Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, відповідно до якого просить суд позбавити батьківських прав відповідача у відношенні малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] на користь законного представника, піклувальника (прийомних батьків, батьків-вихователів, усиновлювачів) або установи (закладу), в якому буде перебувати дитина, і який буде виконувати функції її державного опікуна з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний код) [NUMBER] ) , місце роботи якого невідомо, місце реєстрації якого: [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з позовом про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовує тим, що її донька, [PERSON] , 02 квітня 2005 року зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] і залишила своє дівоче прізвище « [PERSON] ». [INFO] у них народилася донька [PERSON] Згідно довідки, виданої [PERSON] 26 лютого 2014 року Управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, дитина [PERSON] , [INFO] є інвалідом і їй відповідно до Закону України «Про державну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам призначена допомога на термін з 03.07. 2012 по 05.11. 2029 року в розмірі 1180,30 грн. 22 серпня 2020 року її донька, [PERSON] , у віці 39 років померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 серпня 2020 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис № 1049. Згідно заяви , посвідченої 30 грудня 2020 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. [PERSON] - батько малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] не заперечує щоб його малолітня донька постійно проживала з позивачкою - своєю бабусею- [PERSON] , [INFO] за адресою : [ADDRESS] . Також [PERSON] дав їй згоду на оформлення опіки над малолітньою донькою [PERSON] . Після смерті доньки онука проживає разом з позивачкою за адресою : [ADDRESS] . Зазначає, що після смерті її доньки відповідач по справі зовсім не цікавився своєю донькою. Відповідач не цікавиться життям доньки, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між мною та дитиною склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Відповідно до інформації за № 1397//01-15 від 01.12. 2021 року КЗ «ЦПМСД № 6» Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради дитина [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою : [ADDRESS] разом зі своєю бабусею [PERSON] , 1958 року народження, перебуває на обліку в амбулаторії № 9 з народження. Декларація укладена з лікарем-педіатром Домченко Н.В. з 09.09. 2020 року. Дитина перебуває на диспансерному обліку з діагнозом : Двостороння нейросенсорна глухота. Простий гіперметропічний астигматизм прямого типу правого ока, змішаний астигматизм прямого типу лівого ока. Порушення постави. Плоскостопість 1 ст., є інвалідом дитинства з 03.07. 2012 року. На медичні огляди до педіатра з дитиною з`являється бабуся - [PERSON] , а також старша сестра [PERSON] , 2001 року народження. Батько [PERSON] з приводу стану здоров`я дитини до педіатра не звертався. До дому лікаря не викликали ( інформація підписана директором Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради КНП «ЦПМСД № 6» Літвіновим В.В. Згідно відповіді на запит адвоката була надана інформація щодо дитини [PERSON] від 29.03.2021 року за № 96 та підписана директором Комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» О. Нішенко та надано наступну інформацію, що [PERSON] , [INFO] відвідує навчальний заклад з 14.09.2015 року була зарахована до дошкільного відділення молодшої групи з порушенням слуху. Наразі дівчинка навчається у 3-Д класі з порушенням слуху. До вересня 2020 року дівчинку до школи привозила та забирала додому мати. Коли мати була на лікуванні, [PERSON] привозила та забирала старша сестра. Батьківські збори відвідувала мати, Сумлінно виконувала свої батьківські обов`язки. З вересня 2020 року, після смерті матері і до цього часу зв`язок з вихователем та класним керівником підтримує старша сестра та бабуся [PERSON] . Батько був присутній лише на лінійці 01 вересня 2020 року. З класним керівником та вихователем зв`язок не підтримує, не цікавився навчанням та шкільним життям доньки, ніякої участі у житті школи не брав. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на її утриманні. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участ, іпозов визнав та просив його задовольнити. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, вважає за можливе задовольнити позов. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом. [INFO] народилась малолітня [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 17 листопада 2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1195, її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки, виданої [PERSON] 26 лютого 2014 року Управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району, дитина [PERSON] , [INFO] є інвалідом і їй відповідно до Закону України «Про державну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам призначена допомога на термін з 03.07. 2012 по 05.11. 2029 року в розмірі 1180,30 грн. Згідно розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 09.09. 2020 року дитина [PERSON] , [INFO] влаштована на цілодобове перебування до Комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» Запорізької обласної ради на період 2020-2021 навчального року (крім вихідних, святкових днів та канікул, копія розпорядження за № 450р . [INFO] [PERSON] у віці 39 років померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 серпня 2020 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис № 1049. Згідно заяви, посвідченої 30 грудня 2020 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. гр. [PERSON] - батько малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] не заперечує щоб його малолітня донька постійно проживала зі своєю бабусею - [PERSON] , [INFO] за адресою : [ADDRESS] . Також [PERSON] дав згоду громадянці [PERSON] на оформлення опіки над малолітньою донькою [PERSON] Відповідно до інформації за № 1397//01-15 від 01.12. 2021 року КЗ «ЦПМСД № 6» Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради дитина [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою : [ADDRESS] разом зі своєю бабусею [PERSON] , 1958 року народження і перебуває на обліку в амбулаторії № 9 з народження. Декларація укладена з лікарем-педіатром Домченко Н.В. з 09.09. 2020 року. Дитина перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: Двостороння нейросенсорна глухота. Простий гіперметропічний астигматизм прямого типу правого ока, змішаний астигматизм прямого типу лівого ока. Порушення постави. Плоскостопість 1 ст., є інвалідом дитинства з 03.07. 2012 року. На медичні огляди до педіатра з дитиною з`являється бабуся - [PERSON] , а також старша сестра [PERSON] , 2001 року народження. Батько [PERSON] з приводу стану здоров`я дитини до педіатра не звертався. До дому лікаря не викликали. Інформація підписана директором Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради КНП «ЦПМСД № 6» Літвіновим В.В. Згідно відповіді на запит адвоката була надана інформація щодо дитини [PERSON] від 29.03. 2021 року за № 96 та підписана директором Комунального закладу «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» О. Нішенко, що надано наступну інформацію : [PERSON] , [INFO] відвідує навчальний заклад з 14.09. 2015 року була зарахована до дошкільного відділення молодшої групи з порушенням слуху. Наразі дівчинка навчається у 3-Д класі з порушенням слуху. До вересня 2020 року дівчинку до школи привозила та забирала додому мати. Коли мати була на лікуванні, [PERSON] привозила та забирала старша сестра. Батьківські збори відвідувала мати, Сумлінно виконувала свої батьківські обов`язки. З вересня 2020 року, після смерті матері і до цього часу зв`язок з вихователем та класним керівником підтримує старша сестра та бабуся [PERSON] . Батько був присутній лише на лінійці 01 вересня 2020 року. З класним керівником та вихователем зв`язок не підтримує, не цікавився навчанням та шкільним життям доньки, ніякої участі у житті школи не брав Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як міжнародні договори, так і національне законодавство в питаннях виховання дітей направлені на забезпечення найвищих інтересів дітей. У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін „найкращі" інтереси дитини, а у ст. 3 зобов`язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу „як найкращому забезпеченню інтересів дитини". У частині 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: „предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав...". Стандарти Ради Європи у галузі прав людини виходять із того, що спілкування батька та дитини є ключовим моментом сімейного життя, що розуміється як зв`язок між близькими родичами. Батьківські права щодо дітей визнаються і захищаються ст..8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789 від 27.02.1991 р.. Сімейне життя, як розуміється в договірних країнах, охоплює широкий спектр прав батьків, пов`язаних з турботою і опікою над їх неповнолітніми дітьми. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). Із роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У матеріалах справи наявний висновок Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, згідно якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . На спростування викладеного відповідачем не надано належних та допустимих доказів. Більш того, відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківський прав. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно власної дитини. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, яке виражається у тому, що він не відвідує дитину, не цікавиться її життям та розвитком, не забезпечує необхідне харчування, медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування її особистості вік; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання нею освіти. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займався та не займається вихованням та утриманням доньки, не замислюється про долю дитини, її майбутнє. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] у відношенні його малолітньої доньки - доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки останній тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків та свідомо відмовився від такого права. Крім того, відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.166 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1-3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно позову суд вбачає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, допомоги на утримання доньки не надає та вихованням не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Дитина повністю перебуває на утриманні позивача, яка забезпечує дитину усім необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе стягнути на користь законного представника, піклувальника (прийомних батьків, батьків-вихователів, усиновлювачів) або установи (закладу), в якому буде перебувати дитина, і який буде виконувати функції її державного опікуна з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний код) [NUMBER] ) , місце роботи якого невідомо, місце реєстрації якого: [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] щомісячно у розмірі ј частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з позовом про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушить прав сторін. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved