Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Відповідач у справі [PERSON] є батьком малолітньої доньки позивача [PERSON] , [INFO] . Відповідач з моменту припинення шлюбу червень 2021 року - не займається вихованням та утриманням своєї дитини, не здійснює догляду за нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не проявляє жодного бажання до спілкування з дитиною, уникає виконання судового рішення про стягнення аліментів на дитину. Мати дитини [PERSON] , на вихованні та утриманні якої перебуває малолітня дитина, із відповідним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав 25 липня 2022 року звернулася до суду. Після отримання 02 серпня 2022 року інформації з підтвердженням зареєстрованого місця проживання відповідача (а.с. 24), ухвалою суду від 03 серпня 2022 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче провадження (а.с. 25). Відзиву на позов відповідач не подав. Ухвалою суду від 25 серпня 2022 року (а.с. 36) підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті. Позивач по справі [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але подала заяву про те, що не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а.с. 41). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання (а.с. 40), не повідомив про причину неявки, не просив про відкладення справи чи про її розгляд без його участі. Третя особа: Представник органу опіки та піклування Шпиківської селищної ради, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи (а.с. 39) до суду не з`явився, але подав заяву про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 43). На підставі ч. 3 ст. 211, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи у відкритому судовому засіданні без участі відповідача та представників треті осіб. Враховуючи заяву позивача (а.с. 41) та обставину, що відповідач, отримавши ще 04 серпня 2022 року ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви (а.с. 27), відзиву на позов не подав, суд вважає, що наявні всі умови, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, а тому ухвалив про заочний розгляд справи. Представник позивача адвокат Кугутюк О.В. (а.с. 18-20) позовні вимоги [PERSON] підтримав і пояснив: Позивач з відповідачем мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . Фактично відразу після народження дитини відповідач залишив сім`ю і виїхав до своїх батьків, а з моменту припинення шлюбу жодним чином не виказує своєї прихильності до дитини, не бажає з нею спілкуватися, а також не надає їй будь-якого матеріального утримання. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 листопада 2019 року (а.с. 9) стверджується, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Тульчинського районного суду від 24 червня 2021 року, яке набрало законної сили 27.07.2021 (а.с. 7-8), розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було укладено 19 квітня 2019 року, а також, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] . Зібраними позивачем і дослідженими судом доказами встановлено, що батько дитини не приймає участі у вихованні та утриманні дитини фактично з народження: не цікавиться життям доньки, не піклується про фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Таке, зокрема, стверджується обставинами, викладеними у заочному рішенні Тульчинського районного суду Вінницької області від 24 червня 2021 року (а.с. 68). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Шпиківської селищної ради № 54 від 15.06.2022 (а.с. 14), визнано доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] . Суд також звертає увагу, що відповідно до постанови про відкриття провадження № 66721692 від 06 вересня 2021 року (а.с. 10), розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 11) та довідки про неотримання аліментів (а.с. 12), [PERSON] станом на 18 травня 2022 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] на загальну суму у розмірі 16\~342 гривні 41 копійка. Таким чином, він з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів не сплатив жодної суми на утримання дитини. Таким чином, вищенаведеними доказами стверджено, що відповідач по справі [PERSON] , свідомо тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї малолітньої доньки, в результаті чого дитина позбавлена його батьківської опіки, любові і турботи. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН\~\~20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. При вирішенні позову в частині вимоги про позбавлення батьківських прав, суд враховує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, що розрив сімейних зв`язків повинен бути пропорційним до ризиків збереження таких зв`язків, що у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Верховний Суд у своїй постанові від 14 травня 2020 року у справі № 420/1753/18 зазначив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У цій конкретній справі суд переконаний, що дитина ніколи не мала батьківської турботи з боку її біологічного батька, що вона фактично з народження таку турботу отримувала лише від своєї матері, що між дитиною та її батьком не існує ніяких сімейних зв`язків, а тому від їх офіційного розриву не може настати якихось негативних наслідків для інтересів дитини. Тому, з врахуванням права дитини на належне батьківське виховання, її інтересів та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України [PERSON] має бути позбавлений батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 992 гривні 40 копійок судового збору (а.с. 3). Саме така сума судових витрат підлягає компенсації позивачу з відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу. Виходячи із приписів ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката включають в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, допомогу, пов`язану зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; іншу правнича допомога, пов`язана зі справою. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Наданими стороною позивача документами, зокрема, квитанцією до прибуткового касового ордера від 20.06.2022 (а.с. 20), додатком до договору про надання правової допомоги від 20.06.2022 (а.с. 19) доведено, що [PERSON] на правничу допомогу адвоката вже витратила 6 000 гривень, а всього має понести таких витрат на загальну суму 12\~000 гривень. Такий розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний зі складністю справи та обсягом виконаної адвокатом роботи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (підготовку позову, вивчення судової практики, представництво інтересів сторони в суді і т.п.). Відповідно до норм ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, зокрема, у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також і судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 12 000 гривень. Таким чином, позивач [PERSON] понесла у цій справі судові витрати на загальну суму 12 992 гривні 40 копійок (12000 грн + 992,40 грн), і вони підлягають стягненню з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved