Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав відповідачку відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказав на те, що за рішенням суду місце проживання сина визначено разом з батьком . Син знаходиться на повному утриманні позивача, відповідачка ухиляється від своїх прямих обов`язків по вихованню дитини, не спілкується з ним, та не проявляє материнської опіки та піклування. Доказом відсутності власного бажання у відповідачки є її заява в якій вона просить позбавити її батьківських прав. 04.07.2022 р. провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Сторони в підготовче засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, звернулися з заявами про розгляд справи в їх відсутності, позивач позов підтримав, а відповідач вимоги визнала. Представник третьої особи подав до суду висновок Служби у справах дітей виконавчого комітету Фонтанської сільської ради. За нормами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов є підстави для прийняття рішення в підготовчому засіданні. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] перебував з гр. [PERSON] , [INFO] у шлюбі, який був зареєстрований 07.02.2007 року Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 77. Від спільного подружнього життя в батьків народився син [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27.09.2016 року справа № 523/11450/16 - ц, шлюб між [PERSON] , та [PERSON] розірвано. Після припинення шлюбних стосунків між батьками та по теперішній час дитина проживає спільно з батьком за адресою: [ADDRESS] . Позивач повністю забезпечує дитину піклується про стан здоров`я сина його фізичний, духовний розвиток, забезпечує необхідним харчуванням та медичним доглядом. 28.04.2022 р. [PERSON] у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Єфремова О.С. склала заяву, якою надала згоду на позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , а також підтвердила, що не виконує свої материнські обов`язки по відношенню до сина, не приймає участі у його вихованні, не піклується станом йогоо здоров`я, фізичним, духовним та моральним розвитком, та не забезпечує здобуття сином обовязкового рівня освіти. 12.07.2022 р. відповідачка [PERSON] також подала до суду заяву, в якій вказала про ознайомлення з матеріалами справи, позов про позбавлення її батьківських прав визнає і просить слухати справу в її відсутності. 05.09.2022 р. до суду подано заяву неповнолітнім [PERSON] , складену в присутності батька [PERSON] , за змістом якої [PERSON] вказує про обізнанність справи про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Не має жодних заперечень та підтримує позов батька . За висновком від 17.06.2022 р. Служба у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області вважає доцільним позбавити батьківських прав і [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як видно з висновку, на засіданні комісії були присутні обоє батьків, де батько неповнолітнього повідомив, що син повністю перебуває на його утриманні, а мати дитини визнала, що вона не виконує свої материнські обов`язки відношенню до сина не бере участі у вихованні сина, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний моральний розвиток, а також не бере участі у забезпеченні здобуття сином обов`язково рівня освіти. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За нормами частин 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно з ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитини. Відповідно до ч.2 ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Відповідно до ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За роз`ясненнями, що містяться в п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно з нормами ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Підстав для сумніву у достовірності висновку спеціалістів, його компетентності або об`єктивності у суду не має. Таким чином, виходячи з встановлених в судовому засіданні фактів, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з боку позивача доведено той факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої доньки: тривалий час не займається вихованням та духовним розвитком дитини, життям та здоров`ям не цікавиться, не приділяє батьківської турботи по відношенню до свого неповнолітнього сина, тому вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Outcome: approved