Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку та визнання права власності в порядку спадкування. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказують на те, що 29.09.2005 року рішенням Одеської міської ради № 4811 - ІV позивачам [PERSON] , [PERSON] та їхній матері [PERSON] була надана у спільну сумісну власність земельна ділянка за кадастровим номером 5110137600:17:027:0009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , після чого була відкрита спадщина на належне спадкодавцю майно, до складу якого увійшли належна померлій частина у будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] та частина на вказану вище земельну ділянку за кадастровим номером 5110137600:17:027:0009. Позивачі зазначають, що ними було прийнято у спадщину за померлою матір`ю частину будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак, позивачі не змогли отримати свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з тих підстав, що не було виділено частки у спільній сумісній власності між трьома співвласниками - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З огляду на вищевикладене, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки за кадастровим номером 5110137600:17:027:0009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки за кадастровим номером 5110137600:17:027:0009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Суд констатує, що в ході розгляду справи представником позивачів [PERSON] було надано заяву збільшення позовних вимог, у якій представник позивача просила суд ухвалити рішення, яким: ?Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110137600:17:027:0009; ? Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110137600:17:027:0009; ?Визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на 1/6 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110137600:17:027:0009; ? Визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на 1/6 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110137600:17:027:0009. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 23.12.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.06.2022 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Одна, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує, та просить суд провести розгляд справи за відсутності позивачів та представника позивачів. Представник відповідача Одеської міської ради в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк представник відповідача не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності представника відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 29.09.2005 року рішенням Одеської міської ради № 4811 - ІV [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] була надана у спільну власність земельна ділянка за кадастровим номером 5110137600:17:027:0009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 111862 від 01.08.2007 року (а.с. 15). У вказаному Державному акті частки учасників спільної власності не визначені. [INFO] померла мати позивачів, яка є одним із співвласників вказаної вище земельної ділянки, [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 16). Після смерті [PERSON] була відкрита спадщина на належне спадкодавцю майно, до складу якого увійшли належна померлій частина у будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] та частина на вказану вище земельну ділянку за кадастровим номером 5110137600:17:027:0009. Суд констатує, що на виконання вимог ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 10.01.2022 року про витребування доказів, Суворовською державною нотаріальною конторою у м. Одеса було надано копію спадкової справи за № 74/2020 до майна померлої [INFO] гр. [PERSON] . Так, із досліджених судом матеріалів вказаної вище спадкової справи встановлено, що 24.01.2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. 17.07.2021 року державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Мойсеєвою С.О. позивачам були видані свідоцтва про право на спадщину за законом кожному по 2/3 часток житлового будинку під [ADDRESS] . Однак, в той же час державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Мойсеєвою С.О. 17.07.2021 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,0580 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за кадастровим номером 5110137600:17:027:0009, що належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Так, обґрунтовуючи відмову у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку, державним нотаріусом було зазначено, що у Державному акті власниками відповідної земельної ділянки зазначені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак, частки у праві власності на вищевказану земельну ділянку не визначені. У зв`язку з цим нотаріус не може визначити розмір частки у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку, яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно приписів ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 3 - 5 ст. 89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. З огляду на вище викладене, беручи до уваги той факт у Державному акті Серії ЯЕ № 111862 від 01.08.2007 року не визначено часток учасників спільної власності, суд доходить висновку, що, в силу приписів ст. 86 ЗК України, земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за кадастровим номером 5110137600:17:027:0009 належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності у рівних частках, а саме по 1/3 кожному. Частиною 1 статті 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, беручи до уваги презумпцію рівності часток у праві спільної сумісної власності, суд доходить висновку про доцільність здійснення поділу земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за кадастровим номером 5110137600:17:027:0009 із визначенням частки співвласників, шляхом визнання за [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці у праві власності на вказану вище земельну ділянку. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилося в момент його смерті. Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Зважаючи на положення ст.ст. 1218, 1220 ЦК України у зв`язку із смертю [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на належну їй 1/3 частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за кадастровим номером 5110137600:17:027:0009. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України) або особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд констатує, що виходячи з матеріалів спадкової справи № 74/2020 до складу спадкоємців померлої [PERSON] належать її діти - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. Таким чином, зважаючи на обставини справи, відсутність у правовстановлюючому документі, а саме у Державному акті про право власності на земельну ділянку, визначення часток у праві спільної власності, що стало перешкодою для видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачами по 1/6 частці право власності в порядку спадкування на належну померлій [PERSON] частку у праві спільної сумісної власності у розмірі 1/3 на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за кадастровим номером 5110137600:17:027:0009. Згідно приписів ч. 1 ст. 81 та ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи, надавши оцінку всім доказам, суд констатує, що такі є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даного позову та належному судовому захисті порушених спадкових прав позивачів. На підставі та

Outcome: approved