Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

07 липня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому було уточнено, та згідно редації від 11.08.2022 року, просив ухвалити рішення, яким: визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 28 червня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який зареєстрований у КП «ОМБТІ та РОН» в кн. 69 допп-179-15510 від 08 липня - дійсним. Свої вимоги мотивував тим, що 28 червня 1993 року [PERSON] з одного боку і [PERSON] з іншого боку уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS] та зареєстрували його у КП «ОМБТІ та РОН» в кн. 69 допп-179-15510 від 08 липня 1993 року. Зазначає, що сторони при укладенні договору, як продавець, так і покупець, прийшли до взаємної згоди за всіма істотними умовами договору і виконали свої зобов`язання. [PERSON] звільнив квартиру від своїх речей та передав ключі [PERSON] . Однак, під час укладання Біржового договору, позивач не знав про те, що договір купівлі-продажу нерухомості необхідно укладати саме в нотаріальній формі. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємец першої черги за законом, звернувся до Приватного нотаріуса Ланського Анатолія Вікторовича щодо прийняття спадщини, після чого була відкрита спадкова справа за № 47/2021. Позивач стверджує, що не може реалізовувати свої права власника по розпорядженню своїм майном, оскільки нотаріусами не визнається правомірність договору купівлі - продажу, укладеного на біржі нерухомості. Вказана обставина і стала підставою, для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 14.06.2022 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі, за наявними в матеріалах справи документами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 28 червня 1993 року в Одеській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 77, а саме, квартири, яка має загальну площу 50,1 кв.м., яка складається з 3-ох кімнат жилою площею 36,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі - продажу нерухомого майна було укладено у письмовій формі та зареєстровано на Одеській товарній біржі у Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю, реєстраційний № 77 від 28 червня 1993 року. 08.07.1993 року Одеське міське бюро технічної інвентаризації на підставі договору купівлі-продажу № 77 від 28 червня 1993 року зареєструвало право приватної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Відповідно до п. 5 договору купівлі-продажу нерухомого майна № 77, квартиру було продано за 8 012 гривень, які отримані Продавцем до підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна, тому вона належить новому власникові: [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина та заведена спадкова справа, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. У своєму повідомленні приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ланський А.В. від 18.11.2021 року підтверджує, що 13 листопада 2021 року [PERSON] було подано заяву про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] (спадкова справа № 47/2021). Також приватний нотаріус підтверджує, що [PERSON] є спадкоємцем померлого [PERSON] . Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі\~недодержання \~вимоги \~закону про\~ нотаріальне\~посвідчення одностороннього\~правочину такий\~правочин є\~нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна № 77 від 28 червня 1993 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли покупці передали гроші за куплену квартиру, а відповідач передала їм у відповідь квартиру та правовстановлюючи документи, а позивач відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися вказаною квартирою то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Отже, враховуючи всі вищевикладенні обставини, суд приходить до висновку, що при укладанні договору сторони домовились щодо усіх істотних умов, всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, сторони мали вільне волевиявлення, необхідний обсяг цивільної дієздатності, є відповідна згода батьків на укладення угоди неповнолітнім (прописано у договорі), що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а також з урахуванням того, що співвласник - [PERSON] підтримала позовну заяву, а інші співвласники - [PERSON] та [PERSON] померли та після їх смерті не відкривались спадкові справи, тобто відсутні правонаступники, є усі підстави для визнання договору дійсним. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України,України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 77 від 28 червня 1993 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved