ФЛ\~в сумі 14860 доларів 26 центів США, що в еквіваленті становить 378 691 гривня 09 коп. та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 13 430 доларів 82 центи США, заборгованості по процентам в розмірі 1429 долари доларів 44 центи США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 51 422 гривні 60 коп. (т.1, арк.с.20-22, сайт Єдиного державного реєстру удових рішень). 17 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір відступлення прав вимоги № GL48N718070_І_3, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим № 509, відповідно до якого банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув права вимоги банку по позичальників, іпотекодавців та поручителів, зокрема і за кредитним договором № 858904/ФЛ та за договором Іпотеки № 858904/ФЛ З (т.1, арк.с.99-100, 101-103, т. 2, арк.с.51-52). 20.07.2020 року за Вих №0720/1656 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» направлено на адресу [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 858904/ФЛ від 25.07.2008 року, яке отримано [PERSON] (арк.с.111,112). 23.09.2020 року за Вих. № В1318 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» направлено на адресу [PERSON] . Вимогу/Іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості (т.1, арк.с.113). Повідомлення отримано (т.1, арк.с.114, т.2, арк.с.56,55). Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області\~ від 22.04.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра», Синельниківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] , [PERSON] , задоволено частково. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» до відкриття виконавчого провадження на підставі заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року у цивільній справі №191/3841/16-ц, яке набрало законної сили 28 березня 2017 року, про солідарне стягнення з [PERSON] та, [PERSON] заборгованість за кредитним договором №858904/ФЛ від 25 липня 2008 року в сумі 14860 доларів 26 центів США, що в еквіваленті становить 378 691 гривня 09 коп. та судових витрат, на користь ПАТ «Комерційний Банк «Надра». В іншій частині вимог відмовлено (т.1, арк.с.23-26, сайт Єдиного державного реєстру судових рішень). 14.06 2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округо Ричка Ю.О. з заявою про вчинення виконавчого напису (т.2, арк.с.43). Відповідно до виписки з рахунку боржника, станом на 31.05.2021 року заборгованість [PERSON] за договором іпотеки №858904/ФЛ-З посвідченим 25.07.200 року приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю. укладеним в забезпечення за кредитним договором № 858904/ФЛ від 25.07.2008 року у розмірі 617458, 37 грн. (т.2, арк.с.44). 14 червня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1217, про стягнення на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» право вимоги перейшло на підставі договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_І_3 посвідченим 17.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. за реєстровим № 509, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», з боржника [PERSON] , заборгованості, яка виникла за договором іпотеки № 858904/ФЛ 3 посвідченим 25.07.2008 р. приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю. за реєстровим № 1055, який укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», найменування змінено на ПАТ «КБ «Надра» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» в забезпечення за кредитним договором № 858904/ФЛ від 25.07.2008 року та згідно виписки з рахунку боржника від 31.05.2021 року становить 617458, 37 грн. та складається з наступного: 366309, 49 грн. основний борг, 251148,88 відсотки. Строк платежу по кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.06.2018 р. по 31.05.2021 р. Розмір плати, сплачений стягувачем у розмірі 2500 грн. підлягає стягненню з боржника (т.1, арк.с.13, т.2, арк.с.37, 40). 16.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1217 виданого 14.06.2021 року приватним нотаріусом Ричка Ю.О. про стягнення на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 858904/ФЛ від 25.07.2008 року у сумі 617458, 37 грн. (т.1, арк.с.29-31). 16.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] (т.1, арк.с.44-45). 21.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] (т.1, арк.с.46-48). Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 25.08.2021 року заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованість за кредитним договором №858904/ФЛ від 25.07.2008 року в розмірі 6772 дол. США 79 центів та 58612 грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 6772,79 дол. США та штрафу в розмірі 58612,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства «комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено у повному обсязі (т.1, арк.с.83-88, сайт Єдиного державного реєстру удових рішень). 15 листопада 2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та позичальником [PERSON] укладено договір про внесення змін № 1 до кредитного договору № 858904/ФЛ, відповідно до якого сторонами підтверджено законність набуття вимоги кредитором прав вимоги за кредитним договором № 858904/ФЛ від 25.07.2008 року, що був укладений між ВАТ КБ «Надра» та позичальником на підставі договору № GL48N718070_І_3 про відступлення прав вимоги від 17.07.2020 року, який укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Сторонами погоджено наявну заборгованість позичальника у розмірі 189000 грн. (т.2, арк.с.15-17). Відповідно до додатку № 1 до договору про внесення змін № 1 від 15.11.2021 року сторонами погоджено графік повернення заборгованості за Кредитним договором (т.2, арк.с.18-20). 15 листопада 2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та позичальником [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору іпотеки № 858904/ФЗ З від 25.07.2008 року (т.2, арк.с.21-24). 15 листопада 2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та позичальником [PERSON] , поручителем [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору поруки № 858904/ФЛ П від 25.07.2008 року (т.2, арк.с.25). Відповідно до ст.ст.15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.п.19\~ст. 34 ЗУ «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~ЗУ «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч. 1\~ст. 39 ЗУ «Про нотаріат». Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Відповідно до\~ст. 87 ЗУ «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»\~ нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (Перелік). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений пп. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій: шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Разом з тим нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування ст.ст.87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі, встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц , від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Крім того, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 та у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, кожна сторона має процесуальний обов`язок довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до\~ст.\~\~ 1056-1 ЦК України\~ розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. \~1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 , від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, зроблено висновок, що якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Як встановлено судом, виконавчий напис вчинено за період з 01.06.2018 року по 31.05.2021 рік, та за цей період стягнуто відсотків 251148,88 грн. Відповідно до укладеного сторонами кредитного договору, кінцевий строк повернення кредитних коштів, які позивач повинен був сплати ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором, правонаступником якого є відповідач, спливав 20 липня 2023 року. Однак, у серпні 2016 року ПАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є відповідач, скористалось правом на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 858904/ФЛ від 25 липня 2008 року, укладеним з позивачем (справа №191/3841/16-ц). Таким чином, право на нарахування відсотків за Договором № 858904/ФЛ від 25 липня 2008 року, який було забезпеченого Договором іпотеки № 858904/ФЛ-З, посвідченим 25.07.2008 року приватним нотаріусом Монич М.Ю. припинилось у серпні 2016 року. Отже, після пред`явлення позову про дострокове стягнення заборгованості (серпень 2016 року), яким банк змінив строк погашення заборгованості, до моменту вчинення оскаржуваного виконавчого напису минуло більш ніж 5 років. Відповідно до ч. 1 ст. 88 закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та\~за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Набуття права вимоги відповідачем як правонаступником за договором про відступлення права вимоги №GL48N718070_І_3 від 17.07.2020 року не є свідченням безспірності вимог, так само й те, що іпотека, якою забезпечене основне зобов`язання залишилась чинною. Таким чином, суд погоджується з твердженнями позивача, про те що кредитний договір №858904/ФЛ від 25.07.2008 року, а так само і договір іпотеки, яким забезпечено виконання основного зобов`язання, за якими відбулося відступлення права вимоги, не є доказом наявності безспірної заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому,\~суд звертає\~увагу,\~що фактично\~спір між\~позивальником та\~кредитором ПАТ\~«КБ «Надра»\~правонаступником якого\~є відповідач\~вирішено в\~судовому порядку,\~рішенням суду\~стягнуто з\~ [PERSON] \~заборгованість за\~кредитним договором.\~А відповідач,\~як правонаступник\~Пат «КБ\~«Надра» скористався\~наданими йому\~процесуальними правами\~та звернувся\~до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області\~ з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра», Синельниківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] , [PERSON] . Заява ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» розглянута судом та задоволена частково. Отже, в даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Встановлені судом фактичні обставини не дають суду підстав вважати вказаний в оскаржуваному виконавчому написі розмір заборгованості позичальника безспірним. Оцінивши наявні докази по справі в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, а виконавчий напис нотаріуса за № 1217 від 14.06.2021 року про стягнення заборгованості з [PERSON] у загальному розмірі 617458, 37 грн. підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином, для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу надавала адвокат Гусакова О.Б. На підтвердження\~понесених витрат\~на правову\~допомогу позивачем\~надано: договір про надання правової допомоги від 23 липня 2021 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 77 від 23.07.2021 року, відповідно до якого адвокатом Гусаковою О.Б. прийнято від [PERSON] оплату за надання правової допомоги відповідно до Договору № 62 про надання правової допомоги від 23.07.2021 року; Акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги № 62 від 23.07.2021 року, відповідно до якого зазначено детальний опис робіт, час та вартість послуг, відповідно до сторонами погоджено вартість гонорару адвоката 20000 грн. (т.1, арк.с.72,73). Таким чином, суд вважає, що відповідачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу у розмірі 20000 грн., та вказані витрати мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача, так як є доведеними, реальними, необхідними, співрозмірними зі складністю справи. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1362 грн. Щодо стягнення судових витрат зі сплати судового збору у сумі 454 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська суд зазначає, що відповідно до ст. 382 ЦПК України стягнення зазначених витрат не належить до компетенції суду першої інстанції На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial