Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , інтереси якого представляє адвокат Ільків М.М., звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (далі - ПрАТ "УПСК") про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди . В обгрунтування позову зазначено, що 26 листопада 2021 року на автодорозі Н-09 "Мукачево-Львів" в с.Вербилівці Івано-Франківської області мала місце дорожньо-транспортна пригода під час якої водій транспортного засобу автомобіля марки "БМВ-Х5" державний реєстраційний номер [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок отриманих травм під час дорожньо транспортної пригоди (далі - ДТП), [PERSON] померла. Постановою слідчого від 31 грудня 2021 року кримінальне провадження №12021090000000603 від 27 листопада 2021 року за ч.2 ст.286 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діянні водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки "БМВ -Х5" державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП згідно полісу №АТ/516455 застрахована в ПрАТ "УПСК". 29 грудня 2021 року позивач звернувся до страхової компанії з заявою (яку відповідачем отримано 11 січня 2022 року) про відшкодування заподіяної шкоди в сумі 260 000 грн. з яких 14 940,00 грн. - витрати на поховання, 72 000,00 грн. - моральна шкода, 216 000,00 грн. - відшкодування на утримання дитини у зв`язку з втратою годувальника. Загальна сума зменшена з врахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування. 30 травня 2022 року відповідачем виплачено йому страхове відшкодування в сумі 130 000 грн. з яких 7470,00 грн. - витрати на поховання, 36 000 грн. - моральна шкода, 86 530,00 грн. - відшкодування на утримання дитини у зв`язку з втратою годувальника, що становить 50% від заявленої суми. Підставою для зменшення відповідачем розміру відшкодування зазначено наявність вини пішохода [PERSON] у настанні ДТП. Зазначає, що нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено право страховика зменшувати розмір відшкодування з таких підстав, а тому це гарантований для потерпілого розмір відшкодування за шкоду , заподіяну смертю внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, який він має право отримати , не залежно від вини потерпілого в ДТП. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 36 000, 00 грн., 7470 грн. понесених витрат на поховання, 86 530 грн. відшкодування на утримання дитини у зв`язку з втратою годувальника, на загальну суму 130 000 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання в сумі 27 994 грн. 52 коп. за період з 11 квітня 2022 року по 26 вересня 2022 року, три відсотки річних у сумі 2 340 грн, інфляційні витрати за вказаний період в сумі 20 558 грн.14 коп. Всього на загальну суму 180 892,66 гривень. Відповідач ПрАТ "УПСК" подало відзив на позовну заяву. Заперечив проти позову з тих підстав, що з постанови про закриття кримінального провадження від 31 грудня 2021 року вбачається, що ДТП сталося внаслідок необережних дій саме пішохода [PERSON] , яка в порушення вимог Правил дорожнього руху (далі - ПДР), нехтуючи заходами безпеки дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи одягнутою в темний одяг, не виділивши себе в темну пору доби для своєчасного її виявлення іншими учасниками дорожнього руху, поза межами пішохідного переходу, перетинала проїжджу частину дороги, чим порушила п.1.3,1.5, п.4.4, п. 4.7 та п.4.14 ПДР. А тому з врахуванням вимог ч.1 ст.1188 ЦК України, п.36.3 ст.36 Закону України, з урахуванням відсутності у водія технічної можливості уникнути ДТП, страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 50% від страхової суми, визначеної Заокном за шкоду, заподіяну життю потерпілої [PERSON] . Щодо стягнення штрафних сакцій зазначають про введення в Україні війського стану, призупинення діяльності відповідача, неможливості з цих підстав своєчасно виплатити страхове відшкодування. Просили у позові відмовити повністю. 25 липня 2021 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні . Ухвалою судді від 25 серпня 2022 року судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференції . У судовому засіданні представник позивача адвокат Ільків М.М. позов підтримав повністю, з підстав наведених в позовній заяві, просив задовольнити . Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши заперечення відповідача, зазначені у відзиві, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 31 грудня 2021 року, прийнятої заступником начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області Млинським Б.М., досудовим слідством встановлено, що 26 листопада 2021 року приблизно о 21 год 25 хв. у темну пору доби водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки "BMW X5", державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись автодорогою Н-09 "Мукачево-Львів" в с.Вербилівці Рогатинської МТГ Івано-Франківської області в напрямку м.Львів здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, раптово вийшла на поїжджу частину дороги. У результаті ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці події. Вказаною постановою слідчого кримінальне провадежння, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №12021090000000603 від 27 листопада 2021 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. В обгрунтування закриття кримінального провадження слідчим зазначено, що причиною настання дорожньо-транспортної пригоди були необережні дії пішохода [PERSON] , яка перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що знижує реакцію і унеможивлює належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, будучи одягнутою в одягтемного кольру в темну пору доби, не виділила себе, раптово вийшла на проїжджу частину дороги поза межами пішохідного ререходу, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушила вимоги п.1.3, п.1.5, п.4.4, п.4.7, 4.14 ПДР. При розслідуванні кримінального правопорушення об`єктивних доказів вини водія [PERSON] в порушенні ПДР та наїзду на пішохода [PERSON] не встановлено, оскільки з моменту виникнення небезпеки для руху він був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту настання небезпеки. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 30 листопада 2021 року Рогатинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданого 02 квітня 2007 року Вербилівською сільскою радою, де в графі мати зазначено [PERSON] , рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2020 року у справі №349/139/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відповідно до якого після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] . Понесені [PERSON] витрати на поховання в сумі 14940,00 грн. підтверджуються товарним чеком від 28 листопада 2021 року, виданим магазином "Скорбота" ФОП [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який на законних підставах здійснював експлуатацію транспортного засобу "BMW X5" державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ "УПСК", відповідно до полісу №АТ516455, який був чинний на момент настання ДТП 26 листопада 2021 року. 29 грудня 2021 року представник позивача по довіреності [PERSON] повідомив ПрАТ "УПСК" про настання страхового випадку та у порядку, визначеному ст.27.2, 27.3, 27.4, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подав заяву про виплату страхового відшкодування - витрат на поховання в сумі 14 940 грн., 72 000 грн. моральної шкоди, відшкодування на утримання - 216 000 грн. 26 квітня 2022 року представник позивача по довіреності Шелепінський О.М. подав повторний запит у ПрАТ "УПСК" про надання інформації про стан розгляду заяви про виплату страхового відшкодування за заявою від 29 грудня 2021 року. 12 травня 2022 року відповідач надав відповідь на заяву представника позивача, яку відповідачем отримано 11 січня 2022 року, згідно якої повідомив про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки у водія [PERSON] не було технічної можливості уникнути ДТП, що є непереборною силою та відповідно до вимог ст.1187 ЦК України така шкода не відшкодовується. Страховими актами від 30 травня 2022 року №ОЦ/0177000/22/0005, №ОЦ/017/000/22/0006 вирішено здійснити виплату 50% витрат на поховання в сумі 7470 грн. та 50% виплати утриманцям 108 000 грн. та 50% від залишку виплати з урахуванням ліміту за полісом моральної шкоди в сумі 14 530 грн. У листі від 28 червня 2022 року ПрАТ "УПСК" зазначила про відсутність підстав для страхового відшкодування. Однак страховиком було прийнято рішення на користь заявників про виплату страхового відшкодування в сумі 50% від страхової суми, передбаченої Законом. Обгрунтувано зменшення страхового відшкодування тим, що причиною ДТП та загибелі [PERSON] є порушення пішоходом [PERSON] Правил дорожнього руху, а відповідно до вимог п.36.3 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі" у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємозв`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Спірні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Поняття джерела підвищеної небезпеки визначено у статті 1187 ЦК України. Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Тобто правила статей 1187, 1188 ЦК України діють тільки тоді, коли шкода завдана тими шкідливими властивостями об`єкта, завдяки яким діяльність з ними визнається джерелом підвищеної небезпеки. При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (частина перша статті 1188 ЦК України). У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим собам застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України. Відповідно до положень частини другої статті 1188 ЦК України іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) шкода відшкодовується власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, які спільно завдали шкоду, незалежно від їх вини. Тобто, за змістом цієї норми, обов`язок по відшкодуванню шкоди в такому випадку покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них, якщо не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до пункту 1.5 статті першої Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. За змістом пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Положення пункту 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосуванню у даному випадку не підлягають, оскільки йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була і не могля бути застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.27.2. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно п. 27.3. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Також відповідно до п.27.4. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. За пунктом 27.5. відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Страховик,

Outcome: approved