Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Андрейків Інни Володимирівни про захист прав споживачів шляхом визнання частково недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Просить суд визнати частково недійсним Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами б/н, серія та номер: 492,493, виданий 31.05.2017 укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» в частині купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором № 839-001/07Р від 30.01.2007 р. наданим з метою своєчасної оплати вартості автомобіля, що купувався за Договором № СДЧ-04/07 купівлі- продажу автомобіля від 25 січня 2007 року та за договором застави транспортного засобу № 839-001 /07Р від 30.01.2007 р., зареєстровано в реєстрі за № 681, що були укладені між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «Правекс- Банк» та скасувати запис державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Андрейків Інни Володимирівни б/н від 30.06.2017 р. про зміну обтяжувача з АКБ «Правекс-Банк», код ЄДРІІОУ 14360920 на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», код ЄДРПОУ 38750239. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30 січня 2007 року між нею та АКБ «Правекс-Банк» (код ЄДРПОУ 14360920) правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» в особі Директора Відділення «Черкаська обласна дирекція» АКБ «Правекс-Банк» Коваленка Андрія Володимировича, було укладено кредитний договір № 839-001/07Р, згідно з умовами якого банк зобов`язався надати кредит для купівлі позивачем з автосалону автомобіля вартістю 52 951,00 грн та зазначив у кредитному договорі зобов`язання позичальника у іноземній валюті - у розмірі 10 590,00 доларів США, із сплатою 11,99 % річних, зі строком повернення кредиту - до 30 січня 2014 року. Цього ж дня було укладено договір застави транспортного засобу № 839- 001/07Р, зареєстровано в реєстрі за № 681. Зазначила, що 11.11.2019 з матеріалів завершених виконавчих проваджень їй стало відомо про наявність в них витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 60732524 від 11.07.2019, який містив інформацію про внесення 30.06.2017 приватним нотаріусом як державним реєстратором Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В. запису без номеру у реєстр обтяження рухомого майна відносно транспортного засобу марки Dacia, модель Logan 1,4. реєстраційний № [NUMBER] , який належить їй на праві приватної власності та перебував з 2007 по 2017 р. в заставі у ПАТ КБ «Правекс - Банк». Підставою внесення вказаного запису для нотаріуса зазначено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, серія та номер: 492,493, виданий 31.05.2017 р, та вказано про зміну обтяжувача з АКБ « Правекс-Банк», код ЄДРПОУ 14360920 на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», код ЄДРПОУ 38750239. Між тим, Банком їй не надсилалися документи із повідомленням про наміри продати третім особам право вимоги за указаними вище споживчим договором та договором застави. Більш того, Банк на той час не був стягувачем, оскільки остаточних рішень судів на користь Банку не було Вважає, укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами б/н, серія та номер: 492,493, виданий 31.05.2017 між ПАТ КБ «Правекс-Банк» і ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» в частині купівлі-продажу права вимоги за кредитним договором № 839-001/07Р від 30.01.2007 р. та за договором застави транспортного засобу № 839-001 /07Р від 30.01.2007 р. недійсним з наступних підстав. Так, позивач у позові зазначає, що ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» не мало і не має жодного юридичного права на укладання із банком Договору купівлі-продажу прав вимоги за споживчими кредитними договорами (які укладені зі споживачами фінансових послуг та мають визначені зобов`язання в іноземній валюті ні як зі суб`єктивної точки зору так і з об`єктивних причин, оскільки Кредитним договором не передбачене право банку на продаж кредитних договорів третім особам, такі умови з позичальником Банк не погоджував. Товариство не має право розпоряджатись кредитними документами банку, які містять банківську таємницею та персональні дані клієнта банку - позичальника. Товариство, хоч і називається «фінансовою установою», однак не має відповідних спеціальних дозволів на право здійснення валютних (згідно умов кредитного договору) і банківських валютних операцій, що передбачено Постановою НБУ № 297 від 09.08.2002 р. «Про затвердження Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв`язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій». Вказувала, що вчинення за недійсним Договором купівлі-продажу права вимоги будь-яким особам будь-яких реєстраційних дій щодо внесення запису про продаж, відчуження, переоформлення на третіх осіб рухомого майна позивача по суті порушує встановлені законом норми права та законне право позивача на дотримання верховенства права і закону, порушує свободи та майнові інтереси позивача як власника рухомого майна. Відтак, вона змушена звернутися до суду з указаним позовом за захистом своїх прав. 29.04.2021 від відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем безпідставно подано позов до суду, з невмотивованими міркуваннями, доводами та без доведення обставин предмету оскарження, пропуском строку позовної давності, зловживання процесуальними правами, з метою уникнення зобов`язань перед стягувачем. Станом на момент укладення договору відступлення вимоги №16 від 31.05.2017 ТОВ «ФК «Довір Гарантія» мало відповідне свідоцтво, видане Національною Комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, рішення №4149 від 19.11.2013. Рішення про виключення Товариства з Державного реєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи прийнято лише 30.07.2020 року, тобто після укладення оспорюваного позивачем правочину. Більш того, позивачем не доведено, що оспорюваним договором було порушено її права, оскільки спірний договір передбачає лише заміну кредитора у зобов`язанні, не припиняє самого зобов`язання, а тільки приводить до вибуття однієї зі його сторін. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» в судове засідання не зявилися, скерували до сууд заяву про розгляд справи без їх участі. В задоволенні позовних вимог просили відмовити з урахуванням поданого відзиву на позовну заяву. Відповідачі ПАТ КБ «Правекс-Банк», приватний нотаріус КМНО Андрейків І.В. в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі. Із заявами чи клопотаннями до суду не зверталися. Про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Так, відповідно до п.п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1,3 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 30 січня 2007 року між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит для придбання автомобіля у розмірі 10 590 доларів США зі сплатою 11,99 % річних з кінцевим терміном повернення до 30 січня 2014 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань між АКБ «Правекс-Банк» і [PERSON] 30 січня 2007 року укладено договір застави, відповідно до умов якого вона передала в заставу банку автомобіль Dacia Logan. У липні 2015 року, у зв`язку з невиконанням Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, Банк звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.09.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10540,35 доларів США, що станом на 04.06.2015 року становить 221 410 грн. 17 коп., та 166 336 грн. 17 коп., та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп.». Додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.11.2016 року у справі №712/8159/15-ц в зустрічному позові [PERSON] до ПАТ КБ «Правекс Банк» про визнання кредитного та договору застави недійсними - відмовлено. Рішення суду від 13.09.2016 та додаткове рішення від 24.11.2016 у справі №712/8159/15-ц переглядалось в апеляційній та касаційній інстанціях. Постановою Верховного Суду від 27.01.2021 року було постановлено наступне: «Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 13 вересня 2016 року в незміненій частині та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2019 року в частині вирішення первісних позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, пені, нарахованої за несвоєчасне погашення кредиту, та пені, нарахованої за несвоєчасне погашення процентів, скасувати, прийняти у цій частині нове рішення. У задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, пені, нарахованої за несвоєчасне погашення кредиту, та пені, нарахованої за несвоєчасне погашення процентів, відмовити. Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 13 вересня 2016 року в незміненій частині та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 23 січня 2019 року в частині вирішення первісних позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 913 доларів США залишити без змін. Касаційне провадження за касаційною скаргою [PERSON] на додаткове рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 24 листопада 2016 року закрити. Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» на користь [PERSON] 8 459,56 грн. судового збору». 31.05.2017 року між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги №2, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків І.В. та зареєстрований в реєстрі за №492,493. Відповідно до умов вказаного Договору відступлення прав вимог відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Відповідно до Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги №2 від 31.05.2017 під порядковим номером 467 зазначено Кредитний договір №839-001/07Р від 30.01.2007року року укладений з [PERSON] . Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України,- кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації,має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Разом з тим, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Отже, з урахуванням цих норм, суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не доведено, що оспорюваним договором було порушено її права. Натомість, як вбачається, спірний договір передбачає лише заміну кредитора у зобов`язанні, не припиняє самого зобов`язання, а тільки приводить до вибуття однієї зі його сторін. Згідно зі ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Із аналізу зазначених норм права убачається, що відступлення права вимоги відбувається без повідомлення та без згоди боржника, оскільки змінюється лише кредитор, а зобов`язання боржника залишається незмінним, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Доводи позивача про те, що на час укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу прав вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не мала відповідну ліцензію фінансової установи, спростовуються матеріалами справи, згідно з якими ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» зареєстроване як фінансова установа 19 листопада 2013 року. Відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 11 травня 2017 року №1592 ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. Крім того, позивач не надала жодного належного доказу на підтвердження порушення при укладенні оспорюваного правочину вимог Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, затверджених наказом Міністерства юстиції України. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки такий укладено в порядку на умовах, визначених чинним законодавством: первісний кредитор у зобов`язанні замінений внаслідок передання ним своїх прав особі за правочином (відступлення права вимоги) відповідно до вимог ЦК України, сторонами дотримано письмової форми правочину відповідно до ст.513 ЦК України; при укладенні правочину сторонами не порушено інтереси третіх осіб; в момент вчинення правочину сторонами дотримано вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі. Зважаючи на відсутність законних підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, суд вважає безпідставними вимоги позивача про скасування запису державного реєстратора про зміну обтяжувача. Водночас, оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю, тому питання щодо спливу позовної давності та застосування відповідних правових наслідків не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed