Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ЕЛЕКТРОГРАД» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. 01.03.2019 між позивачем та відповідачем укладений договір позики, за яким на споживчі потреби за видатковим касовим ордером йому було видано 60000,00 гривень. Вся сума позики повинна бути повернута в повному обсязі до 01.03.2020. Відповідно до п. 6 договору позики повертається шляхом утримання або перерахування грошових коштів у валюті України на банківський рахунок позикодавця або шляхом внесення готівкових коштів в касу позикодавця. Проте, свій обов`язок за договором відповідач виконав частково, а саме в сумі: 4625,78 грн. З метою мирного врегулювання ситуації, що сталася та за для відновлення порушеного права і охоронюваних законом інтересів, позивачем на адресу відповідача 09.12.2019 було направлене повідомлення про наявність заборгованості. Проте, залишок боргу відповідачем сплачений не був. Згідно з п. 8 Договору, якщо позичальник прострочить повернення суми позики, у тому числі щомісячних платежів, він, крім повернення основної суми боргу, повинен сплатити позикодавцю 3% річних від суми боргу, який належав до сплати, за кожен день затримки платежу, відшкодувати інфляційні витрати та сплатити штраф у розмірі 10% від суми невиконаних обов`язків за договором за кожен факт порушення зобов`язань з погашення боргу. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на його користь основний борг в сумі 10333,72 грн, 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань у сумі 1395,78 грн, інфляційні втрати в сумі 1850,80 грн, штраф у сумі 4587,36 грн. Ухвалою Центрально-Міського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 06.09.2021\~дану справу\~було прийнято\~до розгляду\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення (виклику)\~сторін.\~ Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання форми правочину, істотних умов договору та виконання зобов`язань за кредитним договором Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 01.03.2019 між позивачем та відповідачем укладений договір позики, за яким на споживчі потреби за видатковим касовим ордером йому було видано 60000,00 гривень. Вся сума позики повинна бути повернута в повному обсязі до 01.03.2020. Відповідно до п. 6 договору позики повертається шляхом утримання або перерахування грошових коштів у валюті України на банківський рахунок позикодавця або шляхом внесення готівкових коштів в касу позикодавця. Свій обов`язок за договором відповідач виконав частково, а саме в сумі: 4625,78 грн. З метою мирного врегулювання ситуації, що сталася та за для відновлення порушеного права і охоронюваних законом інтересів, позивачем на адресу відповідача 09.12.2019 було направлене повідомлення про наявність заборгованості. Проте, залишок боргу відповідачем сплачений не був. Згідно з п. 8 Договору, якщо позичальник прострочить повернення суми позики, у тому числі щомісячних платежів, він, крім повернення основної суми боргу, повинен сплатити позикодавцю 3% річних від суми боргу, який належав до сплати, за кожен день затримки платежу, відшкодувати інфляційні витрати та сплатити штраф у розмірі 10% від суми невиконаних обов`язків за договором за кожен факт порушення зобов`язань з погашення боргу. Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог\~ст. 634 ЦК України. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також інших витрат відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з частиною другою статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050\~ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів позивачу. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належним чином повідомлений про слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не подав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12\~ЦПК України \~здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором позики. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом. Враховуючи викладене та

Outcome: approved