Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути суму завданих збитків в порядку регресу в розмірі 10\~383, 46 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2\~270,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.01.2021 року приблизно о 20 годині 25 хвилин в місті Харкові по пр.Московському, 181/2 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ВАЗ 21703 державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Renault державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Московського районного суду м.Харкова від 22.02.2021 року вказана ДТП сталася з вини відповідача. Внаслідок ДТП автомобіль Renault отримав пошкодження, а його власник зазнав матеріальних збитків. На дату вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТБСУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 8\~880,63 грн.. Крім того, зазначає, що позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1502,83 грн. Таким чином загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ складає 10\~383,46 грн. У зв`язку з чим Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовною заявою. Ухвалою судді Шевченківського районного суду Харківської області від 20.01.2022 року цивільну справу передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м.Харкова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена в провадження судді Цвірюка Д.В. 16.02.2022 року. Ухвалою судді від 17.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглянути без участі представника МТСБУ. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 02.09.2022 року проведено заочний розгляд даної справи\~згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України\~у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~\~Відповідно до ч.ч.1, 5, 6\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 22\~січня 2021\~року о\~20\~годині 25\~хвилин в\~місті Харкові\~по проспекту\~Московському 181/2\~сталася дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю транспортних\~засобів: ВАЗ 21703 державний номерний знак [NUMBER] та Renault державний номерний знак [NUMBER] . Ці обставини встановлено постановою Московського районного суду м.Харкова від 22.02.2021 року у справі №643/2322/21, якою визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави. Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що [PERSON] не обрав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Renault державний номерний знак [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Пункт 4\~статті 82\~ЦПК встановлює,\~що обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Розглядом справи встановлено, що власником транспортного засобу Renault державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 29.03.2021 року [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про відшкодування завданих збитків. Згідно звіту №423 про визначення вартості відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля, складеного 06.05.2021 року ФОП [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault державний номерний знак [NUMBER] складає 8880,63 гривні. Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. На час скоєння даної ДТП, відповідач [PERSON] не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на автомобіль ВАЗ 21703 державний номерний знак [NUMBER] , в зв`язку з чим, судом встановлено, що договірні зобов`язання між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем відсутні. У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (деліктне зобов`язання). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). Згідно зі ст.1166 КЦ України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ст.22 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. 13.05.2021 року позивачем по справі було здійснено виплату відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу [PERSON] у розмірі 8880 гривень 63 копійки за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується платіжним дорученням №1030274 від 13.05.2021 року. Також Моторним (транспортним) страховим бюро України також було сплачено ФОП [PERSON] послуги за надання послуг експерта у розмірі 1502 гривні 83 копійки, що підтверджується платіжним дорученням №1031663 від 22.06.2021 року, актом виконаних робіт. Таким чином, у зв`язку з настанням страхового випадку позивач фактично поніс витрати на сплату страхового відшкодування у розмірі 8\~880,63 грн. та витрати на проведення оцінки вартості майнової шкоди у розмірі 1502,83 грн.. Відповідно до пункту 38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. На підставі викладеного, у позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON] як до винної особи, в розмірі понесених витрат в загальному розмірі 10\~383,46 грн., що складаються з витрат на сплату страхового відшкодування в розмірі 8\~880,63, та витрат понесених позивачем на проведення оцінки вартості майнової шкоди у розмірі 1502,83 гривень, оскільки дана особа на момент ДТП не мала договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А відтак, вимога позивача про стягнення в порядку регресу зазначених вище сум є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому\~суд наголошує,\~що судове\~доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2270,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved