Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що на підставі судового рішення Носівського районного суду Чернігівської області № 741/551/18 від 23 квітня 2018 року на її користь із відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Але така сплата аліментів порушує законне право дитини на отримання аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, оскільки відповідач має лише одну малолітню дитину. Тому позивач просить суд збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2022 року було відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи на 29 квітня 2022 року (а. с. 13). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України уведено воєнний стан. Відповідно до розпорядження №2/0/9-22 від 08 березня 2022 року голови Верховного Суду В. Князєва про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану було змінено територіальну підсудність судових справ Носівського районного суду Чернігівської області, яку відновлено з 05 травня 2022 року розпорядженням голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22. Розгляд справи було призначено на 28 червня 2022 року. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 28 червня 2022 року було відкладено розгляд справи до 05 серпня 2022 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2022 року було відкладено розгляд справи до 16 вересня 2022 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, оскільки в матеріалах справи були відсутні відомості про вручення відповідачеві повідомлення про дату, час та місце судового засідання. У судове засідання позивач не з`явилася, однак до початку розгляду справи по суті подала до суду заяви, у яких підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а с. 20, 30). У судове засідання відповідач повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою (а. с. 29), про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов не подав, не просив про відкладення розгляду справи. Суд не постановляє заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відсутня згода позивача на заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ураховуючи ст. 223 ЦПК України, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу та постановити рішення за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5). Судом встановлено, що судовим наказом Носівського районного суду Чернігівської області № 741/551/18 (провадження номер 2-н/741/16/18) від 23 квітня 2018 року із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянина України, місце проживання: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 18 квітня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 4). Спірні правовідносини регулюються главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. ч. 1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Водночас, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох дітей і більше - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що старша дочка сторін [PERSON] досягла повноліття. З цього моменту на молодшого сина сторін [PERSON] стали стягуватися аліменти у розмірі 1/8 частини з доходів відповідача (1/4:2=1/8). Як зазначено позивачем у позовній заяві, відповідач має лише одну малолітню дитину, відповідачем цього факту не спростовано. Крім того, відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження того, що він має поганий стан здоров`я або тяжке матеріальне становище та у зв`язку з цим не зможе сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Судом встановлено, у зв`язку з повноліттям старшої доньки сторін [PERSON] рівень матеріального забезпечення молодшого сина сторін [PERSON] значно погіршився, і фактичний розмір аліментів, що становить 1/8 частини від доходів відповідача, на теперішній час є недостатнім для забезпечення дитині рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Отже, суд робить висновок, що заявлені позивачем вимоги про збільшення розміру аліментів ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України та відповідають інтересам дитини, а тому необхідно збільшити розмір аліментів до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд уважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання малолітнього сина, відповідає вимогам розумності та витратам, пов`язаним із забезпеченням всебічного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved