Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

18.08.2022 позивач звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2006 року. Але спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні життєві погляди. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . З огляду на те, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися, позивач вважає , що примирення між ними неможливе , тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Копія ухвали направлена учасникам справи, також копія позовної заяви з додатками була направлена відповідачу . 24.08.2022 від відповідача у справі [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає, просить шлюб між ним та позивачем розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.(ч.4 ст. 206 ЦПК України). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судовим розглядом встановлено, що 26 квітня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві , актовий запис № 485. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім`ю та бажають розірвати шлюб. За таких обставин, враховуючи заяву відповідача про визнання позову, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходжу до висновку, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved