Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 29.11.2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третьої особи: органу опіки та піклування Миколаївської селищної Ради Березівського району Одеської області (далі - третя особа), в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини -[PERSON] , неповнолітньої, [INFO] . 2. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є батьком [PERSON] , неповнолітньої, [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами було розірвано рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 27.10.2008 року. Після розірвання шлюбу позивач вийшла заміж та змінила прізвище на « [PERSON] ». Донька постійно проживає з позивачем. З серпня 2009 року ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не спілкується з нею і не цікавиться її здоров`ям, навіть не вітає з днем народження. За час навчання доньки в школі відповідач не цікавився здобутками доньки в навчанні. Аліментів, відповідно до рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 11.12.2008 року, не платить та має заборгованість за період з травня 2014 року по липень 2021 року у розмірі 172 049,11 гривень. Будь - якої іншої матеріальної допомоги не надає. Донька позбавлена і не відчуває батьківського тепла та турботи. Будь-яких перешкод в спілкуванні відповідачу з донькою позивачем не чинилося і не чиниться. Позивачка сподівалася, що відповідач змінить своє ставлення до дитини, адже краще для дитини коли вона спілкується з батьком. Відповідач свого ставлення до дитини не змінює, не проявляє бажання спілкуватися та забезпечувати свою дитину, не виконує рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дитини, внаслідок чого утворилася заборгованість. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернулася до органу опіки та піклування Миколаївської селищної Ради Миколаївського району Одеської області з питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , проте 01.11.2021 року отримала відповідь, що зазначене питання буде розглядатися після звернення до суду і висновок буде надано суду. У зв`язку з викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. 3. Відповідач відзиву на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовільнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. (а.с. 80) 5. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та просила задовольнити. (а.с. 66) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2021 року, цивільну справу № 496/5711/21, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 7. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 11.01.2022 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 29.07.2022 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу на 19.09.2022 року. 9. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 10. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідно до ч. 3 ст. 128 ЦПК України - шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області, в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 11. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 12. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками є - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с. 7) 13. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 11 грудня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] . (а.с. 9) 14. В підтвердження прізвища « [PERSON] » позивачкою було надано копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 10) 15. Судом встановлено, що Миколаївським районним судом Одеської області 11.12.2008 року було винесено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , 2007 року народження, що підтверджується копією зазначеного рішення. (а.с. 11) 16. З довідки № 655 виданої 27.07.2021 року КНП «Миколаївська лікарня» вбачається що [PERSON] , [INFO] , здорова та на «Д» обліку у сімейного лікаря не знаходиться. (а.с. 12) 17. Згідно характеристики, виданої 30.07.2021 року за вих. № 1016/473 начальником відділу Освіти, культури, молоді та спорту Миколаївської селищної Ради Миколаївського району Одеської області, вбачається, що [PERSON] на посаді головного спеціаліста, бухгалтера сектору культури та в колективі зарекомендувала себе як кваліфікований спеціаліст, ввічлива та дружня людина. (а.с. 13) 18. На підставі довідки про доходи від 27.07.2021 року № 09-07/463, вбачається, що [PERSON] працює в відділі Освіти, культури, молоді та спорту Миколаївської селищної Ради Миколаївського району Одеської області, загальна сума доходу за період з березня 2021 року по липень 2021 року становить 41 844,84 гривні. (а.с. 14) 19. Відповідно акту обстеження умов проживання від 26.07.2021 року складеним Ковальською О.С. , начальником відділу у справах дітей Миколаївської сільської Ради, Юрко М.В. , головним спеціалістом відділу у справах дітей Миколаївської сільської Ради, Толетовою Є.М. , фахівцем із соціальної роботи ЦНСП, встановлено, що за адресою, місця проживання позивача мешкають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У родині доброзичливі взаємовідносини, матір приділяє належну увагу вихованню доньки. (а.с.15) 20. Згідно характеристики директора та класного керівника Миколаївського опорного закладу загально - середньої освіти Миколаївської селищної Ради, вбачається, що [PERSON] має високий рівень навчальних досягнень. Має здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу. Має широкий кругозір, уміє відстоювати свою точку зору, приймає активну участь в позакласному та позашкільному житті. Має задатки лідера. Мати та вітчим приділяють велику увагу вихованню доньки. Батько - [PERSON] , вихованню доньки уваги зовсім не приділяє, життям доньки зовсім не цікавиться, за час навчання ні разу не з`являвся до школи. Має багато друзів, комунікабельна, користується авторитетом серед друзів. (а.с. 16) 21. З розрахунку заборгованості по аліментах (виконавче провадження № 5285557) від 10.08.2018 року встановлено, що [PERSON] за період з 01 травня 2014 року по 01 серпня 2018 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 91 638,66 гривень. (а.с. 17) 22. З розрахунку заборгованості по аліментах (виконавче провадження № 5285557) від 16.08.2018 року встановлено, що [PERSON] за період з 01 серпня 2014 року по 01 серпня 2021 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 17 326,75 гривень та загальну раборгованість за весь період 172 049,11 гривень. (а.с. 19) 23. Висновком органу опіки та піклування Миколаївської селищної Ради Березівського району Одеської області від 19.07.2022 року за вих. № 01-14/1236, визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки - [PERSON] , неповнолітньої, [INFO] . (а.с. 73-75) V. Оцінка Суду. 24. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 25. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 26. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 27. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 28. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 29. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 30. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. 31. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 32. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. 33. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. 34. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 35. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх стан здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. 36. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 37. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. 38. Зазначена позиція узгоджується також з висновками ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01 листопада 2017 року. 39. Судом встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, проживає окремо від неї, не цікавиться її життям, має низький батьківський потенціал, не розуміє шляхи налагодження відносин з дитиною та не здатний створити сприятливі умови для проживання та розвитку дитини. Вищезазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування батьком виконання батьківських обов`язків по догляду та вихованню дитини, що є підставою для позбавлення батьківських прав. 40. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 41. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 42. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться дитиною, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавити відповідача батьківських прав. 43. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved