Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно. В позові зазначив, що [INFO] померла його матір [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки, загальною площею 0,6932 га та 0,9915 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] ; майновий пай члена КСП «Промінь» с. Лисогірка Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області відповідно до свідоцтва (майнового сертифікату) серії ОД-ХІІ-Х №000612 та майновий пай члена КСП «Промінь» с. Лисогірка Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області відповідно до свідоцтва (майнового сертифікату) серії ОД-ХІІ-Х №000589 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивач являється спадкоємцем за заповітом після померлої та прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Крім позивача, спадщину після смерті [PERSON] також прийняла її дочка [PERSON] . Разом з тим, через виниклий між ними спір щодо розподілу спадкового майна та в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з цим, позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку, а тому просить визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. В підготовче засідання позивач та його представник не з`явились, однак від останнього до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі та у відсутність позивача. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання також не з`явилась, надавши до суду заяву, в якій визнала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила розглянути цивільну справу у її відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4\~ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.09.2021 року Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів цивільної справи встановлено, що [PERSON] належали дві земельні ділянки, площами 0,9915 га та 0,6932 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , збудований в 70-х роках минулого століття. Ці обставини підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №162517385 та №162517056 від 06.04.2019 року, а також копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого 30.11.2021 року на ім`я [PERSON] . Крім того, відповідно до копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ОД-ХІІ-Х №000612, виданого 03.12.2007 року Лисогірською сільською радою та копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 27.11.2007 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Налдіною М.М. та зареєстрованого в реєстрі за №5162, [PERSON] була власником двох майнових паїв члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», с. Лисогірка Кодимського району Одеської області, кожен вартістю 2940 гривень, або 0,14290 відсотків. За життя, а саме 05 лютого 2020 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений 05.02.2020 року секретарем виконавчого комітету Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області Пан Т.А., який зареєстровано в реєстрі за №12. Цим заповітом все належне їй майно [PERSON] заповіла своєму сину [PERSON] . Ця обставина свідчить про те, що спадкування здійснюється за заповітом. Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №394/02-14 від 05.09.2022 року) вбачається, що за заявою [PERSON] до майна померлої, подану ним 30.11.2021 року, заведена спадкова справа №356/2021. Ця обставина вказує на те, що [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. Крім того, відповідно до змісту копії довідки Слобідської селищної ради ради Кодимського району Одеської області №1221 від 26.10.2021 року (а.с.20) донька спадкодавиці [PERSON] [PERSON] постійно проживала та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де також постійно проживала її мати. Ця обставина свідчить про те, що відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавицею та у такий спосіб прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Однак, як вбачається з листа державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №394/02-14 від 05.09.2022 року) [PERSON] відмовилась від належної їй частки спадкового майна на користь позивача [PERSON] . В матеріалах цивільної справи відсутні відомості про те, що [PERSON] мала право на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] . З огляду на це суд вважає, що саме позивач [PERSON] набув право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] а саме: дві земельні ділянки, площами 0,9915 га та 0,6932 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області; два майнові паї члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», с. Лисогірка Кодимського району Одеської області, кожен вартістю 2940 гривень, або 0,14290 відсотків та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] . Разом з тим, частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що 30 листопада 2021 року державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів та виниклими спірними питаннями. Ця обставина підтверджується листом №1149/02-14 від 30.11.2021 року. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що за [PERSON] не визнається право на дві земельні ділянки, площами 0,9915 га та 0,6932 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області; два майнові паї члена колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», с. Лисогірка Кодимського району Одеської області, кожен вартістю 2940 гривень, або 0,14290 відсотків та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] . За таких обставин позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права. Відповідно до ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії - відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Крім того, із матеріалів справи встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , який ввійшов до складу спадкового майна, було збудовано в 70-х роках минулого століття. Отже, право власності на будинок померла [PERSON] набула до 01 січня 2004 року у визначеному Цивільним кодексом УРСР порядку. Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в інформаційному листі від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що у разі спадкування жилого будинку, побудованого до 2004 року та щодо якого відсутні правовстановлюючі документи, за рішенням суду може бути визнано право власності в порядку спадкування при наявності виписки з погосподарської книги, технічного паспорту на будинок. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19 також вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Таким чином, при відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач [PERSON] позбавлений можливості оформити своє право на прийняту спадщину шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідних свідоцтв про право на спадщину, тому належним способом захисту його порушеного спадкового права є визнання за ним в судовому порядку права власності на належне спадкодавцеві [PERSON] спадкове майно. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.4 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.9 ст. 5\~ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Як вбачається з копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 30.11.2017 року, виданого на ім`я [PERSON] , останній має статус інваліда ІІ-ї групи довічно у зв`язку із загальним захворюванням. Аналіз цього письмового доказу вказує на те, що [PERSON] звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях в розумінні п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір». За таких обставин, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1222 гривні 92 копійки, враховуючи, що ціна позову становить 122 292 гривні 09 копійок, а розмір ставки судового збору за подання до суду фізичною особою позову майнового характеру становить 1 відсоток від ціни позову.

Outcome: approved