Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, посилаючись на те, що була у шлюбі із [PERSON] . [INFO] від шлюбу у нас народився син - [PERSON] . Після народження сина, сімейні стосунки позивачки з [PERSON] були розірвані. Після розірвання шлюбу із [PERSON] , син - [PERSON] залишився виховання та утриманні позивача. 18 серпня 2021 року наш син - [PERSON] поступив на платне навчання у Буковинський державний медичний університет, що підтверджується Договором про навчання у Буковинському державному медичному університеті. За перший курс навчання сина у Буковинському державному медичному університеті позивачем було сплачено 43 900. Позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь одну/другу частки понесених додаткових витрат, що складає 21\~950 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак від її представника адвоката Мандзюка В.Б надійшла заява в якій відносно просив справу розглядати у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Надав відзив на позовну заяву у якому проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивач з ним не узгоджувала вступ спільного сина на навчання у університет на платній основі, також не узгодила вибір навчального закладу. Вказав на наявність на утриманні неповнолітньої дитини від іншого шлюбу та матері інваліда ІІ групи та на факт сплати ним аліментів на сина [PERSON] .. Справа до суду надійшла 13.05.2022 року та була призначена до підготовчого судового засідання на 16.08.2022 року, 16.08.2022 року справа призначена до судового розгляду по суті на 30.08.2022 року, 30.08.2022 року відкладено судовий розгляд на 15.09.2022 року. Встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , якій народилась від шлюбу та проживає разом із матір`ю позивачем по справі. 18 серпня 2021 року [PERSON] вступив на платне навчання у Буковинський державний медичний університет, що підтверджується Договором № 2/12 стк від 18.08.2022 року про навчання у Буковинському державному медичному університеті. Згідно договору № 9ф/12стк про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців укладеного між [PERSON] позивачем та навчальним закладом - Буковинський державний медичний університет, вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить : 2021 2022 навчальний рік 43900 грн. 00 коп. Позивачем згідно квитанції № 0.0.2405861020.1 від 05.01.2022 року сплачено 21950 грн. за 2-й семестр навчання студента [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789 від 27 лютого 1991 року та набулачинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя,необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягнення аліментів відповідно до ст.ст. 181,182 СК України. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі за №61/37659/цс18; від 25 вересня 2019 року у справі за №757/16914/17. Згідно з частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину вдусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Наведені відповідачем у відзиві доводи про наявність непрацездатних та неповнолітніх утриманців та погіршення матеріального становища не доведені ним та не підтверджені доказами, тому враховуючи докази наявні у матеріалах справи, доводи сторін суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача одну/другу частки понесених додаткових витрат підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved