Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

У грудні 2021 року директор Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради звернувся в суд із наведеним позовом, вимогами якого просив суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу від 26.10.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 2028, магазину площею 65,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений між фізичною особою [PERSON] та фізичною особою [PERSON] , який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Вациком Василем Михайловичем та скасувати державну реєстрацію права власності на магазин, номер запису про право власності: 44668082 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1783900626101). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.10.2021 року між Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу. Укладаючи договір сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору. Згідно п. 8.2 договору подальше відчуження можливе лише після повного розрахунку покупця за придбаний об`єкт приватизації при умові забезпечення правонаступництва всіх невиконаних зобов`язань та відповідальності за їх порушення. У п. 8.5 договору передбачено, що відсутність погодження органом приватизації подальшого відчуження об`єкта приватизації в період дії зобов`язань, визначених цих договором, є підставою для визнання правочинів щодо такого відчуження недійними. Вищевказані умови договору були порушені, тому що 26.10.2021 року відбувся перехід права власності на об`єкт приватизації до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу без погодження органом приватизації та без забезпечення переходу всіх невиконаних зобов`язань за договором до нового власника. Оскільки відчуження нерухомого майна - об`єкта комунальної власності здійснено у ході приватизації, тому на час укладення спірного договору купівлі-продажу правовідносини сторін врегульовувались Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна». Незважаючи на вказані обмеження встановлені законодавством та договором, приватним нотаріусом посвідчено та зареєстровано в реєстрі спірний договір. Крім того, приватним нотаріусом зареєстровано право власності на об`єкт приватизації за [PERSON] . Оскільки правовою підставою для реєстрації за [PERSON] права власності на нежитлові приміщення виступав оскаржуваний правочин, тому державна реєстрація права власності підлягає скасуванню. Відзиву на позовну заяву сторонами не подано. Згідно рішення Івано-Франківської міської ради від 03.05.2022 року № 76-24 Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради перейменовано на Департамент комунальних ресурсів та сільського господарства Івано-Франківської міської ради (а.с.86). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштових відправлень та конвертами, які повертались із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. 08 вересня 2022 року в судове засідання з`явилась представник відповідачки, яка надала пояснення, вимоги позову заперечила та просила у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідач приватний нотаріус є неналежним відповідачем у справі. Відповідачка є добросовісним набувачем магазину на підставі договору купівлі-продажу. Позивачем у позовній заяві не наведено обґрунтування, що строк дії зобов`язання визначеного у договорі не минув. Відповідач, приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Вацик В.М., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд у справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомлення ми про вручення поштових відправлень, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 06 жовтня 2021 між Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу магазину площею 65,1 кв.м. в будинку на [ADDRESS] (а.с. 8-10). Розділом 5 вказаного договору визначено обов`язки покупця, зокрема: для покупця зберігає чинність договір оренди, укладений з ФОП [PERSON] на строк до 30.11.2022 року; об`єкт приватизації може використовуватись для здійснення будь яких видів діяльності, які не заборонені законодавством України, окрім продажу алкогольних напоїв. В розділі 8 договору містяться ряд застережень, зокрема: подальше відчуження, передача в заставу або внесення до статутного капіталу господарського товариства об`єкта приватизації покупцем в період дії зобов`язання погоджується з продавцем; подальше відчуження можливе лише після повного розрахунку покупця за придбаний об`єкт приватизації при умові забезпечення правонаступництва всіх невиконаних зобов`язань та відповідальності за їх порушення. Пунктом 8.5 договору передбачено, що відсутність погодження органом приватизації подальшого відчуження об`єкта приватизації в період дії зобов`язань, визначених цим договором, є підставою для визнання правочинів щодо такого відчуження недійсними. Не зважаючи на вказані застереження 26 жовтня 2021 року [PERSON] укладає зі [PERSON] договір купівлі-продажу магазину, який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Вациком В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2028 (а.с.12). Також в цей день приватний нотаріус приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності: 44668082, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1783900626101 (а.с.17). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не звертався до Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради за погодженням на укладення договору купівлі-продажу, також до оспорюваного договору не включені обов`язкові умови, які мали б бути відповідно до договору купівлі продажу від 06.10.2021 року, тобто правонаступництво не забезпечено. Відповідно до Положення «Про Департамент комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради», саме вказаний Департамент здійснює повноваження власника комунального майна громади у процесі приватизації. Представник позивача стверджував у судовому засіданні, що до Департаменту не надходили документи щодо отримання згоди на подальше відчуження об`єкта приватизації. Відповідачі вказані твердження представника позивача належними доказами не спростували. Оскільки відчуження нерухомого майна - об`єкта комунальної власності здійснено у ході приватизації, тому на час укладення спірного договору купівлі-продажу правовідносини сторін врегульовувались Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна». Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна», контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу, укладеного з переможцем аукціону, та викупу об`єктів приватизації здійснює орган приватизації. Строк виконання зобов`язань, визначених у договорі купівлі-продажу, крім мобілізаційних завдань, не повинен перевищувати п`яти років, за винятком тих, для яких Фондом державного майна України за поданням аукціонної комісії може бути встановлено інший строк виконання зобов`язань. Зобов`язання, визначені у договорі купівлі-продажу, зберігають свою дію для осіб, які придбавають об`єкт у разі його подальшого відчуження протягом строку дії таких зобов`язань. Відчуження об`єкта приватизації (його частини) або нерухомого майна господарського товариства, якщо об`єктом приватизації є пакет акцій (часток) такого товариства, до повного виконання умов договору купівлі-продажу можливо виключно за згодою органу приватизації, який здійснює контроль за їх виконанням. Порядок надання згоди органами приватизації встановлюється Фондом державного майна України. У разі подальшого відчуження приватизованого об`єкта до нового власника переходять невиконані зобов`язання, що були передбачені договором купівлі-продажу об`єкта приватизації. У разі подальшого відчуження приватизованого об`єкта новий власник у двотижневий строк з дня переходу до нього права власності на такий об`єкт зобов`язаний подати до органу приватизації копії документів, що підтверджують перехід до нього права власності. Орган приватизації зобов`язаний вимагати від нового власника виконання зобов`язань, визначених договором купівлі-продажу об`єкта приватизації, а в разі їх невиконання застосовувати до нього санкції згідно із законом і захищати права держави або територіальної громади іншим чином, у тому числі звертатися до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації або визнання його недійсним. Вказаними нормами Закону спростовуються твердження представника відповідача про те, що строк 5 років в договорі не вказано, оскільки вказаний строк визначено Законом. Також новим власником об`єкту у строк два тижні строк з дня переходу до нього права власності на такий об`єкт не подано до Департаменту копії документів, що підтверджують перехід до нього права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги додержання яких є необхідним для чинності правочину. Такими вимогами є: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Вказаним вимогам договір від 26 жовтня 2021 року не відповідає. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.3 ст. 214 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивачем доведено недійсність правочину в силу закону, оскільки відповідачами [PERSON] та [PERSON] при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу магазину від 26.10.2021 року порушені норми спеціального Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна». Суд вважає обґрунтованим вимоги позову про визнання договору недійсним. Але, суд вважає необґрунтованими вимоги до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Вацика В.М., оскільки, які вірно вказала представник відповідача, нотаріус не може бути належним відповідачем у справі. Тому вимоги до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Вацика В.М. не підлягають до задоволення. Щодо вимоги про скасування державної реєстрації права власності на магазин, номер запису про право власності: 44668082 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1783900626101), то така вимога також не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Отже, в даному випадку не потрібно скасовувати рішення державного реєстратора чи скасовувати державну реєстрацію, судом визнано недійсним договір, які був підставою для реєстрації права власності, тому право власності [PERSON] припиняється у зв`язку із визнанням недійсним договору купівлі-продажу магазину. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 та ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи що у позов задоволено частково, понесені позивачем судові витрати підлягають частковому відшкодування за рахунок відповідачів [PERSON] та [PERSON] порівну. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. ст. 50, 202, 203, 204, 214, 228, 626 ЦК України,

Outcome: partial