Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

27 липня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей Хмельницької міської ради про визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що він перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час в суді розглядається справа про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки з березні 2022 року вони спільно не проживають. Позивач зазначає, що він залишився проживати із їх спільним сином, а відповідач почала винаймати квартиру у іншому місці та виїжджати за кордон. 09.06.2022 року служба у справах дітей Хмельницької міської ради винесла рішення про те, що місце проживання дитини визначено із батьком. Проте, відповідач вказане рішення не виконує та вимагає віддати їй сина з перспективою виїзду із ним для проживання за кордон. Позивач вважає, що їх спільний син має проживати із ним, оскільки відповідач постійно проживає за кордоном. немає постійного доходу за що утримувати дитину, немає власного житла, винаймає житло, веде не розсудливий спосіб життя, не виховує сина в дусі поваги до Батьківщини. При цьому, позивач має постійне місце проживання, дитина має окрему кімнату, забезпечений належними та необхідними умовами життя. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визначити місце проживання дитини за місцем проживання його батька - [PERSON] . Ухвалою судді від 29 липня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого засідання. 16 серпня 2022 року в судовому засіданні замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей Хмельницької міської радина Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради. Ухвалою суду від 16 серпня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , яка повідомлялася про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з`явилася. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, в судове засідання не з`явивсь, однак подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, під час ухвалення судом рішення по справі просила врахувати висновок Органу опіки та піклування від 09.06.2022 року та вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ). Позивач [PERSON] зареєстрований на проживає разом із малолітнім сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № К-03-12028. Із копії технічного паспорту від 20.12.1991 року та копії свідоцтва про право особистої власності на квартиру від 23.12.1991 року вбачається, що дана квартира належить [PERSON] . Як вбачається із копії актів від 23.05.2022 року, 23.05.2022 року, 13 липня 2022 року малолітній [PERSON] з 15.03.2022 року дійсно проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вихованням та доглядом за сином займається батько. Згідно рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 09.06.2022 року № 367, враховуючи інтереси малолітньої дитини, рівність прав та обов`язків обох батьків щодо виховання дітей та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, місце проживання [PERSON] визначено з батьком [PERSON] . Проте, відповідач [PERSON] заперечує визначення місця проживання дитини з батьком, внаслідок чого у сторін виникають постійні конфлікти, а також періодично перебуває за межами України, що призвело до необхідності встановлення місця проживання дитини у судовому порядку (підтверджується копією довідки про результат перевірки за зверненням [PERSON] від 22.06.2022 року, повідомленням ГУ НП в Хмельницькій області від 22.06.2022 року, копією постанови суду від 07.07.2022 року, копією довідки від 05.05.2022 року, копією повідомлення від 10.05.2022 року, копією витягу із ЄРДР від 31.05.2022 року, копією протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25.05.2022 року). При цьому, відповідно до довідки, виданої ТОВ «Епіцентр К» про працевлаштування, довідки про дохід [PERSON] , характеристики з місця роботи від 26.04.2022 року, характеристики за місцем проживання від 21.04.2022 року - [PERSON] працевлаштований, має стабільний дохід, характеризується позитивно. Малолітній [PERSON] навчається у Хмельницькій середній ЗОШ І-ІІІ ступенів № 25 ім. І. Огієнка, що підтверджується довідкою від 12.07.2022 року №01-39/200 та від 25.04.2022 року № 01-39/81. При цьому відповідно до копії висновків про психо-емоційний стан малолітнього [PERSON] від 28.05.2022 року та від 01.07.2022 року вбачається прихильність дитини до проживання разом із батьком і йому протипоказана зміна місця проживання та є потреба у психокорекції його стану. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді даної справи щодо місця проживання дитини суд насамперед виходить з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримується балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в його інтересах. Також, судом враховано рішення виконавчого комітету ХМР ( орану опіки і піклування ) № 367 від 09.06.2022 року щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] . Таким чином, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, надавши належну правову оцінку доказам, суд, дотримуючись принципу найкращих інтересів дитини, приходить до висновку про визначення його місця проживання з батьком. Доводів, які б свідчили про те, що є обставини, які суперечать такому висновку суду, відповідачем не надано та не встановлено судом під час розгляду справи. Судові витрати по справі становлять 992 грн. 40 коп. та стягуються з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved