Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначила, що 14 грудня 2016 року між фізичною особою підприємцем [PERSON] (Виконавець) та [PERSON] , що є власницею квартири [ADDRESS] , укладено Договір № 1Ю-84 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до п.1.1 предметом цього Договору є забезпечення Виконавцем надання послуг на платній основі з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , а Споживач забезпечує своєчасну повну оплату таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Виконавець надає послуги відповідно до встановленого тарифу який на момент укладання цього договору становив 4 гривні 32копій за 1 квадратний метр загальної площі квартири згідно з переліком послуг (додаток №1 до Договору) п.1.2 цього Договору. В разі зміни тарифу, оплата Споживачем наданих йому послуг здійснюється за новим тарифом з часу його введення без додаткового узгодження із Споживачем та без внесення змін до цього Договору але з обов`язковим повідомленням Споживача. Розрахунковим періодом є календарний місяць, платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим п. 1.4 Договору. Відповідно до довідки №38 від 17 грудня 2021 року з 01.02.2019 року тариф на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] становив 6 гривень 20 копійок. 3 01.11.2019року тариф на утримання вищезазначеного будинку становив 6 гривень 80 копійок, а з 01.01.2021 року по теперішній час тариф на утримання вищезазначеного будинку становив 8 гривень 00 копійок Зазначила, що виконавець житлово-комунальних послуг фізична особа підприємець [PERSON] надає житлово-комунальні послуги в повному обсязі. Квартира боржника [ADDRESS] є упорядкованим житловим приміщенням, забезпеченим всередині технічною можливість споживання всіх комунальних послуг. Відмов від споживання послуг споживач не заявляв, претензій по несправному інженерному устаткуванню в середині квартири та будинку не пред`являла, технічних заходів щодо обмеження можливості вжитку комунальних послуг не проводилось. Про те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] свідчить інформаційна довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.04.2021 року. Щомісяця фізична особа підприємець [PERSON] виконувала по будинку в якому розташована квартира боржника, повний комплекс житлово-комунальних послуг відповідно до тарифу на послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території. Претензій щодо якості або кількості послуг боржником не пред`являлось. Виходячи з цього суб`єкт підприємницької діяльності [PERSON] нараховувала розмір оплати за утримання будинку і споруд та прибудинкової території відповідно до повідомлення вих.. № 36 від 01.12.2021 року (додаток №8) та взаєморозрахунку із фізичними особами (додаток №9) і направляла боржнику квитанцію з розрахунками, в поштовий ящик який розміщений на першому поверсі будинку, однак боржник зобов`язання по оплаті не виконував. Таким чином суб`єкт підприємницької діяльності [PERSON] нараховувала розмір оплати за утримання будинку і споруд та прибудинкової території надсилала взаєморозрахунок із фізичними особами і направляла боржнику квитанцію в якій зазначений тариф 8 гривень за 1кв.м. з розрахунками, в поштовий ящик який розміщений на першому поверсі будинку, однак боржник зобов`язання по оплаті не виконував. Таким чином, відповідно до вище зазначених норм з однієї сторони, обов`язок боржника з оплати за фактично спожиті житлово-комунальні послуги та, з іншої сторони, право виконавця послуг фізичної особи підприємця [PERSON] вимагати цієї оплати прямо слідує із вищевказаних норм діючого законодавства та договору № 110-84 від 14 грудня 2016 року. До матеріалів справи залучено взаєморозрахунок із фізичними особами про нарахування квартплати, в якій відображено період нарахування сум за період, з 01.04.2019 по 30.11.2021 рік. Таким чином розмір вимог по даній позовній заяві складає 12598,96 гривень за період з 01.04.2019 по 30.11.2021 рік включно. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку який відображений в додатку (№ 11) 3% річних за період з 01.04.2019 по 29.12.2021 рік становить 1039,00гривень, а індекс інфляції за період з 01.04.2019 по 31.1 1.2021 рік становить 2097,81 гривні. Відповідно до розрахунку пені який відображений в додатку (№ 12) пеня за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2019рік по 28.12.2021 рік становить 1267,19гривень. 09.08.2021 року суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа підприємець [PERSON] звернувся за професійною правничою допомогою до Адвоката з приводу захисту своїх фінансових інтересів та понесла судові витрати. Отже, при захисті своїх прав та інтересів при подачі заяви до Ірпінського міського суду Київської області про стягнення заборгованості за комунальні послуги суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа підприємець [PERSON] понесла судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 гривень(додаток № 12) які складаються із збиранням документів, написання заяви про видачу судового наказу, сформування пакету документів для учасників процесу, написання позовної заяви і подачу її до суду, участь у судовому засіданні, прибуття до суду. На підставі наведеного позивач просить суд, стягнути з [PERSON] податковий номер [NUMBER] на користь фізичної особи підприємця [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 12598.96 гривень за період 01.04.2019 по 30.11.2021 рік включно. Стягнути з [PERSON] податковий номер [NUMBER] на користь фізичної особи підприємця [PERSON] 3% відсотки річних в сумі 1039,00гривень за період з 01.04.2019 по 29.12.2021 рік включно. Стягнути з [PERSON] податковий номер [NUMBER] на користь фізичної особи підприємця [PERSON] індекс інфляції в сумі 2097,81 гривні за період з 01.04.2019 по 30.11.2021 рік включно. Стягнути з [PERSON] податковий номер [NUMBER] на користь фізичної особи підприємця [PERSON] пеню в сумі 1267,19 гривень, за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2019рік по 24.12.2021 рік включно. Стягнути з [PERSON] податковий номер [NUMBER] на користь фізичної особи підприємця [PERSON] судовий збір в сумі 908,00 гривень. Стягнути з [PERSON] податковий номер [NUMBER] на користь фізичної особи підприємця [PERSON] 2000грн., які позивач поніс за надання правничої допомоги у вигляді складання позовної заяви та представництва у суді. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128-130 ЦПК України, шляхом направлення повістки поштовим зв`язком, та оголошенням на офіційному сайті Судової влади України, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 січня 2022 року позов Фізична особа-підприємець [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги було відкрито спрощене провадження у даній справі з викликом сторін. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. У судовому засіданні встановлено, відповідно до інформаційної довідки № 253595548 від 20.04.2021 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.13). Також встановлено, що 14 грудня 2016 року між фізичною особою підприємцем [PERSON] та [PERSON] , був укладений Договір № 1Ю-84 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.(а.с.10). Відповідно до п.1.1 предметом цього Договору є забезпечення Виконавцем надання послуг на платній основі з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , а Споживач забезпечує своєчасну повну оплату таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Виконавець надає послуги відповідно до встановленого тарифу який на момент укладання цього договору становив 4 гривні 32копій за 1 квадратний метр загальної площі квартири згідно з переліком послуг (додаток №1 до Договору) п.1.2 цього Договору. В разі зміни тарифу, оплата Споживачем наданих йому послуг здійснюється за новим тарифом з часу його введення без додаткового узгодження із Споживачем та без внесення змін до цього Договору але з обов`язковим повідомленням Споживача. Розрахунковим періодом є календарний місяць, платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим п. 1.4 Договору.(а.с.10-11) Відповідно до довідки №38 від 17 грудня 2021 року з 01.02.2019 року тариф на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] становив 6,20 грн. за 1м2. 3 01.11.2019року тариф на утримання вищезазначеного будинку становив 6,80 грн. за 1м2, а з 01.01.2021 року по теперішній час тариф на утримання вищезазначеного будинку становив 8,00 за 1м2.(а.с.12). Згідно із повідомленням ФОП [PERSON] вих. № 36 від 01 грудня 2021р., [PERSON] не сплачує за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території та станом на 30.11.2021 має заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 12 598,96 гривень за період з 01.04.2019 по 30.11.2021 року (а.с.14). Відповідно до наданого позивачем взаєморозрахунку з фізичними особами, [PERSON] за період з 01.04.2019 по 30.11.2021 нараховано заборгованість в сумі 12 598,96 грн. (а.с.15-15а). Відповідно до ст.22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Згідно із ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів; виступати засновником (учасником) інших юридичних осіб. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (далі - Закон № 1875-IV). Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1875-ІV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону № 1875-IV). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону № 1875-IV передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування частини другої статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18). Зважаючи на наведене, та ураховуючи, наданий позивачкою розрахунок заборгованості, суд доходить висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідачки 3 % річних в розмірі 1039,00грн., та інфляційних витрат у розмірі 2097,81грн. за період з 01.04.2019 по 30.11.2021 року, пені в сумі 1267,19грн., за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2019 по 30.11.2021 року. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд вирішує розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Такого Висновку дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18 та інших. Звертаючись до суду, ФОП [PERSON] зазначила розмір витрат на правничу допомогу, який становить 2 000 грн (а.с. 23) та у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, долучила до позовної заяви докази на підтвердження факту понесення таких витрат, зокрема, копії договору № 09/08/2021 про надання професійної правничої допомоги від 09 серпня 2021 року, укладеного між нею та адвокатом Колядою А.М., копію довіреності на представництво [PERSON] її інтересів та платіжне доручення № 197 від 09.08.2021р. про оплату послуг з надання правничої допомоги за договором № 09/08/2021 про надання професійної правничої допомоги на суму 2 000 грн. (а.с. 21-22). Згідно п. 2.3 договору № 09/08/2021 про надання професійної правничої допомоги, винагорода адвоката становить 2 000грн. та сплачується в день підписання договору. Також, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, зі [PERSON] на користь ФОП [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00грн.. На підставі ст. 509, 526, 530, 625 ЦК України,

Outcome: approved