Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

[PERSON] (надалі - «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі - «Відповідач») про стягнення боргу в сумі 661 160,99 грн.. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, просив позов задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. 18.08.2021 року, між [PERSON] (далі- Позивач/Позикодавець) та [PERSON] (далі- Відповідач/Позичальник), укладено договір позики (далі-Договір позики). Відповідно до умов Договору позики, Позикодавець передав безоплатно у власність Позичальника, грошові кошти в сумі 320 040,00 (триста двадцять тисяч сорок гривень, нуль копійок) - сума позики, що на день укладення Договору становило 12 000(дванадцять тисяч доларів США), відповідно до курсу, встановленого НБУ (1 долар США = 26 гривень 67 копійок). В свою чергу, Позичальник зобов`язувався повернути Позикодавцю таку ж суму грошових коштів, але у будь-якому разі суму еквівалентну не менше 12 ооо (дванадцять тисяч доларів США), відповідно до графіку: 4 ооо (чотири тисячі доларів США) у гривневому еквіваленті, згідно курсу НБУ станом на дату повернення, до 19.09.2021 року. 4 ооо (чотири тисячі доларів США) у гривневому еквіваленті, згідно курсу НБУ станом на дату повернення, до 19.10.2021 року. 4 ооо (чотири тисячі доларів США) у гривневому еквіваленті, згідно курсу НБУ станом на дату повернення, до 19.11.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт отримання Відповідачем зазначених вище коштів підтверджується його підписом на Договорі позики та Заявою від 18.08.2021 року про отримання коштів, яка за своїм змістом є розпискою. Зазначена вище Заява нотаріально засвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 294 приватним нотаріусом Галаваєм М. В. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18.09.2013 року у справі № 6-з цс-13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідний правовий висновок викладений також у постановах Верховного Суду від 10.12.2018 року у справі № 319/1669/16, від 08.07.2019p року у справі №524/4946/16, від 12.09.2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23.04.2020 року у справі № 501/1773/16-ц. Таким чином, підписанням Договору позики, Відповідач підтвердила, як факт укладення договору та зміст його умов, так і факт отримання від Позивача грошової суми, зазначеної у заяві та договорі. В той же час, з моменту укладення Договору позики, у Відповідача виник обов`язок щодо повернення Позивачу суми позики. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред?явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред?явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п.3 Договору позики, зазначену вище суму позики, Позичальник зобов`язувався повернути Позикодавцю у строк до 19.11.2021 року, однак станом на дату звернення з даним позовом до суду, Відповідач не повернув Позивачу вказану суму позики, чим порушив умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1950 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов?язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.¦ Стягнення суми боргу здійснюватиметься на підставі Договору позики, оскільки саме договір позики є тим документом, який містить положення про обов2язок Відповідача повернути суму позики. З Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню борг за договором позики в сумі в сумі 320 040,00 (триста двадцять тисяч сорок гривень, нуль копійок), із Врахуванням інфляції в сумі 36 964,62 (тридцять шість тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривні 62 коп), 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання з 20.11.2021 року по : 25.05.2022 року в сумі 4918,97 (чотири тисячі дев`ятсот вісімнадцять грн. 97 коп). Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно з ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 550 ЦК України, визначає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Так, пунктом 4 Договору позики, передбачено, що у випадку, якщо Позичальник, не поверне позичені грошові кошти відповідно до графіку, зазначено в п. 1 Договору позики, він зобов`язаний сплатити Позикодавцю штраф у розмірі 0,5% від суми Договору за кожен день прострочки невиконання своїх зобов`язань. Оскільки Відповідач не повернув Позивачеві кошти, згідно графіку, визначеного Договором позики, додано розрахунок штрафу (далі-пеня). Розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] х [Розрахункова ставка (%)] / 100% х [Кількість днів] Де: (Сума боргу) - сума простроченого боргу. [Розрахункова ставка (%)] - розрахункова ставка пені в процентах в день [Кількість днів] - кількість днів прострочення зобов`язання. Період розрахунку: з 20.11.2021 року по 25.05.2022 року -187 днів [Розрахункова ставка] = 0,5% (Пеня)= 320 040,00 грн. (сума боргу) х 0,5% (розрахункова ставка) / 100% х 187 (кількість днів)=299 237,40 грн. Враховуючи те, що Відповідач прострочив виконання зобов`язання за Договором позики на 187 днів, сума штрафу (пені) становитиме 299 237,40 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч двісті тридцять сім гривень, сорок копійок). Розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання додано до матеріалів справи. Отже, загальний розмір заборгованості, неустойки, інфляційних втрат та трьох процентів річних за Договором позики від 18.08.2021 року, станом на 25.05.2022 р. складає 661 160,99 (шістсот шістдесят одна тисяча сто шістдесят гривень, дев`яносто дев`ять копійок), з яких: Сума заборгованості - 320 040,00 грн. Пеня- 299 237,40 грн. Інфляційні втрати 36 964,62 грн. 3% річних- 4 918,97 грн. Позивач просить стягнути з Відповідача 661 160,99 грн. Відповідно до ч. 10 та ч. 11 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може ¦зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють аке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Доказів, які б спростовували вищевказані обставини, щодо невиконання [PERSON] . Відповідачем суду надано не було, а Судом таких доказів не встановлено. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо вимог позивача про стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу, то суд зазначає: Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивачем долучено до матеріалів справи квитанцію про надання правничих послуг на суму 15000 грн. Враховуючи визначені ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, суд вважає за доцільне стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 13, 81, 82, 280 ЦПК України,-

Outcome: approved