Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом, який, уточнивши позовні вимоги, мотивує тим, що перебував з відповідачкою у шлюбі, який 30.11.2020 розірвано за рішенням суду. 15.03.2014, у період шлюбу, подружжя набуло право власності на квартиру, яка належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу відповідно до ст. 60 СК України. 13.07.2012 між відповідачкою та ТОВ «БВКК «Федорченко» було укладено договір на інвестування в будівництво житла, на підставі якого нею було придбано цінний папір - вексель. Перший платіж на виконання умов договору у сумі 50 000 грн. був внесений 24.07.2012, а для подальшого виконання умов договору був укладений кредитний договір. За період перебування сторін у шлюбі загальна сума виплат за кредитним договором склала 65 692,96 грн., що дорівнює Ѕ від загальної вартості придбаного цінного паперу, а тому половина спірної квартири є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу у порядку ст.ст. 60,69,71 СК України. Просить визнати за ним право власності на ј частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 03.02.2022 [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, який мотивує тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 30.08.2013 по 30.11.2020. За нею зареєстровано право приватної власності на спірну квартиру. До шлюбу з [PERSON] 13.07.2012 нею з ТОВ «БВКФ «Федорченко» було укладено договір на інвестування будівництва житла, умовами якого передбачено, що інвестор на підставі п. 1.3. договору передає забудовнику цінні папери. Набуває права власності на майнові права на квартиру після виконання п. 1.3. цього договору та з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі майнових прав за цим договором. Придбала цінний папір - вексель простий договірною вартістю 190 528 грн. 25.07.2012 уклала з ПАТ АБ «Укргазбанк» кредитний договір, на підставі якого їй було надано цільовий кредит на суму 140 528,00 грн. на придбання майнових прав на квартиру. Платіж за призначенням «оплата за простий іменний вексель» був проведений 25.07.2012. 25.07.2012 уклала з ПАТ АБ «Укргазбанк» договір іпотеки, предметом якого є майнові права на квартиру. В той же день уклала з ПАТ АБ «Укргазбанк» та Сумсььким регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» Договір про надання часткової компенсації процентів. 26.03.2013 був складений акт прийому-передачі квартири, за яким забудовник передав для оздоблення, а інвестор прийняв на оздоблення квартиру. Укладаючи ці договори, [PERSON] не перебувала у шлюбі, укладала їх у власних інтересах. Станом на 25.07.2012 до реєстрації шлюбу стала власником майнових прав на квартиру, всі обов?язки по оплаті вартості набутих майнових прав нею були виконані, а 26.03.2013 квартира була передана їй на оздоблення. 25.07.2012 надала забудовнику довіреність на здійснення реєстрації за нею права власності на квартиру. Реєстрація права власності відбулась лише 15.03.2014, оскільки до цього часу будинок не був введений в експлуатацію. Таким чином, квартира не є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя і повинна бути визнана об?єктом права її приватної власності. Просить визнати, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. У відзиві на зустрічний позов представник позивача зазначив, що наведені позивачем за зустрічним позовом аргументи не можуть беззаперечно свідчити про придбання квартири за її власні кошти. Право спільної власності на набуте у період шлюбу майно презюмуєьтся, а тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує, тобто на [PERSON] . Ухвалою суду від 05.01.2022 відкрито провадження у даній справі. Призначено підготовче засідання. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ПАТ «Укргазбанк». Ухвалою суду від 03.02.2022 об?єднано зустрічний позов із первісним у одне провадження. 09.02.2022 підготовче засідання відкладено у зв?язку із зайнятістю головуючого судді у розгляді іншої справи. З 24.02.2022 справа була знята з розгляду у зв?язку із оголошенням воєнного стану на території України та на підставі п. 1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24.02.2022 №5. 04.05.2022 призначено підготовче засідання на 27.05.2022. Ухвалою суду від 27.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 08.06.2022 у зв?язку із оголошенням повітряної тривоги розгляд справи було відкладено. 28.06.2022 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку із витребуванням доказів. 26.07.2022, 11.08.2022 за клопотанням представника відповідача-позивача відкладено судовий розгляд. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав із зазначених у заявах по суті підстав. Заперечував проти задоволення зустрічного позову. У судовому засіданні відповідач - позивач за зустрічним позовом та її представник заперечували проти задоволення зустрічного позову та первісний позов просили задовольнити. У судове засідання представник третьої особи не з?явився. Про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, пояснень щодо позову та відзиву до суду не надав. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний - задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2013. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що дошлюбне прізвище відповідачки - позивачки за зустрічним позовом - [PERSON] (а.с. 5 т. 1). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30.11.2020 у справі №591/4827/20 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 21 т. 1). 13.07.2012 між ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» та [PERSON] укладено договір на інвестування в будівництво житла №2916-Д, відповідно до умов якого забудовник передає інвестору майнові права на квартиру [ADDRESS] . Договором обумовлюється порядок оформлення права власності інвестора на квартиру після прийняття в установленому порядку об?єкта будівництва в експлуатацію. (п.п. 1.1, 1.5 Договору). Відповідно до п. 1.3, 1.4 Договору розрахунок здійснюється шляхом передачі інвестором забудовнику цінного паперу - векселя простого іменного номінальною вартістю 150 224,00 грн. шляхом вчинення на цінному папері індосаменту та підписання сторонами акту приймання-передачі цінного паперу. Відповідно до п 1.6. договору інвестор набуває право власності на майнові права на квартиру після виконання п. 1.3 цього договору та з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майнових прав за цим договором. Відповідно до п. 2.3, 2.4, 2.5 договору протягом 30 днів після введення об?єкта в експлуатацію інвестор та забудовник повинні провести остаточні розрахунки за цим договором, після проведення остаточних розрахунків забудовник передає, а інвестор приймає квартиру згідно акту прийому передачі квартири. Право власності на квартиру переходить до інвестора шляхом оформлення на його ім?я свідоцтва про право власності на нерухоме майно та його державної реєстрації. Відповідно до п. 3.3 інвестор зобов?язаний до 01.07.2012 провести повний розрахунок за придбані цінні папери. (а.с. 57-59 т. 1). 13.07.2012 між ТОВ «Компанія з управління активами Адміністратор пенсійних фондів «Укрсоц-Капітал» та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу цінних паперів №899/12-БВ-28/228, за яким [PERSON] придбала вексель простий номінальною вартістю 150 224 грн. емітент - ТОВ «БВК Компанія «Федорченко». Відповідно до п. 1.2. договору договірна вартість цінного паперу становить 190 528,00 грн. без ПДВ. За умовами договору перший платіж в сумі 50 000 грн. сплачується покупцем в строк до 25.07.2012, для остаточного розрахунку покупець сплачує суму 140 528,00 грн. в строк до 31.07.2012 (п. 2.2.1, 2.2.2 договору) (а.с. 60-61 т. 1). 24.07.2012 ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» та [PERSON] складено акт приймання-передачі майнових прав на квартиру за договором інвестування, акт прийому-передачі векселів та виконаних зобов?язань, акт прийому - передачі цінних паперів та акт взаєморозрахунків до договору купівлі-продажу цінних паперів (а.с. 62,63, 64, 65 т. 1). 25.07.2012 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №105/2012-ЖКПФ за яким банк надає позичальнику кредит в сумі 140 528,00 грн. на придбання майнових прав на квартиру [ADDRESS] . Кредит надається з 25.07.2012 по 23.07.2027. Відповідно до п. 1.5 договору кредит надається шляхом перерахування на поточний рахунок з призначенням платежу: оплата з метою виконання договору про інвестування в будівництво житла за простий іменний вексель. Також укладено договір іпотеки №194/2012-ІФ у забезпечення вимог, які випливають із вказаного кредитного договору. Предметом іпотеки за цим договором є майнові права на квартиру під будівельним номером [ADDRESS] (а.с. 67-70, 74-75 т. 1). 25.07.2012 між ПАТ «Укргазбанк», Сумським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] укладено Договір про надання часткової компенсації процентів, за умовами якого СРУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» частково компенсує позичальникові проценти за кредитним договором (а.с. 127-130 т. 1). Оплата коштів за простий вексель згідно договору №899/12-68-28/228 від 13.07.2012 підтверджується копіями меморіальних ордерів на рахунок ТОВ «Укрсоц - Капітал» від 24.07.2012 на суму 50 000 грн. меморіального ордера від 25.07.2012 на суму 140528,00 грн. (а.с. 66, 77). 26.02.2013 забудовник та інвестор склали акт прийому-передачі квартири [ADDRESS] (а.с. 78) Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою [ADDRESS] зареєстрована 15.03.2014 на праві приватної власності за [PERSON] . 25.07.2012 на підставі договору іпотеки від 25.07.2012 зареєстроване право іпотеки та обтяження на майнові права на квартиру, під будівельним номером [ADDRESS] , іпотекодержатель ПАТ «Укргазбанк». 19.02.2014 зареєстровано право іпотеки на підставі додаткового договору №1 до договору іпотеки від 19.02.2014 на спірну квартиру, та обтяження на неї (а.с. 31-37). 13.08.2021 [PERSON] звертався до [PERSON] з пропозицією про переоформлення у добровільному порядку на його ім?я право власності на Ѕ частину спірної квартири (а.с. 22) Відповідно до звіту про оцінку майна НС 90/11-21 від 29.11.2021, складеного суб?єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , станом на 29.11.2021 ринкова вартість спірної квартири становить 972000 грн. (а.с. 6-20). Відповідно до довідки №5-303/18/503/2022 від 12.08.2022 АБ «Укргазбанк» за період до укладення шлюбу між сторонами (з 01.08.2012 по 30.08.2013) за кредитним договором сплачено коштів в загальному розмірі 33294,07 грн., за період перебування сторін у шлюбі за кредитним договором сплачено 181 151,38 грн., після розірвання шлюбу сплачено кошти в загальному розмірі 76812,51 грн., при цьому за весь період компенсовано відсотків в сумі 98511,22 грн. Як вбачається з копій меморіальних ордерів за період перебування сторін у шлюбі [PERSON] було сплачено коштів за кредитним договором на загальну суму 95282,55 грн., за період до укладення шлюбу нею було сплачено 65943,94 (з урахуванням першого внеску - 50 000 грн.), за період після розірвання шлюбу [PERSON] сплачено було 49601,85 грн. (а.с. 137-250 т.1., 1-95 т. 2). За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Пунктами 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто. При вирішенні спору стосовно поділу нерухомого майна, набутого за договором інвестування в будівництво особами, визначальним є період сплати пайових внесків на об`єкт інвестування, а не дата реєстрації права власності на нерухоме майно. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 682/2493/16-ц , від 10 серпня 2022 року у справі № 127/5836/21. Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Судом встановлено, що [PERSON] , не перебуваючи у шлюбі, за договором інвестування придбала майнові права на квартиру. Право власності на спірну квартиру зареєстровано було після укладення шлюбу між сторонами. Згодом шлюб було розірвано. Протягом усього періоду з моменту придбання майнових прав на квартиру по дату звернення до суду із позовом [PERSON] сплачувала кошти за кредитним договором, який було укладено з метою придбання майнових прав на квартиру. За період перебування сторін у шлюбі було сплачено в рахунок погашення кредиту 95282,55, що становить приблизно половину загальної суми коштів, сплачених з метою набуття права власності на спірну квартиру. Тобто частка [PERSON] у спірній квартирі може бути визначена відповідно до розміру його фактичного внеску у придбання квартири - половина від Ѕ частки квартири. [PERSON] не доведено, що сплачені за користування кредитом у період шлюбу кошти були її особистою приватною власністю, тобто не спростовано презумпцію спільності права власності на частку у спірному нерухомому майні. Оскільки належними доказами підтверджено, що спірна квартира майже на половину оплачена [PERSON] у період шлюбу з [PERSON] , тобто половина квартири є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягає поділу в порядку, визначеному положеннями ст.ст. 60, 69,71 СК України. А відтак, наявні підстави для визнання за [PERSON] права власності на половину цієї частки, тобто на ј квартири. У зв?язку із задоволенням первісного позову зустрічний позов, в якому позивачка просить визнати спірну квартиру об?єктом права особистої приватної власності задоволенню не підлягає. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв?язку із задоволенням первісного позову, ціна якого, з урахуванням уточнених позовних вимог, була зменшена на половину від первісно заявлених, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved