Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

13 вересня 2022 року заявник звернулася до суду із заявою в якій просила видати обмежувальний припис строком на шість місяців відносно [PERSON] за яким: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи заявника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] ; особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , а також вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через iншi засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви вказано, що заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі із заінтересованою особою, який було розірвано у листопаді 2021 року за рішенням суду. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння мiж сторонами, а також вчинення [PERSON] щодо заявниці психологічного, економічного та фізичного домашнього насильства, яке відбувалося в присутності спільних малолітніх дітей. Починаючи з 2021 року стосунки мiж заінтересованою особою та заявницею почали погіршуватися, заінтересована особа вчиняв фізичне насильство по відношенню до заявниці, що полягало у нанесенні їй ударів по обличчю, в штовханні, в зв`язку з чим, заявниця з 19.08.2021 року по 31.08.2021 року остання проходила стаціонарне лікування. Також, заінтересована особа неодноразово знущався із заявниці, ображав її, нецензурно лаявся при їх спільних малолітніх дітях, вдарив її в обличчя, примусово забрав малолітніх дітей та пішов з ними в невідомому напрямку. Про численну систематичну протиправну по відношенні до заявниці поведінку свідчать і відомості із реєстру судових справ, за яким заінтересована особа [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідності за вчинення домашнього насильства. [PERSON] систематично вчиняє по відношенню до заявниці психологічне насильство, оскільки залякує її фізичною розправою, під приводом навістити дітей, приходить до місця мешкання заявниці та вчинює сварки у присутності малолітніх синів. Заінтересована особа переслідує заявницю, підстерігає за місцем роботи, за місцем її мешкання, телефонує кожного дня, намагається контролювати її та місця її перебування, коло її спілкування, створює психологічне напруження та лякає заявницю. Економічне насильство виражалось у фактичному позбавленні особистих цінних речей, вимаганні грошей на власні потреби та крадіжки у заявниці її власних коштів. Домашнє насильство вчинюване заінтересованою особою щодо заявниці неодноразово відбувалось на очах сторонніх людей, її співробітників за місцем роботи, малолітніх дітей. З метою запобігання продовження чи повторного вчинення домашнього насильства заінтересованою особою щодо заявниці, вона вимушена звернутися за захистом до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд у порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити з підстав, зазначених в заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вислухавши заявника, заінтересовану особу, дослідивши матеріалі справи, надавши оцінку доказам у сукупності, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] народились [INFO] , батьками у свідоцтвах про народження записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-9) Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано, Рішення суду набрало законної сили 02 грудня 2021 року (а.с.10). З консультаційного висновку спеціаліста КНП Криворізька міська лікарня № 5 КМР від 07 серпня 2022 року вбачається, що [PERSON] поставлено діагноз: забій, пошкодження капсульно-зв`язочного апарату нижньої щелепи, забій зовнішнього вуха праворуч, виражений больовий синдром (а.с.14). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 17683 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення на іншу подію [PERSON] зверталась до Відділення поліції № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровської області із заявою про те, що 18 серпня 2022 року о 17:12 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 18 серпня 2022 року о 17:12 годині за адресою: [ADDRESS] колишній чоловік заявниці [PERSON] знущається, ображає при дітях (а.с.11) Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 18328 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення на іншу подію [PERSON] зверталась до Відділення поліції № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровської області із заявою про те, що 25 серпня 2022 року о 17:42 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25 серпня 2022 року о 17:41 годині за адресою: [ADDRESS] колишній чоловік заявниці [PERSON] вдарив її по обличчю в скроню та забрав дітей близнят 5 років [PERSON] та [PERSON] і пішов з ними у невідомому напрямку (а.с.12) Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 18673 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення на іншу подію до Відділення поліції № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровської області надійшло повідомлення про те, що 29 серпня 2022 року о 16:49 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25 серпня 2022 року о 15:00 годині колишній чоловік на вулиці побив жінку при дітях, потерпіла [PERSON] (а.с.13). Крім того, [PERSON] проходила стаціонарне лікування у період з 19 серпня 2021 року по 31 серпня 2021 року у КНП Криворізька міська лікарня № 3 КМР із діагнозом: ЗММТ, струс головного мозку, що підтверджується випискою № 308 із медичної картки (а.с.15). Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу за вчинення насильства психологічного характеру стосовно дружини [PERSON] (а.с.17). Відповідно до ст.3502 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України Про запобігання та протидію домашньому насильству. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України Про запобігання та протидію домашньому насильству. Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України Про запобігання та протидію домашньому насильству, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні. 07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято Закон Про запобігання та протидію домашньому насильству. Частиною другою статті 3 Закону України Про запобіганню та протидію домашньому насильству, визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з п.14 ч.1 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Як визначено п.2 ч.1 ст.24 Закону № 2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Частиною 2 статті 26 вказаного Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: Згідно з ч.4 ст.26 Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону № 2229-VIII, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону вказано, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п.3 ч.1 ст.3504 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч.1 ст.3506 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18). Крім того у вказаній постанові роз`яснено, що під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених статтями 77-80 ЦПК України. Встановивши вказані обставини справи, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про доведеність факту застосування до заявниці [PERSON] з боку її колишнього чоловіка [PERSON] психологічного та фізичного насильства, що в свою чергу негативно впливає не лише на фізичний та психологічний стан заявниці, а й її малолітніх дітей. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви про видачу обмежувального припису. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року у справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відповідно до ч.3 ст.3505 ЦПК України, слід віднести на рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved