Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

20 липня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на їхнього повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 3000 грн., з дня подачі позову і до закінчення сином навчання у червні 2024 року. В обґрунтування позову зазначала, що з 31 жовтня 1998 року вона та [PERSON] перебувають у шлюбі. У червні 2021 року вона подала до суду також позов про розірвання шлюбу між ними, оскільки з лютого 2018 року сторони разом не проживають. Згідно із судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2018 року у справі № 361/1208/18, із відповідача [PERSON] на її користь стягувалися аліменти на їхнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . На даний час син [PERSON] досяг повноліття, є студентом 1 курсу Київського національного торговельно-економічного університету денної форми навчання, факультету торгівлі та маркетингу, за навчальним планом здобувача ступеня вищої освіти "бакалавр", навчання закінчує у червні 2024 року, навчається син за контрактом, вартість його навчання за 4 роки становить 110000 грн. Відповідач [PERSON] як батько добровільно матеріальної допомоги повнолітньому сину [PERSON] , який продовжує навчання та потребує допомоги від батьків, не надає, хоча має таку можливість, оскільки він є людиною працездатного віку, у жовтні 2021 року йому виповнилося 45 років, він має стабільний дохід, про що свідчить сплата ним аліментів на неповнолітнього сина, тому відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, який продовжує навчання. Вона не в змозі самостійно забезпечити сина, який навчається, усім необхідним, тому змушена була звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позов, у якому зазначав, що офіційно він не працевлаштований, отримує нерегулярний мінливий дохід, щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, а також купівлю життєво необхідних побутових речей і приладдя, меблів, побутової техніки. Також він має батьків пенсійного непрацездатного віку, які потребують підтримки від нього. Водночас, він розуміє свій обов`язок утримувати свого сина і після досягнення ним повноліття під час його навчання та не має наміру від цього ухилятися, у зв`язку з чим позов визнає частково та не заперечує щодо стягнення з нього на корить позивача аліментів на їхнього повнолітнього сина, який продовжує навчання та у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від батьків, у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн., щомісячно, оскільки надавати допомогу в більшому розмірі можливості він не має. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом встановлено, що 31 жовтня 1998 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, актовий запис № 463. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття та проживає разом із матір`ю. Із договору № 1540д/6к-2020 про навчання (підготовку) від 10 вересня 2020 року, який укладено між Київським національним торговельно-економічним університетом (далі - КНТЕУ або Виконавець) і позивачем [PERSON] (далі - Замовник), вбачається, що освітні послуги надаються синові сторін [PERSON] за першим (бакалаврським) рівнем; факультет: Торгівлі та маркетингу; спеціальність: Журналістика; денна форма здобуття освіти. Термін навчання 3 роки 10 місяців. За умовами п. п. 4.2, 4.3 цього договору загальна вартість освітньої послуги становить 110000 грн. Замовник вносить плату готівкою або в безготівковій формі поетапно, зокрема, за 1-й курс у розмірі по 11850 грн. за семестр; 2-й курс у розмірі по 13050 грн. за семестр; 3-й курс у розмірі по 14350 грн. за семестр; 4-й курс у розмірі по 15750 грн. за семестр. Платіж вважається здійсненим при зарахуванні коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Із довідки № 1886 від 26 січня 2021 року, виданої КНТЕУ, вбачається, що повнолітній син сторін [PERSON] є студентом І-го курсу, здобуває ступінь вищої освіти "бакалавр", денна форма навчання, факультет торгівлі та маркетингу. Термін закінчення ним навчання - червень 2024 року. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно із ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказав на те, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. У п. 20 цієї ж постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейним кодексом України встановлений принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до вимог закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім дочці чи синові, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги від батьків, зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них вони (дочка, син) проживають. Стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їхньої життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку, тому потребують матеріальної допомоги від батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Верховний Суд у постанові від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зазначив, що тлумачення ст. 199 СК України дозволяє зробити висновок, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Верховний Суд у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 вказав на те, що стягнення аліментів на дочку, сина, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За змістом ч. 1 ст. 182, ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів (частки від заробітку (доходу)) на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, суд враховує, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо їх утримання у такому випадку, розмір необхідної матеріальної допомоги від батьків, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, можливість надавати таку матеріальну допомогу. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач [PERSON] у відзиві на позов, розуміючи свій обов`язок щодо утримання сина і після досягнення ним повноліття під час навчання, заявлені [PERSON] позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього сина сторін [PERSON] , який продовжує навчання, визнав частково, просив суд визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн., щомісячно, оскільки сплачувати аліменти в більшому розмірі об`єктивної можливості він не має. Також відповідач [PERSON] у відзиві на позов, виходячи із засад розумності та справедливості, просив надати йому можливість сплачувати за навчання сина безпосередньо на розрахунковий рахунок навчального закладу, шляхом переоформлення договору про надання освітніх послуг на нього (відповідача), що буде прямим доказом цільового використання коштів та дозволить уникнути застосування заходів контролю за їх використанням позивачем. Будь-яких доказів того, що сплачувати аліменти на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги від батьків, у розмірі більшому ніж 1300 грн., зокрема, довідки про його доходи, відповідач [PERSON] суду не надав. Посилання відповідача на те, що він має батьків пенсійного непрацездатного віку, які потребують підтримки від нього, особливо під час періодичних захворювань, є безпідставними, оскільки у матеріалах справи відсутні документи на підтвердження обставин допомоги батькам. Крім того, необхідність утримувати непрацездатних за віком батьків не виключає обов`язку [PERSON] як батька надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові [PERSON] , який продовжує навчання на платній основі та у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що повнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, встановлений законом обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання та у зв`язку з чим вони потребують матеріальної допомоги, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, ґрунтується на вимогах закону, проте підлягає задоволенню частково. Враховуючи бажання та намір відповідача [PERSON] сплачувати за навчання його сина безпосередньо на розрахунковий рахунок навчального закладу, шляхом переоформлення договору про надання освітніх послуг, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на їхнього повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги від батьків, у твердій грошовій сумі в розмірі 2400 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 20 липня 2021 року і до закінчення ним навчання 30 червня 2024 року, що, виходячи із загальної вартості надання навчання сина (110000 грн.) та терміну його навчання (3 роки 10 місяців), приблизно дорівнює вартості оплати одного місяця навчання його повнолітнього сина. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial