Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . В даному житловому будинку зареєстрований її син, [PERSON] , та дочка, [PERSON] , які, починаючи з 01 червня 2015 року у належному позивачу будинку не проживають, їх особисті речі відсутні, їх місцезнаходження невідомо. Просить суд усунути перешкоди у користуванні права власності шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] особами, що втратили право користування житловим будинком, а саме [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник, адвокат Прокопцев С.В. не з`явилися не з`явився, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст.. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 січня 2009 року позивачу належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на дану квартиру зареєстровано за позивачем, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Бюро технічної інвентаризації» та довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.12.2021 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку, право користування якого просить позбавити відповідача. Згідно з довідкою відділу з надання адміністративних послуг Слов`янської міської військово - цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області № 154239 від 18.10.2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі в даному будинку не проживають з червня 2015 року, що підтверджується довідкою № 154240 від 18.10.2021 року, виданою відділом з надання адміністративних послуг Словенської міської військово - цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку, право користування якого просить позбавити відповідачів; відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в даному будинку з червня 2015 року, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 908,00 грн. в частковому розмірі, тобто по 454,00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved