Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач Кредитна\~спілка «Шанс-Плюс»\~звернулась до\~суду з\~позовною заявою\~до відповідачів [PERSON] та\~ [PERSON] в якій просила стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № Д-215-11 від 9 лютого 2021 року в розмірі 22373,07 гривень. В позовній заяві позивач Кредитна спілка «Шанс-Плюс» вказує про те, що між Кредитною спілкою «Шанс-Плюс», в особі Демидівського відділення №1, та [PERSON] 9 лютого 2021 року було укладено договір про споживчий кредит № Д-215-11. Згідно вказаного договору позивачем надано [PERSON] кредит в розмірі 16000,00 гривень строком на 12-ть місяців, тобто до 9 лютого 2022 року, зі сплатою 72% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 3.3 договору про споживчий кредит № Д-215-11 від 9 лютого 2021 року визначено, що розмір та строк сплати процентів за користування кредитом і основної суми кредиту здійснюється згідно графіка платежів, що є Додатком 1 до договору та невід`ємною його частиною. Для забезпечення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит № Д-215-11 від 9 лютого 2021 року між Кредитною спілкою «Шанс-Плюс» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № Д-215-11 від 9 лютого 2021 року. З моменту отримання кредиту, [PERSON] повернення кредиту та сплату процентів згідно графіка не проводила, тому виникла кредитна заборгованість. Таким чином, станом на 9 травня 2022 року виникла заборгованість за кредитним договором № Д-215-11 від 9 лютого 2021 року в розмірі 22373,07 гривень, а саме: 9366,13 гривень неповернутого кредиту (основної суми кредиту), 5006,94 гривень несплачених відсотків за користування кредитом. Крім того, у зв`язку з порушенням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № Д-215-11 від 9 лютого 2021 року, відповідно до п. 7.3 вказаного кредитного договору, позивачем нараховано штраф у розмірі 50% від суми одержаного споживачем кредиту за таким договором. Розмір штрафу становить 8000,00 гривень. Про заборгованість за договором про споживчий кредит № Д-215-11 від 9 лютого 2021 року Кредитною спілкою «Шанс-Плюс» неодноразово було повідомлено відповідачів шляхом направлення їм претензій про заборгованість №8 від 9 лютого 2022 року, №12 від 26 квітня 2022 року. Проте, після отримання даних претензій оплата заборгованості згідно умов кредитного договору відповідачами проведена не була. У позовній заяві позивач Кредитна спілка «Шанс-Плюс» просила стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №Д-215-11 від 9 лютого 2021 року в розмірі 22373,07 гривень та 2481,00 гривень понесених судових витрат на оплату судового збору. 19 липня 2022 року від позивача Кредитної спілки «Шанс-Плюс» до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог. У своїй заяві позивач вказує про те, що оскільки відповідач [PERSON] частково сплатила борг в сумі 2000,00 гривень, тому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит №Д-215-11 від 9 лютого 2021 року в розмірі 20373,07 гривень та 2481,00 гривень понесених судових витрат на оплату судового збору та просить розгляд справи провести без участі представника позивача (а.с. 44). 5 вересня 2022 року від позивача Кредитної спілки «Шанс-Плюс» до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог. У своїй заяві позивач вказує про те, що оскільки відповідач [PERSON] частково сплатила борг в сумі 1000,00 гривень, тому Кредитна спілка «Шанс-Плюс» просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит №Д-215-11 від 9 лютого 2021 року в розмірі 19373,07 гривень та 2481,00 гривень понесених судових витрат на оплату судового збору (а.с. 58). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягав на задоволені позовних вимог в повному обсязі. В судовому\~засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги\~позивача визнала\~частково та\~пояснила,\~що дійсно вона отримала у Кредитній спілці «Шанс-Плюс» за договором про споживчий кредит кошти в сумі 16000,00 гривень. Борг своєчасно не сплачувала через скрутне матеріальне становище. Відповідач [PERSON] пояснила також,\~що поручителем є її чоловік [PERSON] , який хворіє та за станом здоров`я не може з`явиться в судове засідання. Крім цього, вона доглядає непрацездатну матір. [PERSON] пояснила також, що визнає позовні вимоги позивача в частині стягнення основної суми кредиту та відсотків. Після пред`явлення до суду позову нею було сплачено 6 липня 2022 року 2000,00 гривень боргу по кредиту та 18 серпня 2022 року - 1000,00 гривень. Відповідач [PERSON] не погоджується з тим, щоб з неї було стягуто штраф в розмірі 8000,00 гривень, оскільки, на думку відповідачки, стягнення з неї неустойки (штрафу) у період дії воєнного стану є незаконним. В судове\~засідання 5\~вересня 2022\~року відповідач [PERSON] не з`явився, хоч про час та місце судового розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку (а.с. 53). Суд, заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~у разі\~визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для\~відмови у\~прийнятті визнання\~відповідачем [PERSON] позовних вимог в частині стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту та відсотках, не встановлено. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. 6 липня 2022 року відповідачем [PERSON] до суду подано заяву про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату нею боргу по кредиту в сумі 2000,00 гривень та довідки КНП «ЦПМСД» Демидівської селищної ради № 67 від 5 липня 2022 року. 18 серпня 2022 року відповідачем [PERSON] до суду подано заяву про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату нею боргу по кредиту в сумі 1000,00 гривень. В ході розгляду справи сторони (їх представники) інших заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно договору про споживчий кредит № Д-215-11 від 9 лютого 2021 року укладеного між Кредитною спілкою «Шанс-Плюс», в особі Демидівського відділення №1, та [PERSON] (а.с. 4, 5-6, 9-12), Кредитна спілка «Шанс-Плюс» надає [PERSON] кредит в розмірі 16000,00 гривень на строк 12-ть місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 72% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Повернення кредиту та сплата відсотків повинна здійснюватися шляхом сплати грошових коштів згідно встановленого графіка платежів (а.с. 11зв.-12), що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Дослідженими в судовому засіданні видатковим касовим ордером від 9 лютого 2021 року (а.с. 16), заявою про надання споживчого кредиту від 9 лютого 2021 року (а.с. 8), встановлено, що Кредитною спілкою «Шанс-Плюс» було видано [PERSON] кредит згідно договору про споживчий кредит №Д-215-11 від 9 лютого 2021 року в розмірі 16000,00 гривень. З довідки про фактичну сплату та розрахунок заборгованості (а.с. 17) вбачається,\~що станом\~на 9\~травня 2022 року, заборгованість за договором про споживчий кредит №Д-215-11 від 9 лютого 2021 року становить 22373,07 гривень, з яких: 9366,13 гривень неповернутого кредиту (основної суми кредиту), 5006,94 гривень несплачених відсотків за користування кредитом; 8000,00 гривень штрафу за невиконання умов кредитного договору, що передбачено п. 7.3 вказаного кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що після пред`явлення до суду позову відповідачем [PERSON] було сплачено заборгованість за договором про споживчий кредит в загальній сумі 3000,00 гривень. У зв`язку з чим, з довідки про фактичну сплату та розрахунок заборгованості станом на 5 вересня 2022 року, вбачається, що заборгованість за договором про споживчий кредит №Д-215-11 від 9 лютого 2021 року становить 19373,07 гривень, з яких: 9366,13 гривень неповернутого кредиту (основної суми кредиту), 2006,94 гривень несплачених відсотків за користування кредитом; 8000,00 гривень штрафу за невиконання умов кредитного договору, що передбачено п. 7.3 вказаного кредитного договору. Проте, згідно п. 3.5 договору про споживчий кредит № Д-215-11 від 9 лютого 2021 року у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за кредитним договором про споживчий кредит в повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора в такій черговості: 1) у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені відсотки за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачується сума кредиту та відсотки за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачується неустойка та інші платежі відповідно до цього договору. Таким чином, відповідно до умов договору сплачені відповідачем [PERSON] після пред`явлення позову кошти в загальній сумі 3000,00 гривень повинні в першу чергу зараховуватись на погашення простроченої до повернення суми кредиту. А тому, заборгованість за договором про споживчий кредит №Д-215-11 від 9 лютого 2021 року становить 19373,07 гривень, з яких: 6366,13 гривень неповернутого кредиту (основної суми кредиту), 5006,94 гривень несплачених відсотків за користування кредитом; 8000,00 гривень штрафу за невиконання умов кредитного договору, що передбачено п. 7.3 вказаного кредитного договору. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки [PERSON] не здійснювала повернення кредиту згідно встановленого графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, тому суд приходить до висновку, що [PERSON] неналежним чином виконувала умови договору. В силу ч. 1\~ст. 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ч. 2\~ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як встановлено згідно договору поруки №Д-215-11 від 9 лютого 2021 року відповідач [PERSON] зобов`язувався відповідати перед Кредитною спілкою «Шанс-Плюс» за належне виконання [PERSON] зобов`язань встановлених згідно договору про споживчий кредит №Д-215-11 від 9 лютого 2021 року (п. 2.1, п. 2.2 Договору поруки). Відповідальність поручителя настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за договором про споживчий кредит. Згідно п.\~2.2\~договору поруки\~№Д-215-11\~від 9\~лютого 2021\~року (а.с.\~20)\~відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] у разі порушення боржником зобов`язання, несуть солідарну відповідальність. Дослідженими доказами по справі встановлено, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, у встановлені кредитним договором №Д-215-11 від 9 лютого 2021 року строки, не виконано. Враховуючи вказані\~обставини справи\~та правові\~норми,\~суд приходить\~до висновку\~про обгрунтованість\~позовних вимог\~позивача та\~їх задоволення,\~в зв`язку\~з чим\~заборгованість за\~договором про\~споживчий кредит\~№Д-215-11\~від 9\~лютого 2021\~року підлягає стягненню солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача Кредитної спілки «Шанс-Плюс» в розмірі 19373,07 гривень, з яких відповідно до п. 3.5 умов договору: 6366,13 гривень неповернутого кредиту, 5006,94 гривень нарахованих відсотків за користування кредитом та 8000,00 гривень штрафу (у розмірі 50% від суми кредиту). Щодо посилань відповідача [PERSON] на безпідставність позовних вимог позивача про стягнення штрафу в розмірі 50% від суми одержаної споживачем за таким договором, а саме: 8000,00 гривень, оскільки, на її думку, стягнення з неї неустойки (штрафу) у період дії воєнного стану є незаконним, то суд відмічає наступне. Згідно п.\~18\~ Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З матеріалів справи вбачається, що термін дії договору про споживчий кредит № Д-215-11 від 9 лютого 2021 року визначено строком на 12-ть місяців, тобто до 9 лютого 2022 року. Нарахування позивачем за невиконання умов договору штрафу згідно п. 7.3 договору про споживчий кредит № Д-215-11 від 9 лютого 2021 року здійснено до 24 лютого 2022 року та підстави для нарахування штрафу в позивача виникли до 24 лютого 2022 року. За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення штрафу згідно п. 7.3 договору про споживчий кредит № Д-215-11 від 9 лютого 2021 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, що складаються з 2481,00 гривень, сплаченого при поданні до суду позовної заяви судового збору, підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача, як такі, що документально підтверджені (а.с. 1). При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує роз`яснення п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», яким визначено, що у випадку задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір відшкодовується відповідачами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Підстав для звільнення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 11, 553-555, 611, 625 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до ст.ст. 526, 553, 554, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 206, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved