Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати зареєстрований між ними шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 29.04.2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 141. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] . Позивач зазначила, що їхнє подружнє життя з відповідачем не складалося через те, що вони мають різні характери та погляди на життя, між ними зникло взаєморозуміння та довіра, що призвело до фактичного розпаду сім`ї, яка з серпня 2022 року існує лише формально. Після фактичного розпаду сім`ї син залишився проживати з позивачем та перебуває на її утриманні. У зв`язку з тим, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та є недоцільним, вона просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON] , а також стягнути аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~ Позивач у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві зазначила, що просить розглядати справу за її відсутності. За вх. № 17249/22 від 14.09.2022 від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він не заперечує проти позовних вимог, просить розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 29.04.2017 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 141, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , що видане 29.04.2017 року. Від вказаного шлюбу сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до вказаного свідоцтва про народження, відповідач є батьком [PERSON] . Подружнє життя сторін не склалося через те, що вони мають різні характери та погляди на життя, ведення господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння та довіра, що призвело до фактичного розпаду сім`ї, яка існує лише формально. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до\~ст. 110 СК України. Відповідно до\~ст. 112 ч. 2 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч. 2ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3\~ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Дитина проживає разом з матір`ю, відповідач має обов`язок щодо утримання сина, проте у добровільному порядку його не виконує, тому наявні підстави для задоволення вимоги про стягнення аліментів. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved