Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: визнати за нею право власності на 5/8 частини земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:044:0374 в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , пропорційно до частки у праві власності жилого будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] ; виділити їй в натурі 5/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями (домоволодіння) [ADDRESS] та 5/8 земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:044:0374 в об`єкт самостійної власності у виді ізольованого домоволодіння із розміром частки 1/1 згідно із варіантом № 2 Висновку експерта №54/22 від 04 квітня 2022 року, виконаного судовим експертом Сапуновою А.І., а саме: виділити частину житлового будинку загальною площею 65 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м., у складі приміщень: частини коридору 1-1 (коридор 1-1), площею 5,9 кв.м., кухню 1-2, площею 16,5 кв.м., житлову 1-3, площею 21,7 кв.м., житлову 1-6, площею 20,9 кв.м., приміщення І, II та III в будівлі сараю «Б», погріб «Пг/Б» з входом «б», вбиральню «В», частину огорожі №1, хвіртку №2, ворота №3, замощення І, всього на суму 265 551,00 грн.; компенсацію іншому співвласнику [PERSON] за відхилення від ідеальної частки провести в ринкових цінах в сумі 28 277 грн. 00 коп. за рахунок надання йому більшої частини земельної ділянки на 26 кв.м. від земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:044:0374, на якій розміщений житловий будинок; у даному варіанті необхідно виконати такі роботи, проведення яких покласти на неї: влаштувати вхід з двору у приміщенні 1-5; влаштувати перегородку у приміщенні 1-1, розділивши його на дві частини: коридор -1-1 та котельню 1-1; закласти дверні прорізи між приміщеннями 1-3 та 1-4; 1-5 та 1-6; виділити частину земельної ділянки за варіантом 2 (додаток 4 Висновку експерта № 54/22 від 04 квітня 2022 року, площею 0,0545 га (545 кв.м.) (з урахуванням виділення в рахунок компенсації частини земельної ділянки площею 26 кв.м. для іншого співвласника) з геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою, починаючи з верхнього кута по межі: 29,82; 9,46; далі 7,77; далі по лінії будинку 5,40; 0,50; 1,90; 2,87; 1,90; 5,63 далі 5,75; 17,28, далі по межі: 25,58; зображеної на плані земельної ділянки білим кольором. Позовну заяву мотивує тим, що [INFO] помер їх з відповідачем батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на його майно - 3/4 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] і та на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Вона є спадкоємцем батька за заповітом, а її брат [PERSON] є спадкоємцем за законом та має право на обов`язкову частку у спадщині. 06 грудня 2018 року їй нотаріусом було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом р. № 3-481 на 5/6 часток у спадщині на 3\\4 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , тобто 5/8 частки цього житлового будинку. Право власності на 5/8 часток житлового будинку на [ADDRESS] зареєстроване за нею в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису 29289011 від 06 грудня 2018 pоку. Вказаний житловий будинок, розміщений на земельній ділянці площею 0,0913 га з кадастровим номером 5610100000:01:044:0374, яка належить на праві спільної сумісної власності її батькові та брату. Рішенням Рівненського міського суду по справі №569/14049/20 визначено частку батька у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку у розмірі 3/4. Однак, листом державного нотаріуса Другої рівненської державної нотаріальної контори від 05 жовтня 2021 року № 1141/02-14 їй було роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку в розмірі 5/8 (тобто пропорційно до частки у праві власності на житловий будинок) не має правових підстав, так як у спадковій справі відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, а також заповіт складено батьком лише на належну йому частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , тому їй рекомендовано звернутися в суд за захистом права на спадкову земельну ділянку. Відтак, вона є спадкоємцем батька за заповітом на 5/8 частин житлового будинку, однак не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у відповідній частці, так як земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок не вказана у заповіті, оскільки право власності на неї виникло після складання заповіту. Так, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 210301 земельна ділянка площею 0,0913 га за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером 5610100000:01:044:0374 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належить на праві спільної сумісної власності її батькові [PERSON] та її брату [PERSON] . Згідно випискою з інвентаризаційних матеріалів №112/1 від 07 жовтня 2021 року їй належить 5/8 частин житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3-481, виданого державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Костюковою О.О. 06 грудня 2018 pоку, а [PERSON] належить 1/4 частина житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-943, виданого 01 квітня 1982 року Першою Рівненською державною нотаріальною конторою та 1/8 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом №3-480, виданого державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори Костюковою О.О. 06 грудня 2018 року. Тому з набуттям права власності на 5/8 частин житлового будинку вона набула право власності на 5/8 частин земельної ділянки, на якій розміщений цей житловий будинок, відповідно до вимог закону. І вона як власник частини житлового будинку та земельної ділянки, бажає виділу належної їй частки майна в натурі в окремий ізольований об`єкт з метою реалізації правомочностей власника майна, так як добровільно відповідач не бажає поділу будинку та земельної ділянки. У житловому будинку [ADDRESS] є технічна можливість виділити частини обох співвласників житлового будинку у виді окремих ізольованих домоволодінь, а також є технічна можливість здійснити поділ земельної ділянки на два окремих об`єкти із збереженням її цільового призначення. Можливість поділу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки підтверджується Висновком експерта № 54/22 від 04 квітня 2022 pоку, виконаного судовим експертом Сапуновою А.І. З метою захисту її прав як співвласника житлового будинку з надвірними будівлями та спадкоємця за заповітом майна її батька слід визнати за нею право власності на 5/8 частин земельної ділянки та виділення у її власність 5/8 частин житлового будинку та надвірних будівель, та 5/8 частин земельної ділянки за варіантом №2 Висновку експерта, оскільки цей варіант передбачає більш зручне користування земельною ділянкою для обох співвласників та у ньому закладено компенсацію у вартості господарської будівлі виділенням більшого розміру земельної ділянки іншому співвласнику, тобто рівноцінним поділом домоволодіння на два ізольованих домоволодіння без проведення компенсаційних грошових виплат один одному. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою представника позивача [PERSON] 19 вересня 2022 року позивач та її представник [PERSON] подали заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області від 06 травня 2022 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 30 квітня 2005 року. 05 вересня 2022 року до суду повернулася не врученою судова повістка для відповідача на 19 вересня 2022 року з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказана причина повернення - адресат відсутній за вказаною адресою. Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Відповідно до частини 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки судова повістка, направлена судом відповідачу за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, не одержана, повернута суду з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою, тому суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач та її представник не заперечують проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача та її представника. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. З Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №210301 та доданого до нього списку співвласників земельної ділянки слідує, що на підставі рішення Рівненської міської ради №2159 від 30 грудня 2008 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,0913 га, яка розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5610100000:01:044:0374. З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06 грудня 2018 року слідує, що [PERSON] помер [INFO] і після його смерті [PERSON] успадкувала 5/8 часток, а [PERSON] 1/8 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , з яких 1/2 частка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01 квітня 1982 року Першою Ровенською державною нотаріальною конторою, за реєстровим №1-1941, інша частка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 01 квітня 1982 року Першою Ровенською державною нотаріальною конторою, за реєстровим №1-1943, зареєстровано 28 березня 2005 року Комунальним підприємством Рівненське міське бюро технічної інвентаризації в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 10304414, в реєстровій книзі №210, номер запису 218-61478. До нерухомого майна, частка якого успадковується, відносяться позначений в технічній документації літ. "А-1" - житловий будинок (цегляний), загальною площею 104,5 кв. м., житловою площею 77,2 кв. м., приналежні надвірні будівлі і споруди: літ. "Б" - сарай, літ. "Пг/Б" - погріб, літ. "б" - вхід в погріб, літ. "в" - вбиральня, літ. №1, 2, 3 - огорожа, літ. І - замощення. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами видано 05 грудня 2018 року за реєстровим №3-480 на ім`я [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №148287994 від 06 грудня 2018 року за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 5/8 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів №112/1 від 07 жовтня 2021 року [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 5/8 часток житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчене Другою рівненською державною нотаріальною конторою 06 грудня 2018 року, р. №3-481, а [PERSON] 1/8 та 1/4 частки на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене Другою рівненською державною нотаріальною конторою 06 грудня 2018 року, р. №3-480 і на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Рівненською державною нотаріальною конторою 01 квітня 1982 року, р. №1-943. З повідомлення державного нотаріуса Другої рівненської державної нотаріальної контори від 05 жовтня 2021 року №1141/02-14 слідує, що спадкоємцем [PERSON] подано державній нотаріальній конторі рішення Рівненського міського суду по справі № 569/14049/20 про визначення розміру померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] і у розмірі 3/4. Оригінал Державного акту на право власності ЯЗ №210301 в спадковій справі відсутній. Так як спадщину [PERSON] прийняло двоє спадкоємців [PERSON] та син [PERSON] (частки по закону 1/2), а заповітом посвідченим Рівненською державною нотаріальною конторою 29 липня 2003 року, реєстровим за №424, не визначено спадкоємцю [PERSON] спадкування земельної ділянки по [ADDRESS] (розмір її частки у земельній ділянці), видати свідоцтво про право на спадщину на 5/8 частки земельної ділянки тільки одному спадкоємцю [PERSON] немає правових підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст.369 ЦК). У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Аналізуючи наведені вище норми Закону, суд зауважує, що презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності діє, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом. Згідно із ч. ц ст. 120 ЗК України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що позивач успадкувала 5/8 часток житлового будинку [ADDRESS] , належних померлому [PERSON] , рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 листопада 2020 року в справі №569/16102/20, яке набрало законної сили 04 грудня 2020 року, визначено, що частка [PERSON] , померлого [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальною площею 0,0913 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належної померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №210301, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - становить 3/4, і враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 5/8 часток земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:044:0374 в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , пропорційно до частки у праві власності житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] і. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 цього ж Кодексу, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. У відповідності до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з частиною 3 вказаної статті у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно ч.1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно з ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 1-4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно висновку судового експерта за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи №54/22 від 04 квітня 2022 року враховуючи розташування приміщень у будинку та розміщення господарських будівель та споруд на земельній ділянці, можливості подальшого поділу земельної ділянки, наявна технічна можливість, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, провести поділ в натурі, виділивши одному із співвласників 3/8 частки, іншому 5/8 частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , в цілі ідеаль\-ні частки, як об`єкти нерухомого майна. Запропоновано два варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, у співвідношенні часток 3/8 та 5/8, з подальшим виділом в цілі ідеальні частки як об`єкти нерухомого майна. Відповідно вимог Державних будівельних норм України ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», та ДБН Б.2.2-12: 2019 «Планування і забудова територій», та інші вимоги нормативних документів, наявна технічна можливість, виділити в натурі одному із співвласників 3/8 частки, іншому 5/8 частки із земельної ділянки, що знаходиться по [ADDRESS] , враховуючи варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, та запропоновано два варіанти поділу. Враховуючи обставини справи, позицію [PERSON] , відсутність заперечень на час розгляду справи від відповідача, суд вважає за можливе виділити позивачу в натурі 5/8 часток житлового будинку з надвірними будівлями (домоволодіння) [ADDRESS] та 5/8 часток земельної ділянки за цією ж адресою в об`єкт самостійної власності у виді ізольованого домоволодіння із розміром частки 1/1 згідно з варіантом № 2 Висновку експерта №54/22 від 04 квітня 2022 року, виконаного судовим експертом Сапуновою А.І., а саме: виділити частину житлового будинку загальною площею 65 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м., у складі приміщень: частини коридору 1-1 (коридор 1-1), площею 5,9 кв.м., кухню 1-2, площею 16,5 кв.м., житлову 1-3, площею 21,7 кв.м., житлову 1-6, площею 20,9 кв.м., приміщення І, II та III в будівлі сараю «Б», погріб «Пг/Б» з входом «б», вбиральню «В», частину огорожі №1, хвіртку №2, ворота №3, замощення І, всього на суму 265 551,00 грн.; компенсацію іншому співвласнику [PERSON] за відхилення від ідеальної частки провести в ринкових цінах в сумі 28 277 грн. 00 коп. за рахунок надання йому більшої частини земельної ділянки на 26 кв.м. від земельної ділянки з кадастровим номером 5610100000:01:044:0374, на якій розміщений житловий будинок; у даному варіанті необхідно виконати такі роботи, проведення яких покласти на позивача: влаштувати вхід з двору у приміщенні 1-5; влаштувати перегородку у приміщенні 1-1, розділивши його на дві частини: коридор 1-1 та котельню 1-1; закласти дверні прорізи між приміщеннями 1-3 та 1-4; 1-5 та 1-6; виділити частину земельної ділянки за варіантом 2 (додаток 4 Висновку експерта № 54/22 від 04 квітня 2022 року, площею 0,0545 га (545 кв.м.) (з урахуванням виділення в рахунок компенсації частини земельної ділянки площею 26 кв.м. для іншого співвласника) з геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою, починаючи з верхнього кута по межі: 29,82; 9,46; далі 7,77; далі по лінії будинку 5,40; 0,50; 1,90; 2,87; 1,90; 5,63 далі 5,75; 17,28, далі по межі: 25,58; зображеної на плані земельної ділянки білим кольором. І враховуючи виділ у натурі частки із спільного майна суд вважає за необхідне припинити право спільної часткової власності на 5/8 часток житлового будинку з надвірними будівлями (домоволодіння) [ADDRESS] та 5/8 часток земельної ділянки, площею 0,0913 га, що розташована по [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5610100000:01:044:0374., що належать [PERSON] . За наведених обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, у заяві від 19 вересня 2022 року представник позивача [PERSON] просила судові витрати по справі покласти на позивача, тому суд не здійснює розподіл судових витрат в даній справі.

Outcome: approved