Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Таргоній В.М. звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю дочки в розмірі по 750 000грн., кожному. Позов мотвує тим, що 24.01.2019 р. поїзд №749 (локомотив ЧС8 №019) під управлінням машиніста ТЧ-1 ВСП "Локомотивне депо Київ-Пасажирський" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця", скоїв наїзд на [PERSON] , [INFO] , яка внаслідок цього від отриманих травм померла. 25.01.2019 року за фактом настання цієї події було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019140160000051 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого Відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області від 21.02.2019 р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №12019140160000051закрито. Згідно Висновку експерта №8/2019 від 15.02.2019 р., тілесні ушкодження, які стали причиною смерті [PERSON] , утворилися прижиттєво, одномоментно чи в швидкій послідовності від дії твердих тупих предметів, таких як виступаючі масивні частини рухомого залізнодорожнього транспорту з наступним відкиданням тіла на полотно залізної дороги. В лікарському свідоцтві про смерть №8/2019 від 25.01.2019 р. та довідці про причину смерті [PERSON] також зазначено, що причиною смерті є травмування пішохода при зіткненні з поїздом. З урахуванням наведеного вище, невідновності заподіяної шкоди, її тривалості та глибини страждань, позивачі оцінюють розмір грошового відшкодування завданої їм моральної шкоди у грошовому еквіваленті - 1 500 000 грн., тобто по 750 000 грн. кожному з батьків загиблої. 06.09.2021 відкрито провадження у справі. 01.10.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву. У поданому відзиві просять відмовити [PERSON] та [PERSON] у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зміст відзиву зводиться до того, що [PERSON] було порушено п.2.4; 2.8 Правил безпеки руху на залізничному транспорті та допущена груба необережність, а саме: перехід колії при закритому шлагбаумі та увімкненій світловій та звуковій сигналізації. Із змісту постанови про закриття кримінального провадження № 12019140160000051 від 21.02.19 вбачається, що [PERSON] 24.01.2019 о 18.56 ( в темну пору доби) рухалася через охоронюваний переїзд в м. Броди по вул.22 Січня. Переїзд автоматично було перекрито, оскільки наближався поїзд, були включені звукові і світлові сигнали, а також черговим були подані гучні сигнали свистком та включений прожектор. Однак, [PERSON] не реагувала на вигуки і прохання чергового зупинитися, оскільки слухала музику через вушну гарнітуру. Потерпіла продовжила рух через переїзд, не дивлячись по сторонах, і коли поїзд переїжджав переїзд, перебувала саме на колії. Таким чином, поїзд № 749 Київ - Івано-Франківськ, рухаючись в напрямку м. Івано-Франківськ на залізничному переїзді в м. Броди по вул.22 Січня, здійснив наїзд на [PERSON] . Під час досудового розслідування встановлено, що смерть [PERSON] стала наслідком нещасного випадку до якого призвела неуважність [PERSON] під час проходження залізничного переходу в навушниках. З пояснень машиніста та помічника машиніста електровоза випливає, що потерпіла рухалась через закритий охоронюваний переїзд, не реагуючи на звукові та світлові сигнали. Було застосовано екстрене гальмування, проте уникнути наїзду не далось. Вважає, що розмір моральної шкоди 750 000 гривень на кожного із позивачів не відповідає принципу розумності та справедливості, враховуючи обставини справи, визначений позивачами розмір моральної шкоди є надмірним, жодних доказів в підтвердження факту понесених сильних душевних страждань та пережитого нервового стресу, як зазначається у позові, до позовної заяви не додано. Крім цього, у разі задоволення (повністю або частково) судом позовних вимог, просять вказати порядок сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з суми, що задоволена, та особу на яку покладається обов`язок проведення такої оплати. 07.10.2021 представником позивачів адвокатом Таргонієм В.М. подано відповідь на відзив у якому зазначає, що питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (ч. 2 ст. 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану, тощо). У постанові про закриття кримінального провадження №12019140160000051 від 21.02.2019 р. зазначено, що смерть [PERSON] стала наслідком нещасного випадку, до якого призвела неуважність дівчини та її перебування у навушниках. Вважає, що порушення Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, згідно практики Верховного Суду є предметом оцінки судом доказів у сукупності, але в жодному разі не с підставою для відмови у відшкодуванні моральної шкоди батькам загиблої. Щодо доведеності моральної шкоди, зазначив, що згідно практики Верховного Суду, сам факт загибелі дочки під час ДТП є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань її батьків, враховуючи те, що згідно з частиною 1 статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Втрата батьками 17-річної доньки є однозначним свідченням моральних страждань позивачів. Тому, посилання відповідача на недоведеність перенесених переживань є безпідставним та суперечить практиці Верховного Суду. Щодо розміру моральної шкоди, то при визначенні розміру моральної шкоди обов`язково враховується те, як позивачі оцінюють розмір грошового відшкодування спричиненої моральної шкоди, оскільки моральна шкода є особистісним і нерозривно пов`язана з особою. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 25.05.2001р. №5 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» при визначенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен враховувати в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, то мають значення для вирішення спору. 18.10.2021 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. На думку відповідача, смерть дочки позивачів настала з її власної вини, внаслідок її грубої необережності, оскільки вона переходила залізничний переїзд, закритий шлагбаумом, не реагувала на звукові та світлові сигнали та попередження людей, а отже однією з причин загибелі є грубе порушення померлою Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, що тягне за собою зменшення суми відшкодування. Крім того відповідно до Висновку Великої Палати Верховного суду, викладеного в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. Тому, просить відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 15.11.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] позов підтримали з підстав наведених в позовній заяві, просять його задовольнити в повному обсязі. Пояснили, що смерть дочки [PERSON] для них - це непоправима втрата. На час трагедії вона навчалася в 11 класі, була розумною дитиною, готувалася до вступу у вищий навчальний заклад, і в цей день йшла на репетиторство. Цю втрату вони перенесли з глибоким сумом і горем. Глибину їх душевних страждань не можливо оцінити, тому заявлений розмір моральної шкоди вважають таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні представник відповідача - представник АТ «Українська залізниця» адвокат Кобко О.Л. позов не визнала, дала пояснення аналогічні наведеним у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив. Просить в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або осопрюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.25). 24.01.2019 р. поїзд №749 (локомотив ЧС8 №019) під управлінням машиніста ТЧ-1 ВСП "Локомотивне депо Київ-Пасажирський" Регіональної філії "Південно-Західна залізниця", скоїв наїзд на [PERSON] , [INFO] , яка внаслідок цього від отриманих травм померла. Факт смерті підтверджено свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.16). 25.01.2019 року за фактом настання цієї події було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019140160000051 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області від 21.02.2019 р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №12019140160000051, закрито у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення (а.с.14-15). Згідно Висновку експерта №8/2019 від 15.02.2019 р. тілесні ушкодження, які стали причиною смерті [PERSON] , утворилися прижиттєво, одномоментно чи в швидкій послідовності від дії твердих тупих предметів, таких як виступаючі масивні частини рухомого залізнодорожнього транспорту з наступним відкиданням тіла на полотно залізної дороги (а.с.17-21). В лікарському свідоцтві про смерть №8/2019 від 25.01.2019 р. та довідці про причину смерті [PERSON] від 25.01.2019 також зазначено, що причиною смерті є травмування пішохода при зіткненні з поїздом(а.с.22-24). Як випливає з акту комісійного огляду електровоза ЧС8-019 від 25.01.2019, що є складовою Матеріалів службового розслідування аварії, електровоз ЧС8-019, на момент аварії був у технічно справному стані, зокрема автогальмівне обладнання та сигнали високої і малої гучності знаходились в справному стані. Було перевірено роботу прожекторів на обох кабінах електровоза, вони теж були справні (а.с.64а). Із пояснень машиніста та помічника машиніста електровоза випливає, що потерпіла [PERSON] рухалась через закритий охоронюваний переїзд, не реагуючи на звукові та світлові сигнали. Було застосовано екстрене гальмування, проте уникнути наїзду не вдалось (а.с.61-63). Згідно листа-відповіді з РФ "Львівська залізниця" AT "Українська залізниця" вих.№НЮ-1/2618 від 30.07.2021 р., поїзд №749 обслуговується локомотивом ЧС8 №019 приписного парку Регіональної філії "Південно-Західна залізниця"(а.с.10) . Згідно інформації Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» наїзд на [PERSON] скоїв машиніст [PERSON] , який 24.01.2019 слідував поїздом №749 «Київ-Пасажирський - Івано-Франківськ» при локомотиві серії ЧС9-019 (в т.ч. по станції «Броди») з 23 червня 2014року по 11 листопада 2020року працював у виробничому підрозділі «Локомотивне депо Київ-Пасажирський» регіональної філії на посаді машиніста електровоза дільниці експлуатації локомотивів (а.с.136-138). Відповідно до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно із ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до вимог частин 2 та 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ч.3 ст.23 ЦК України, згідно з якою враховується характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також інші обставини, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У пункті 5 ч. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце у випадках, спеціально передбачених законодавством. Водночас, за приписами ч.2. ст.1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Правила безпеки громадян на залізничному транспорті України, що затверджено наказом Міністерства транспорту України 19.02.98 N 54 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 березня 1998 р. за N 193/2633 визначають вимоги щодо безпеки громадян при користуванні послугами залізничного транспорту, знаходженні на території та об`єктах залізничного транспорту. Громадяни, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Зокрема, п. 2.4. Правил передбачено, що наближаючись до залізничного переїзду, громадяни повинні уважно стежити за світловою і звуковою сигналізацією, а також положенням шлагбаумів. Переходити колії дозволяється тільки при відкритому шлагбаумі. Відповідно до п. 2.8 Правил пішоходам забороняється, переходити та переїжджати залізничні колії при закритому положенні шлагбаума або при червоному світлі світлофора та звуковому сигналі переїзної сигналізації. Із змісту постанови про закриття кримінального провадження № 12019140160000051 від 21.02.19 вбачається, що [PERSON] 24.01.2019 о 18.56 ( в темну пору доби) рухалася через охоронюваний переїзд в м. Броди по вул.22 Січня. Переїзд автоматично було перекрито, оскільки наближався поїзд, були включені звукові і світлові сигнали, а також черговим були подані гучні сигнали свистком та включений прожектор. Однак, [PERSON] не реагувала на вигуки і прохання чергового зупинитися, оскільки слухала музику через вушну гарнітуру. Потерпіла продовжила рух через переїзд, не дивлячись по сторонах, і коли поїзд переїжджав переїзд, перебувала саме на колії. Таким чином, поїзд № 749 Київ - Івано-Франківськ, рухаючись в напрямку м. Івано-Франківськ на залізничному переїзді в м. Броди по вул.22 Січня, здійснив наїзд на громадянку [PERSON] (а.с.14-15) Суд враховує, що шкода позивачам завдана смертю їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що спричинило та буде спричиняти позивачам протягом усього життя душевні страждання, зазначені обставини істотно змінюють життя позивачів, тягнуть за собою зараз та потягнуть у подальшому з віком додаткові зусилля з їхнього боку на організацію свого життя та матеріальне його забезпечення. Відновити становище, яке існувало до смерті дочки у житті позивачів не можливо. За наслідками смерті позивачі позбавлені матеріальної та моральної підтримки з боку померлої у житті в майбутньому. При цьому суд також враховує, що смерть дочки позивачів спричинена її особистою грубою необережністю, яка не реагувала на вигуки і прохання чергового зупинитися, оскільки слухала музику через вушну гарнітуру, продовжила рух через переїзд, не дивлячись по сторонах, і коли поїзд переїжджав переїзд, перебувала саме на колії, а отже однією з причин загибелі є грубе порушення померлою правил поведінки на залізничному транспорті, тому з урахуванням вимог ч.2 ст.1193 ЦК України, суд вважає визначений позивачами розмір відшкодування моральної шкоди, таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та підлягає зменшенню, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Крім цього, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного суду, викладений у постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. З урахуванням принципу розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів по 300 000 грн. моральної шкоди, кожному. Також згідно ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі ст.ст.15,16,23,1167,1168,1187 ЦК України,

Outcome: partial