Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом в обґрунтування якого зазначив, що 18 січня 2007 року він з відповідачкою зареєстрував шлюб у Товстенській селищній раді Заліщицького району, Тернопільської області. Від подружнього життя в них є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . 14 травня 2018 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області прийнято рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яким шлюб між ними розірвано. [PERSON] з 2010 року перебуває за межами України, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини [PERSON] не надає, її вихованням не займається. У зв`язку із цим позивач просив суд: позбавити [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS], материнських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх доходів платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення нею повноліття. Також просив судові витрати покласти на відповідачку. Ухвалою судді від 31.05.2022 року було відкрито провадження у цій справ та призначено підготовче судове засідання на 30.06.2022 року. Ухвалою суду від 30.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 27.07.2022 року У зв`язку з повітряною тривогою розгляд справи було відкладено на 05.08.2022 року. Ухвалою суду від 05.08.2022 року задоволено клопотання представник позивача адвоката Квятковського Д. В. та зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України у 10-денний строк з дня отримання ухвали надати суду інформацію: чи перебуває громадянка України [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] за кордоном з 2010 року. Розгляд справи відкладено на 14.09.2022 року. В судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат Квятковський Д. В. позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві та просять суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечила та суду пояснила, що її колишній чоловік та свекруха налаштували дитину проти неї, у зв`язку з чим починаючи з 2017 року у неї виникли перешкоди у спілкуванні з донькою. До цього вона систематично спілкувалася з дитиною по скайпу, з 2010 року і до досягнення дитиною 3 років вона щомісячно перераховували по 50 євро на її утримання, з 2013 по 2014 рік по 150 євро, а з 2014 і по 2017 рік 200 євро, а також щомісчяно передавала сумки з харчами. Приблизно у травні-червні 2017 року приїжджала до доньки на причастя. Вона заробила в Італії кошти на які придбала квартиру у м. Чортків, а тому її донька у разі подальшого навчання, може там проживати. Запевнила суд, що вона має материнські почуття до своєї доньки, бажає та буде в подальшому брати участь у вихованні своєї дитини, надавати їй матеріальну допомогу, турбуватися про доньку, а тому просить суд не позбавляти її батьківських прав. Щодо задоволення позовної вимоги про стягнення з неї аліментів на утримання дитини не заперечувала. Представник Орган опіки та піклування Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, подавши клопотання відповідно до якого просить справу розглядати у відсутності їх представника, при розгляді даної справи покладаються на думку суду. Заслухавши сторони провадження, пояснення свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Судом установлено, що 18 січня 2007 року позивач з відповідачкою зареєстрували шлюб у Товстенській селищній раді Заліщицького району, Тернопільської області актовий запис № 01. Від подружнього життя в них є неповнолітня дочка [PERSON] [INFO] /свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.11.2008 р./. 14 травня 2018 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області прийнято рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яким розірвано шлюб між [PERSON] до [PERSON] , зареєстрований 18.01.2007 року Товстенською селищною радою Заліщицького району Тернопільської області актовий запис №01. Згідно довідки Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області від 28 лютого 2022 року № 453 виданої [PERSON] про те, що він дійсно має на утриманні дочку [PERSON] . Як вбачається з довідки виданої [PERSON] про склад сім`ї Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області від 31 березня 2022 року № 546 до складу сім`ї входить [PERSON] - уповноважений власник; [PERSON] - дочка; [PERSON] - мама. Відповідно до інформації з довідки Товстенської селищної ради Заліщицького району, Тернопільської області від 31 березня 2022 року № 547 виданої [PERSON] про те, що його дочка - громадянка [PERSON] дійсно проживає, зареєстрована разом з ним за адресою [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні. Згідно довідки виданої Загальноосвітньою школою І-ІП ступенів смт. Товсте від 05.04.2022 р. №19 [PERSON] дійсно навчається у 8- А класі даної школи і знаходиться на утриманні батька [PERSON] . Згідно довідки Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області від 13 квітня 2022 року № 126 [PERSON] дійсно не проживає по [ADDRESS] з 2010 року і по даний час, так як знаходиться за межами України. Згідно висновку органу опіки та піклування Товстенської селищної ради № 949 від 13 вересня 2022 року, орган опіки та піклування вважає не доцільним позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно до її малолітньої доньки [PERSON] [PERSON] суду пояснила, що вона є матір`ю позивача та бабусею онуки [PERSON] після виїзду за кордон невістки вихованням дитини займається вона та її син [PERSON] . Не заперечує, що мати [PERSON] , передавала з-за кордону гроші на утримання онуки та сумки з харчами. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вихованням дитини займається батько та бабуся. Мати участі і житті і вихованні дитини не приймає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] проживає з батьком і бабусею, які нею і опікуються. [PERSON] , не проживає з донькою [PERSON] , оскільки вже давно проживає за кордоном. Свідок [PERSON] суду пояснила, що нею опікується батько та бабуся. Батько купує їй усі необхідні речі. Мати з 2017 року участі у її вихованні не приймає. Тоді й бачила її останній раз. Почала виходити на зв`язок з нею, тільки коли почалася війна. Минулого року привітала її листівкою на день народження. Вона не хоче спілкуватися з матір`ю, оскільки має на неї велику образу. Вважає, що між нею та матір`ю порушилися батьківські стосунки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона знайома з відповідачкою з 2013 року і може охарактеризувати [PERSON] лише з позитивної сторони. Вона була свідком, як [PERSON] передавала гроші та сумки з ласощами доньці [PERSON] . Також вона бачила, як [PERSON] спілкувалася з дитиною по скайпу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є бабусею [PERSON] . Коли вона приїжджала до онуки, то вона їй розповідала, що батько лежить п`яній у сусідній кімнаті. ЇЇ донька [PERSON] відносилася до [PERSON] добре, передавала гроші та подарунки. Спочатку стосунки між мамою і донькою були добрі, а потім розладналися. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч. 1 та 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 3, 155 СК України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. На підставі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківський прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі № 209/2821/15-ц. Згідно ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] посилався на ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків. Суд зазначає, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість його виконати, але не вчиняє до цього жодних дій. Тому, жодні інші обставини, як - то ухилення матері чи батька від утримання дитини, не можуть призвести до позбавлення батьківських прав. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Судом встановлено, що позивачем не доведено систематичне ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, а також того, що вона злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому систематично - це значить, що батьки неодноразово притягувалися до відповідальності (адміністративної, цивільної, громадської), але висновків не зробили. Суд приймає до уваги пояснення відповідачки про її бажання брати участь у житті дитини, а також посилання її на те, що невідвідування нею дитини впродовж тривалого строку зумовлене погіршенням відносин із батьком дитини, з яким вона розлучилася. Доводи сторони позивача про те, що відповідачка не виконує обов`язку щодо виховання та утримання дитини, свідомо нехтує ними, суд відхиляє, оскільки з матеріалів справи ст. 184 КУпАП, невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей. Окрім цього, відповідачка у суді пояснила, що брала участь в утриманні дитини, надававши кошти на її утримання, готова її оздоровлювати у літній та різдвяний періоди в Італії, запевнила суд, що буде брати участь в її вихованні, утриманні та піклуватись про неї. Суд враховує, що відповідачка бере активну участь у судовому розгляді даної справи, і піклуючись про долю своїх майбутніх стосунків з дитиною надіслала на адресу суду заяву від 07.07.2022 року, в якій просила справу не розглядати без її участі та категорично заперечує проти позовної вимоги про позбавлення батьківських прав. Намір відповідачки утримувати свою дитину і надалі, підтверджується і тим фактом, що вона не заперечує щодо вимоги про стягнення з неї аліментів на користь доньки. Отже, вказані обставини свідчить про те, що поведінку матері у кращу сторону змінити можливо, і у її діях є бажання виконувати обов`язки матері щодо своєї доньки. Таким чином, у даному випадку не є доцільним позбавляти [PERSON] , батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини, застосовуючи такий захід впливу. Щодо вимоги про стягнення аліментів на користь дитини суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячноі до досягнення дитиною повноліття. В силу приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки [PERSON] позов в частині стягнення аліментів визнала, а судом не встановлено підстав того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову у цій частині. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] в дохід держави 992 грн. 40 коп. судового збору. На підставі ст. 164, 165, 180-182, 191 СК України,

Outcome: partial