Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

У травні 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 44 912,25 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою, а відповідач отримує надані послуги. Внаслідок того, що відповідач не виконує свої обов`язки по сплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, утворилась заборгованість за період з 01.08.2014 по 01.04.2021 у розмірі 44 912,25 грн, що просять стягнути з відповідача, а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Заочним рішенням суду від 10.01.2022 позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» задоволено у повному обсязі. Ухвалою суду від 21.06.2022 вищевказане заочне рішення скасовано, справу призначено до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 12.08.2022 від представника позивача - Проценко В.О. , надійшла уточнена позовна заява, в якій вона просить стягнути з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за період з 24.05.2017 по 01.04.2021 в розмірі 34 820,29 грн, адже відповідач стала власником кв. [ADDRESS] саме з 24.05.2017, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно. 16.08.2022 від [PERSON] надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому вона зазначає, що між нею та Концерном «Міські теплові мережі» не укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігрів гарячої води. ЇЇ квартира знаходиться на останньому поверсі будинку та вона взагалі відключена від гарячого водопостачання. З урахуванням цього відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувавши строки позовної давності. 09.09.2022 від представника позивача - Проценко В.О. , надійшла відповідь на відзив, в якій вона зауважує, що відсутність договору на надання житлово-комунальної послуги сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Доказів на підтвердження факту відключення квартири відповідача від послуги гарячого водопостачання відповідачем не надано. Щодо строків позовної давності, то вони не пропущені з огляду на Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню, на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) з 12.03.2020 на всій території України установлено карантин, що неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та діяв на час звернення Концерном «МТМ» до суду з цим позовом. Від представника позивача - Проценко В.О. , надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених в уточненій позовній заяві та відповіді на відзив. Від відповідача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на уточнену позовну заяву та поясненнях. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, з`ясувавши позицію сторін, викладену в письмових поясненнях, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , відповідач їх отримувала на підставі особового рахунку № [NUMBER] . Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.06.2021, відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 17.09.2002 по теперішній час (а.с. 13). Згідно інформаційної довідки № 255273213 від 05.05.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідач є власником квартири [ADDRESS] з 24.05.2017 (а.с. 10). Не погоджуючись із уточненим позовними вимогами відповідачем було подано відзив, в якому вона зазначає, що між нею та Концерном «Міські теплові мережі» не укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігрів гарячої води. ЇЇ квартира знаходиться на останньому поверсі будинку та вона взагалі відключена від гарячого водопостачання. З урахуванням цього відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувавши строки позовної давності. Від представника позивача - Проценко В.О. , надійшла відповідь на відзив, в якій вона зауважує, що відсутність договору на надання житлово-комунальної послуги сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Доказів на підтвердження факту відключення квартири відповідача від послуги гарячого водопостачання відповідачем не надано. Щодо строків позовної давності, то вони не пропущені з огляду на Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню, на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) з 12.03.2020 на всій території України установлено карантин, що неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та діяв на час звернення Концерном «МТМ» до суду з цим позовом. Щодо нормативного обґрунтування, то суд зазначає наступне. Правовідносини щодо прав та обов`язків між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 67, 68 ЖК України та визначено, що наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і водовідведення. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Строк внесення щомісячних платежів визначений п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 (надалі - Правила), не пізніше 20 числа наступного місяця. Отже, оскільки вказаними Правилами встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок оплати послуг щомісячно, то право вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку оплати кожного чергового рахунку, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його оплати. Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем кожного з цих зобов`язань. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З розрахунку, наданого Концерном «МТМ» до уточненої позовної заяви, встановлено, що за період з 24.05.2017 по квітень 2021 року включно відповідачем не здійснено жодної сплати по нарахуванням за спожиті послуги (а.с. 116-118). Відповідач набула статусу боржника з 24.05.2017 а тому строк позовної давності сплинув у травні 2020 року. Однак, з урахуванням п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями), в Україні встановлено карантин з 12.03.2020, що діє і на день винесення судом рішення, адже дію карантину продовжено до 31.12.2022. Відтак, позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач оплату боргу взагалі не здійснювала. Строк позовної давності за вимогами спливає у травні 2020 року, а до суду Концерн «Міські теплові мережі» звернувся у травні 2021 року, проте з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, строки позовної давності продовжено з 12.03.2020, а тому вимоги відповідача про застосування строків позовної давності слід залишити без задоволення. Разом з цим, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що її квартира відключена від надання послуги гарячого водопостачання, оскільки в порушення статей 77-80 ЦПК України, до відзиву на позовну заяву та до пояснень [PERSON] не долучено жодних доказів на підтвердження зазначених тверджень. Суд, оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, вважає, що відповідач, як споживач комунальних послуг, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконувала свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому позов Концерну «МТМ» про стягнення з відповідача заборгованості за період з 24.05.2017 по 01.04.2021 в розмірі 34 820,29 грнпідлягає стягненню у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved