Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, мотивуючи свої вимоги наступним. Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.03.2021, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Переслідуючи мету шахрайського заволодіння плодами волоського горіху, які [PERSON] привіз для реалізації, обумовлюючи їх вартість за ціною, вищою середньо ринкової, [PERSON] зловживаючи довірою потерпілого, ввівши останнього в оману, не маючи на меті повертати [PERSON] вартості отриманого товару, обманним шляхом переконав його у добросовісності та правдивості своїх дій, які полягали у поверненні грошових коштів після перепродажу плода волоського горіху, придбаного у [PERSON] , погодивши із потерпілим остаточну ціну в розмірі 14 236 грн. У такий спосіб, 13.03.2018 шляхом обману потерпілого [PERSON] та зловживаючи його довірою, [PERSON] , не маючи наміру на виконання прийнятих на себе зобов`язань, шляхом шахрайства, виписав аркуш паперу, засвідчений своїм підписом та печаткою, у якому зазначив суму боргу за придбані плоди волоського горіха, які отримав від [PERSON] і дату їх отримання, однак в подальшому узятих на себе зобов`язань по поверненню грошових коштів у сумі 14 236 грн., за придбані ним плоди волоського горіха, не виконав, а заволодів даним майном та розпорядився ним на власний розсуд. Пiсля чого, завершуючи реалiзацiю свого злочинного умислу на шахрайське заволодіння чужим майном, коли обумовлений з [PERSON] термiн на повернення грошових коштів в сумі 14 236 грн. минув, [PERSON] , вимкнув свій мобільний телефон, знищив сім-карту мобільного оператора, призупи підприємницьку дiяльнiсть та самоусунувся від будь-яких зустрічей та контак з потерпілим. В подальшому, з моменту вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, по сьогоднішній час ним не вживалось жодних заходів, щодо відшкодування заподіяної шкоди, сім`я позивача за вказаний період зазнала значних фінансових втрат. На момент подачі позову матерiальна шкода становить 14 236 грн., та крiм майновоi шкоди, позивачу було заподіяно також і моральну шкоду. Вона полягає у душевних стражданнях, які [PERSON] зазнав у зв`язку із пережитою подією кримінального правопорушення. Просить стягнути з відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 190 КК України, у розмірі 14 236 грн., та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності у якій вказав, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії вироку Тульчинського районного суду Вінницького суду від 18.03.2021, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (а.с. 4-14). Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи визнання відповідачем позову суд вважає, що з останнього слід стягнути на користь позивача 14 236 грн. матеріальної шкоди. Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За п. 5, 9 Постанови Пленуму № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином, вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що є безспірним той факт, що протиправними діями відповідача, внаслідок яких він заволодів грошовими коштами позивача, останній зазнав моральних страждань. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судом враховано, що відповідач визнав позовні вимоги позивача в розмірі 10 000 грн, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов задоволено повністю, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved