Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Заявлені вимоги мотивовані тим, що Позивачка є бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] . Батьками малолітньої [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , та донька позивачки - [PERSON] , [INFO] . [INFO] донька позивачки [PERSON] померла, а дитина залишилась під фактичною повною опікою бабусі та на її повному утриманні. З часу народження дитини її вихованням, розвитком та доглядом за нею, за станом її здоров`я займається позивачка. Відповідач фактично усунувся від виховання власної дитини, не утримує її та не виконує жодних батьківських обов`язків. Дитина взагалі не знає батька та він нею не цікавиться. Після смерті доньки згідно з наказом від 10.03.2022 №197 «Про тимчасове влаштування [PERSON] , [INFO] » малолітня [PERSON] влаштована в родину бабусі [PERSON] . Позивачка самостійно виховує та навчає дитину, матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний та моральний розвиток, піклується про неї та створює всі належні умови для розвитку її природних здібностей. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, взагалі не цікавиться станом її здоров`я, залишив дитину без моральної, фізичної та матеріальної підтримки, що є для дитини психологічною травмою. Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав, у зв`язку із чим позивачка звернулася до суду із даним позовом і просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідно до ст.243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка недосягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст.55 ЦК України). Відповідно до ст.244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. [PERSON] позитивно характеризується за місцем роботи, отримує відповідний дохід у вигляді заробітної плати, що надає змогу утримувати дитину. [PERSON] також позитивно характеризується за місцем проживання, скарг за час її проживання не надходило (з 1991 року), що підтверджується відповідною довідкою від 18.06.2022. Також [PERSON] не має хронічних захворювань чи вад здоров`я, не перебуває на обліку ані у психіатра, ані у нарколога, за станом здоров`я опікунство здійснювати може, про що вказано у висновку про стан здоров`я від 30.06.2022. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , де й проживає родина. Крім того, [PERSON] ніколи не притягалась до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Виходячи з того, що позивачка фактично виконує функції опікуна відносно малолітньої [PERSON] , та приймаючи до увагу теплі відносини між ними, а також їх родинні зв`язки та гарне ставлення одна до одної, просять суд про призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] . Виходячи з того, що батько дитини не надає жодної фінансової допомоги на утримання дитини, одночасно з позбавленням батьківських прав просить просити суд про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі однієї четвертої від всіх його видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно й до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка, її представник не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в порядку, встановленому ЦПК України. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явився, подав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , та заяву про слухання справи без участі представника. Також представником третьої особи подано заперечення в частині позовних вимог щодо встановлення опіки. Ці вимоги вважають передчасними, оскільки після набуття [PERSON] , [INFO] , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та проведеної роботи відділом по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з [PERSON] щодо постановки її на облік як кандидата в опікуни, районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району будуть вжиті заходи щодо влаштування дитини під опіку. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення, суд згідно ст.280-281 ЦПК України розглядає справу без участі відповідача на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Мати дитини [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Місце фактичного проживання (перебування) чоловіка наразі невідоме. Після смерті матері дитини [PERSON] згідно з наказом Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 10.03.2022 №197 «Про тимчасове влаштування [PERSON] , [INFO] » малолітня [PERSON] тимчасово влаштована в родину бабусі [PERSON] . Позивачка [PERSON] і малолітня [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] . Згідно доводів позову, які підтверджені висновком комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 18.08.2022, вихованням, розвитком та доглядом за дитиною займається позивачка. Згідно листа від 14.06.2022 №03-07/91 ДНЗ (ясла-садок) №286 «Полунична галявина» ЗМР, у 2019-2020 роках дитина відвідувала ДНЗ у супроводі матері. Листом від 14.06.2022 №1436/01-06 КНП «ЦПМСД №9» повідомлено, що станом здоров`я дитини піклується бабуся [PERSON] , яка належним чином піклується про стан здоров`я дитини, звертається до Центру та виконує всі рекомендації лікаря-педіатра дільничного. Батька дитини [PERSON] жодного разу до лікаря-педіатра не звертався, станом здоров`я не цікавився. Спеціалістами відділу служби у справах дітей було здійснено вихід у родину позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , проведено обстеження умов проживання, встановлено, що помешкання облаштовано для проживання та виховання дитини. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спору щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування від 13.08.2022, орган опіки та піклування дійшов висновку, беручи до уваги, що [PERSON] неналежним чином не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітньої доньки, права і інтереси якої повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту прав та інтересів дитини, вважати за можливе позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). За частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Проаналізувавши всі досліджені докази, суд приходить до висновку, що батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання доньки, оскільки не цікавиться її здоров`ям, життям та подальшою долею, проживає окремо від неї, намірів змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не виявляє. Враховуючи вище наведе, а також тривалість часу, протягом якого відповідач без жодних об`єктивних перешкод не виконує своїх батьківських обов`язків відносно доньки, суд прийшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав як обґрунтованого та доведеного доказами. При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи вимоги в частині встановлення опіки та призначення опікуна суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Пункт 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 (далі - Порядок), зазначає, що діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, провадять органи опіки та піклування, якими є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування). Частина 1 пункту 24 Порядку встановлює, що статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям, батьки яких позбавлені батьківських прав, що підтверджується рішенням суду. Згідно абз. 1 пункту 35 Порядку, після встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у містах Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім`ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу). Отже, опіка (піклування) встановлюється після набуття дитиною статусу дитини позбавленої батьківського піклування. Відповідно до ст. 61 ЦК України орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 3 ст. 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відтак, наразі суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд виходить з наступного. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 15 СК України, статті 180 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу, у тому числі і щодо обов`язку утримувати дитину. Такий обов`язок матері, батька відповідно до частини першої статті 121 СК України ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Оскільки у справі встановлено, що мати дітей померла, батько з дитиною не проживає, кошти на утримання дитини не надає, то відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У справі встановлено, що дитина тривалий час проживає разом з бабою [PERSON] . Слід зазначити, що частина третя статті 242 ЦК України прямо допускає існування інших законних представників, крім батьків (усиновлювачів) та опікунів. Так, законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа. Відповідно до частини другої статті 258 СК України, частини третьої статті 242 ЦК України, частини першої статті 56 ЦПК України, частини першої статті 59 ЦПК України баба і дід, за умови, що дитина проживає з ними тривалий час, є її законними представниками і мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних онуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня подачі заяви. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Встановивши, що дитина фактично проживає з бабою, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття, відповідно до вимог ст.ст. 181-183, 191 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 992,40 грн.

Outcome: partial