Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

24.06.2021 року [PERSON] звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 14.12.2020 року [PERSON] отримав від [PERSON] 5\~200 доларів США, що еквівалентно 145\~600 грн., які зобов`язався повернути до 30.01.2021 року, про що склав розписку. Оскільки відповідач свої зобов`язання не виконав, кошти не повернув, позивач просить стягнути з нього 145\~600 грн. боргу за розпискою. Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.07.2021 року справу направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. 16.08.2021 року справа надійшла до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Від позивача надійшло клопотання, в якому він просив справу розглянути за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про час та дату судового засідання сповіщений належним чином, відзив на позов не надав, будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Розгляд справи проведено на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 14.12.2020 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 5\~200 доларів США та зобов`язався повернути їх у строк до 30.01.2021 року, що підтверджується розпискою (а.с. 3). Як вбачається з позову, відповідач кошти за розпискою позивачу не повернув. Згідно з офіційним курсом Національного банку України 5\~200 доларів США станом на 30.01.2021 року (кінцевий строк повернення коштів) становлять146\~603,08 грн. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є доведеними з його боку, а отже підлягають задоволенню. Крім того, згідно положень статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1456 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved