Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом, в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , та просить суд ухвалити рішення яким відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та стягнути з відповідачки на користь дитячого державного закладу, в якому буде перебувати малолітня дитина [PERSON] , аліменти на її утримання в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. При цьому представник позивача посилається на те, що малолітня [PERSON] народилась [INFO] . Мати дитини [PERSON] , [INFO] , разом з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження малолітньої відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що мати дитини відповідачка [PERSON] , візуально знаходилась під діями наркотичних чи психотропних засобів, проявляла напади агресії та погрожувала суїцидом. Зі слів працівників поліції вчиняла у присутності малолітньої дитини постріли з пістолету марки «Флобер», знаходилась в неадекватному стані. Ознаки незабезпечення малолітньої дитини належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, доглядом, який відповідає віку та сезону, не встановлено. Малолітня дитина була невідкладно направлена до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» для проведення та документування результатів медичного обстеження дитини та, у разі необхідності, надання медичної допомоги. При первинному огляді дитини на тілі були виявлені укуси комарів, спостерігався нежить. Відповідно до розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 27.08.2021 № 492-01 малолітню [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері [PERSON] . Наказом служби у справах дітей Одеської міської ради від 27.08.2021 № 205 малолітню дитину поставлено на первинний облік. Представник позивача зазначив, що згідно ст.170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. З урахуванням викладеного та, враховуючи інтереси дитини, вони вимушені звернутись до суду з даним позовом. Позивач: представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування - Чорнобай О.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила їх задовольнити та прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. Третя особа: представник Служби у справах дітей Одеської міської ради - Альошин О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Третя особа: представник Одеської місцевої прокуратури №1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити. При цьому в ході розгляду справи з боку відповідачки письмових звернень до Служби у справах дітей Одеської міської ради з метою побачень та повернення дитини не було. Крім того доказів працевлаштування, поновлення паспорту, медичних довідок, щодо стану здоров`я, [PERSON] також не надано. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] народилась [INFO] (актовий запис про народження № 3116, складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.06.2020р.. Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження малолітньої відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що мати дитини - відповідачка [PERSON] , [INFO] , разом з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з інформацією, отриманою службою у справах дітей Одеської міської ради від суб`єктів виявлення та/або організації соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, про домашнє насильство та ймовірну наявність загрози життю та здоров`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідно до пункту 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020р. № 585, працівником служби у справах дітей Одеської міської ради спільно з працівниками органу Національної поліції та працівником бригади швидкої допомоги 26.08.2021р. було проведено оцінку рівня безпеки дитини та встановлено рівень безпеки дитини, як «дуже небезпечно». Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що мати дитини відповідачка [PERSON] , [INFO] , візуально знаходилась під діями наркотичних чи психотропних засобів, проявляла напади агресії та погрожувала суїцидом. Зі слів працівників поліції вчиняла у присутності малолітньої дитини постріли з пістолету марки «Флобер». Знаходилась в неадекватному стані. Ознаки незабезпечення малолітньої дитини належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, доглядом, який відповідає віку та сезону, не встановлено. Малолітня дитина була невідкладно направлена до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» для проведення та документування результатів медичного обстеження дитини та, у разі необхідності, надання медичної допомоги. При первинному огляді дитини на тілі були виявлені укуси комарів, спостерігався нежить. Відповідно до повідомлення відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції ГУНП в Одеській області від 27.08.2021 № 60.4-4590 у відношенні матері дитини відповідачки [PERSON] , [INFO] , складено адміністративний протокол за частиною першою статті 184 КУпАП та направлено до Київського районного суду м. Одеси для вирішення питання щодо притягнення останньої до адміністративної відповідальності згідно чинного законодавства. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини другої статті 170 Сімейного кодексу України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. Згідно розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 27.08.2021 № 492-01 малолітню [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері - [PERSON] . У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Наказом служби у справах дітей Одеської міської ради від 27.08.2021 № 205 малолітню [PERSON] , [INFO] , поставлено на первинний облік. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу (ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, відповідачка є офіційно не працевлаштованою не піклується про здоров`я, моральний, фізичний, духовний розвиток дитини, необхідних умов для виховання дитини не створила, дитина не забезпечена доглядом відповідно віку, що свідчить про ухилення від виконання матір`ю своїх обов`язків з виховання дитини. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно із ч.ч.2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Суд звертає увагу відповідачки на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дитини слід зазначити наступне. Частиною 4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, підлягають задоволенню.

Outcome: approved