Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.06.2022 р. звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Свій позов обгрунтовувала тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого у них народилися двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них розійшлися спільні життєві бачення, цінності та інтереси. На даний час шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що подальше збереження шлюбу та примирення неможливе. Шлюб існує формально. Відповідач вихованням синів, їхнім навчанням, утриманням не цікавиться. Тому просила розірвати шлюб із відповідачем, неповнолітніх дітей залишити проживати із нею, прізвище після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Також позивачка просить стягувати із відповідача на її користь на утримання дітей по 15000 грн. щомісячно, але не нижче ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] у судове засідання 14.09.2022 р. не з`явилась, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Від неї до суду надійшла заява в якій позивач зменшила позовні вимоги в частині стягнення аліментів, та просила стягувати із відповідача аліменти на утримання дітей по 5000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Інші позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила проводити розгляд справи без її участі та її представника за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання 14.09.2022 р. не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Від нього до суду надійшла заява в якій він уточнені позовні вимоги позивача визнає, просить суд розірвати шлюб з позивачем, дітей залишити проживати із матір`ю, та погоджується сплачувати на утримання дітей аліменти у розмірі по 5000 грн. на кожного. Справу просить розглянути за його відсутності. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 12 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, свідоцтво серія [NUMBER] , актовий запис №687 (а.с.7). У даному шлюбі у сторін народилися - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Стосунки, що склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка [PERSON] просить змінити їй прізвище на дошлюбне, то після розірвання шлюбу слід позивачці шлюбне прізвище змінити на дошлюбне - « [PERSON] ». Що стосується вимоги позову щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, то відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Враховуючи те, що відповідач не заперечував щодо того щоб їхні з позивачкою діти залишилася проживати із матір`ю, то слід визначити місце проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом із їх матір`ю [PERSON] . Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище сторін, визнання позову відповідачем та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на їх утримання, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дітей у розвитку, враховуючи рекомендований розмір аліментів, визначений законодавством, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 5000 грн. на кожного, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення позивача з позовом до суду, до досягнення дітьми повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 992,40 грн. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн., оскільки позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved