Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 25 листопада 2021 року, в якій просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування належним їй на праві приватної власності житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке належить їй на праві приватної власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23 травня 2017 року. Продавцем квартири за договором був [PERSON] . На момент укладення правочину продавці як попередні власники квартири надали нотаріусу довідку ЖБК «РАССВЕТ-30» про відсутність зареєстрованих осіб у відчужуваній квартирі. Однак, у 2021 році, маючи намір зареєструвати в житловому приміщенні місце проживання своєї матері, [PERSON] звернулася до Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, де їй повідомили про наявність в її квартирі зареєстрованого місця проживання двох осіб. Із витребуваних ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року відомостей за поданою нею заявою про забезпечення доказів до подання позову, [PERSON] дізналась персональні дані цих осіб це [PERSON] та [PERSON] . Фактично вказані особи в квартирі не проживають з 06 вересня 2016 року, ці люди їй не знайомі, не є членами її сім`ї, дійсне їх місце проживання вона не знає. Оскільки зняти з реєстраційного обліку місце проживання [PERSON] та [PERSON] в позасудовому порядку вона не має можливості, в той час як реєстрація відповідачів обмежує її права як власника та змушує нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що створює для неї відповідні незручності, тому за захистом своїх прав та інтересів вона вимушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 14 січня 2022 року (головуючий суддя Євтушенко О.І.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження (а.с.27). За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №322 від 13 червня 2022 року та протоколу справу передано в провадження судді Ткаченку А.В., яку ухвалою суду від 20 червня 2022 року прийнято ним до свого провадження (а.с.39). Правом на участь в судовому засіданні представник позивача та її представник адвокат Примаков К.О. не скористалися, останній подав клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про час та місце проведення судового засідання повідомлялися неодноразово належним чином, однак не з`явилися, причини неявки не відомі, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явився, згідно з попередньо поданою заявою просив розглядати справу за його вдісутності. Разом з тим, з листа Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 30 серпня 2022 року №10/39-2565 слідує, що відповідно до рішення Криворізької міської ради від 26 січня 2022 року №1069 «Про внесення змін до рішення міської ради від 31 березня 2016 року №381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» повноваження з реєстрації місця поживання громадян з 01 травня 2022 року делеговані департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради. Згідно з рішенням Саксаганської районної у місті ради від 16 лютого 2022 року №145 «Про внесення змін до рішення районної у місті ради від 17 грудня 2021 року» №120 «Про затвердження структури виконавчих органів Саксаганської районної у місті ради, загальної чисельності апарату районної у місті ради та її виконавчих органів», з 01 травня 2022 року зі структури виконавчих органів районної у місті ради виключено відділ реєстрації місця проживання громадян. Враховуючи це представник прохала замінити третю особу у справі відповідно до делегованих повноважень. Однак суд не вбачає доцільності у здійсненні заміни третьої особи, оскільки з огляду на характер та предмет спору, ухвалення рішення по справі не вплине будь-яким чином на права та інтереси Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, якому делеговано повноваження відділу реєстрації місця проживання громадян. Враховуючи викладене, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідачів, їх неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженого Законом України №2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 \~Закону України «Про правовий режим воєнного стану» \~у період воєнного стану повноваження \~судів не можуть бути припинені. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] загальною площею 34,9 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., яку вона придбала у попереднього власника [PERSON] (з урахуванням згоди його дружини [PERSON] на відчуження нерухомого майна) на підставі договору купівлі-продажу від 23 травня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. (а.с.8-9). Право власності за [PERSON] зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 травня 2017 року (а.с.10). Відповідно до п.5.1 договору, продавець свідчить, що ніхто не перебуває на реєстраційному обліку у відчужуваній квартирі (а.с.9). Разом з тим, як вказувала позивач, що підтверджується довідкою Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради №38994 від 18 листопада 2021 року (а.с.12) за даними реєстру територіальної громади м. Кривий Ріг наявна інформація про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] таких осіб: [PERSON] , [INFO] з 28 листопада 2002 року, [PERSON] , [INFO] з 18 серпня 2008 року. Аналогічні відомості про вказаних осіб зазначені в довідках, наданих органом реєстрації місця проживання громадян на запит суду в порядку ст.186 ЦПК України (а.с.25, 26). При цьому, відповідно до довідки ЖБК «РАССВЕТ-30» №34 від 23 листопада 2021 року та акта від 23 листопада 2021 року, засвідченого підписами сусідів та головою ЖБК «РАССВЕТ-30» [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою не мешкають з 06 вересня 2016 року, виїхали в приміщення після його продажу [PERSON] (а.с.13, 14). Таким чином,\~в ході судового розгляду встановлено, що попередні власники квартири [ADDRESS] здійснили її продаж без перевірки актуальної інформації про осіб, які значились в ній зареєстрованими на момент укладення правочину з [PERSON] позивачем по справі, що наразі призводить до створення перешкод позивачеві у здійсненні нею права власності від порушень, не пов`язаних з володінням майном, яке в силу ст.16 ЦК України підлягає захисту в судовому порядку шляхом пред`явлення негаторного позову. Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між дійсним власником та членами сім`ї колишніх власників житла, які регулюються ст.346 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.п.33,34 Постанови №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Крім того, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника (його родичів, членів сім`ї) такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК України), адже чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового в частині збереження права користування житлом членів сім`ї колишнього власника у випадку зміни власника. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач є повноправним власником житла, права володіння, користування та розпорядження яким вона не має можливості реалізовувати в повному обсязі, оскільки відповідачі, будучи членами сім`ї колишніх власників житла, права на яке у них припинились з підстав відчуження майна на підставі цивільно-правової угоди, залишаються там зареєстрованими. При цьому, фактом своєї реєстрації в квартирі [ADDRESS] , де відповідачі не проживають з вересня 2016 року, останні чинять позивачеві перешкоди у здійсненні нею права власності, яке за даних обставин підлягає захисту судом із задоволенням пред`явленого [PERSON] негаторного позову шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. При цьому суд зауважує, ст.24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відтак дане рішення після набрання ним законної сили є достатньою правовою підставою для зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів, кожного окремо, на користь [PERSON] по 454 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved