Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

В липні 2022 року [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення юридичного факту ( факту батьківства ), заінтересована особа: Жашківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), мотивуючи тим, що вона влітку 2006 року під час відпочинку в м. Одеса познайомилась з [PERSON] , [INFO] . Після відпочинку вони продовжували їхні стосунки, вважали себе парою. Вони зустрічались в різних містах, де проводили разом спільний час. В березні 2007 року вона дізналась, що вагітна, про що повідомила батькові дитини [PERSON] . На той час [PERSON] був студентом Ірпінського фахового коледжу економіки та права. Звістку про вагітність він сприйняв радісно, однак в зв`язку з тим, що [PERSON] не міг фінансово забезпечити її з дитиною, вони вирішили не одружуватись. Її батько погодився фінансово утримувати доньку з внуком коли він народиться. Під час всієї вагітності вона та [PERSON] постійно спілкувались та вважали себе сім`єю. [INFO] у неї та [PERSON] народилась донька [PERSON] , про що був зроблений відповідний актовий запис № 193 відділом реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області та видано свідоцтво про народження. Державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто у свідоцтві про народження доньки заявника відомості про батька вказані за її вказівкою, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після народження дитини [PERSON] визнав себе батьком, постійно купував необхідні речі для дитини, надавав посильну матеріальну допомогу та піклувався про її розвиток. Однак, вона та [PERSON] не мали можливостей проживати разом, оскільки тих коштів, які він заробляв у вільний від навчання час було недостатньо для того щоб винаймати квартиру та утримувати сім`ю. В період 2009-2010 роки [PERSON] служив у Збройних Силах України. Після завершення строкової служби, [PERSON] познайомив її та їх доньку зі своїми батьками, які на той час проживали в м. Чернівці. [PERSON] представив їх, як свою сім`ю. Батьки [PERSON] відразу побачили зовнішню схожість доньки [PERSON] з їхнім сином [PERSON] . Батьки [PERSON] проживали в м. Чернівцях у найманій квартирі, умов для спільного проживання сина [PERSON] з його сім`єю у них не було. На той час [PERSON] перебував у пошуках роботи, тому за спільним рішенням вона з донькою повернулись до її батьків у м. Жашків Черкаської області. Через певний час, вона з донькою переїхала до м. Чернівці, де проживала з [PERSON] та його батьками разом. В м. Чернівці донька [PERSON] була влаштована у дитячий садок. Коли донці виповнилось 6 років, вона разом з донькою [PERSON] переїхали до м. Біла Церква, де проживали у квартирі батьків [PERSON] . В Білій Церкві , донька [PERSON] пішла навчатись в ЗОШ № 9. Адміністрація школи та вчителі знали [PERSON] , як батька [PERSON] , у всіх документах він був вказаний як батько дівчинки. [PERSON] та вона й надалі підтримували тісні стосунки, вважали себе сім`єю, [PERSON] називала [PERSON] - батьком. Всі свята, відпустки вони проводили разом, мали спільних друзів. Питання про одруження вона та [PERSON] не піднімали, оскільки їх стосунки були міцними та надійними, а укладення шлюбу для них це була лиш формальність. У вересні 2015 року вона дізналась, що вагітна знову, про що повідомила батька майбутньої дитини - [PERSON] . Звістку про її вагітність [PERSON] сприйняв радісно. Однак, оскільки [PERSON] перебував у пошуках роботи, не міг матеріально утримувати сім`ю, за його переконанням, він не міг зареєструвати шлюб з нею. [INFO] у неї та [PERSON] народився син [PERSON] , про що був зроблений відповідний актовий запис № 88 Жашківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління І юстиції у Черкаській області та видано свідоцтво про народження. Державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто у свідоцтві про народження відомості про батька вказані за її вказівкою, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Не залежно від того, що шлюб між нею та [PERSON] не був укладений, вони прожила разом, вважали себе сім`єю. [PERSON] піклувався за своїх дітей. З 2018 року [PERSON] навчався у Академії патрульної поліції в м. Києві. Після закінчення Академії почав працювати дільничним Святошинського РОВД, далі у департаменті оперативної підтримки, дільничним у м. Біла Церква. З 2021 року [PERSON] працював у карному розшуку Голосіївського управління національної поліції у м. Києві. З моменту введення воєнного стану в Україні, з 24 лютого 2022 року [PERSON] також працював в органах національної поліції та був військовозобов`язаним. 28 лютого 2022 року під час активних бойових дій в м. Києві, [PERSON] отримав кульове поранення в голову. З моменту поранення та до [INFO] [PERSON] перебував на лікуванні у Київській міській лікарні № 17, шпиталь МВС України, Інститут нейрохірургії ім. Рамаданова м. Києва у стабільно важкому стані. Поки [PERSON] перебував на лікуванні, вона піклувалась про нього, відвідувала у лікарні. [INFO] [PERSON] помер, про що зроблено відповідний актовий запис № 12988 від 25 червня 2022 року, Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального І управління Міністерства юстиції (м. Київ). На сьогодні, їй необхідно встановити факт батьківства для призначення одноразової допомоги та пенсії у зв`язку із втратою годувальника доньці [PERSON] та сину [PERSON] . Батько і мати покійного [PERSON] визнають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] своїми кровним онуками та рідними дітьми [PERSON] , оскільки були безпосередніми свідками сімейних відносин та батьківських стосунків сина з дітьми. Просила суд встановити факт батьківства, а саме, що [PERSON] ( [INFO] ), який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , що народилася [INFO] та зобов`язати Жашківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису про народження № 193 від 01.12.2007р. стосовно батька дитини та з урахуванням змін видати нове свідоцтво про народження. Встановити факт батьківства, а саме, що [PERSON] ( [INFO] ) , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , що народився [INFO] та зобов`язати Жашківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису № 88 від 08 червня 2016року стосовно батька дитини та з урахуванням змін видати нове свідоцтво про народження ( а. с. 1-3 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2022 року ( а. с. 24 ) головуючим суддею визначено суддю Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Ухвалою судді від 12.07.2022 року заява [PERSON] , заінтересована особа: Жашківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) про встановлення юридичного факту ( факту батьківства ) була залишена без руху ( а. с. 29-31 ). 18 липня 2022 року за вх. № 23290 судом отримано заяву про усунення недоліків ( а. с. 33 ). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. З довідки від 15.07.2022 року, виданої ОСББ «Павліченко 20Б» вбачається, що заявник [PERSON] дійсно проживала і проживає по теперішній час в квартирі [ADDRESS] ( а. с. 34 ). Ухвалою судді від 19 липня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження. Постановлено призначити справу до розгляду в судове засідання на 13 вересня 2022 року ( а. с. 35 ). В судовому засіданні заявник та її представник, кожний окремо, підтримали заяву, надали пояснення аналогічні викладеним у заяві та присили її задовільнити. Заінтересована особа Жашківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) в судове засідання свого представника не направили, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення. З зазначеного поштового повідомлення вбачається, що третя особа судову повістку про слухання справи у Білоцерківському міськрайонному суді 13.09.2022 року о 14 годині отримала 26.07.2022 року особою за довіреністю. Заяв та клопотань від третьої особи на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Оскільки третя особа в судове засідання свого представника не направила, жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності представника третьої особи. Свідок [PERSON] та свідок [PERSON] , які є батьками померлого [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є дітьми їх померлого сина. Їх син вважав їх своїми дітьми, займався їх вихованням, навідувався до школи де навчалася [PERSON] та пишався її успіхами. Діти дуже схожі на їх сина і вони визнають їх своїми онуками. Свідок [PERSON] , яка є вчителем ЗОШ № 9 м. Біла Церква в судовому засіданні зазначила, що вона знає [PERSON] , його матір [PERSON] та дівчинку [PERSON] , оскільки всі вони навчалися у вищевказаній школі, а [PERSON] є на сьогодні учнем вказаної школи. [PERSON] дуже схожа на свого батька [PERSON] , перейняла манеру поведінки. [PERSON] завжди приходив на батьківські збори, а коли не мав можливості, то телефонував їй та цікався успіхами [PERSON] . [PERSON] казав їй, що він є її батьком. Також, від [PERSON] їй стало відомо, що в нього ще народився син [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, свідків, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи, визначено частиною 1 статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною 2 цієї статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження від 01 грудня 2007 року, серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області, народилася [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 193, батьками вказано [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 8 ). Також, згідно копії свідоцтва про народження від 08 червня 2016 року, серія [NUMBER] , виданого Жашківським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Черкаської області, народився [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 88, батьками вказано [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 9 ). Встановлено, що відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, про що свідчить копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України від 14.04.2016 року та від 08.06.2016 року відповідно (а. с. 16, 17). Згідно копії свідоцтва про смерть від 25.06.2022 року, серія [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 31 рік, актовий запис № 12998 ( а. с. 11 ). Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту батьківства, заявник [PERSON] просила суд встановити факт батьківства, що саме померлий [PERSON] , [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту батьківства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Згідно із ст. 130 Сімейного кодексу України (надалі СК України), у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч.3 ст.128 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 - заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 643/9245/18 зроблено висновок щодо застосування ст.130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Такої позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18). В судовому засіданні заявник наголошувала на тому, що померлий [PERSON] був батьком її дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , але відомості про батька дітей були записані за її вказівкою згідно з ч.1 ст.135 СК України, оскільки вона та померлий [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі. Встановлення в судовому порядку факту батьківства необхідне заявнику для отримання соціальної допомоги на дітей. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є батьками померлого [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт того, що їх син був батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також, свідок [PERSON] , яка є вчителем ЗОШ № 9 м. Біла Церква в судовому засіданні зазначила, що померлого [PERSON] вона знала дуже добре, оскільки він навчався у даній школі. Їй було відомо, що [PERSON] був батьком [PERSON] , а також [PERSON] , про що сам [PERSON] їй казав. Дівчинка [PERSON] також навчається у школі ЗОШ № 9, вона дуже схожа на свого батька [PERSON] . Підтвердила, що [PERSON] завжди приходив на батьківські збори, а коли не мав можливості, то телефонував їй та цікався успіхами доньки [PERSON] . Також в судовому засіданні судом було оглянуто надані заявником копії фотографій (а. с. 21-23), які також підтверджують спільний побут та проживання її з покійним [PERSON] та відповідно приймання останнім участі у вихованні дітей. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Даний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а саме підтверджується дослідженими матеріалами справи та показами свідків. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сплачений заявником судовий збір підлягає зарахуванню в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved