Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Позивач в січні 2022 року через адвоката Шаповалова А.М. звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідачів. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] . Вказаний будинок обслуговує ЖБК «Знання», головою правління якого є [PERSON] . Позивач почала звертатися в усній формі до керівництва ЖБК «Знання» на початку 2020 року у зв`язку з наявністю шуму та вібрацій у приміщенні теплового пункту, який знаходиться у підвальному приміщенні саме під квартирою 74 в якій вона проживає. З`ясувалося, що голова правління не має бажання вирішувати цю проблему, яка заважає належному відпочинку позивача. У зв`язку з зазначеним, у листопаді 2021 року [PERSON] змушена була знову звертатися у письмовій формі з цього питання до відповідача, оскільки в опалювальний сезон виникають проблеми з роботою насосів. [PERSON] зверталася до голови ЖБК «Знання» [PERSON] від 09.11.2021 року з проханням вжити заходи, щодо припинення та недопущення в подальшому перевищень рівня шуму з 23-00 до 6-00 год., який виникає в квартирі [PERSON] на подану скаргу до ЖБК «Знання» від 26.01.2021 року. Разом з тим керівництво правління ніяких дій не вчиняло. Інший епізод у спілкуванні члена кооперативу [PERSON] з головою правління ЖБК "Знання" [PERSON] виник 28.07.2021 року, коли проводилися загальні збори членів ЖБК «Знання» під під`їздом на яких вирішувався розмір тарифів на утримання будинку та прибудинкової території. [PERSON] неодноразово направляла звернення до голови ЖБК «Знання» [PERSON] щодо надання підписаного та затвердженого детального кошторису витрат на 2021 рік або інших документів на підставі яких збільшилась сума у рахунку на сплату внеску та інших платежів за серпень 2021 рік, проте звернення були проігноровані. Зазначає, що замість того, щоб виконувати посадові обов`язки, 18.11.2021 року від імені ЖБК «Знання» голова правління, [PERSON] звернулася до Оболонського управління поліції ГУНП у м.Києві із заявою про те, що позивач, [PERSON] , постійно і регулярно переслідує її, ображає, розповсюджує неправдиву інформацію, підбурює мешканців проти неї. Вказує, що все викладене в заяві [PERSON] є суцільним наклепом з метою нанести зловмисну шкоду честі, гідності та діловій репутації позивачки. Отримання та ознайомлення із заявою, а також відвідання відділку поліції та надання письмових пояснень з приводу наклепу призвело до нервового потрясіння позивачки [PERSON] . Вона змушена була звернутися за допомогою до сімейного лікаря. Після цього пройшла лікування на денному стаціонарі у неврологічному відділенні Національного військово-медичного клінічного центру МОУ. У зазначеній заяві, поданій до правоохоронних органів, [PERSON] зазначає про те, що [PERSON] переслідує її, що проявляється у повідомленнях в месенджерах, дзвінках по телефону. Також [PERSON] стверджує, що [PERSON] приходить до її помешкання. Крім цього, [PERSON] вказує у зазначеній заяві про те, що [PERSON] вимагає від неї вчинення протиправних дій, а саме зменшення розмірів її внеску. [PERSON] вважає, що причинами таких дій є небажання виконувати обов`язки [PERSON] перед кооперативом. Вважає, що така інформація є недостовірною, оскільки ніякого переслідування [PERSON] не здійснювала, до того ж, про зменшення розмірів внесків [PERSON] не просила, а лише неодноразово зверталася до голови ЖБК «Знання», [PERSON] , з проханням показати документи, які підтверджують прийняття рішення Загальними зборами членів кооперативу на включення в рахунок коштів на сплату внесків та інших платежів на утеплення будинку, а саме ремонтний фонд в розмірі 4,06 грн. з кв.м. площі квартири. [PERSON] крім того, що звернулася у поліцію із заявою про вчинення дій [PERSON] , яких вона не здійснювала, ще й поширила таку недостовірну інформацію серед мешканців ЖБК «Знання», які тепер насміхаються з [PERSON] , що завдає позивачці досить глибоких моральних страждань та душевного неспокою, що впливає на її сон, життєдіяльність та спілкування з оточенням, а саме: родиною, мешканцями будинку та іншими особами, з якими доводиться спілкуватися у повсякденному житті. Вказує, що є порядною людиною, майором в запасі, помічником начальника Головного управління по роботі з особовим складом Збройних Сил України, а звинувачення у вчиненні кримінального правопорушення для неї є образливим та неприпустимим. Заплямування репутації військовослужбовця, яка проходила службу у Збройних Силах України на користь Батьківщини, та зокрема наявність в органах поліції безпідставної заяви відносно дій такої особи, є неприпустимим фактором для позивача, приниження її честі та гідності, завдання непоправного душевного болю та страждань, що принижують її ділову репутацію. Просить суд визнати недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до її гідності та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію, яка була викладена [PERSON] 18.11.2021 року у заяві до Оболонського управління поліції ГУНП у м.Києві про те, що [PERSON] постійно і регулярно переслідує її, ображає, розповсюджує неправдиву інформацію, підбурює мешканців проти неї, а також розповсюджену дану інформацію серед мешканців ЖБК «Знання»; зобов`язати [PERSON] спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію, шляхом озвучення [PERSON] на найближчих зборах мешканців ЖБК «Знання», які відбудуться після набрання судовим рішенням законної сили в даній справі; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 9000 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 21.01.2022 року по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін. 16.02.2022 року [PERSON] , як голова правління, направила до суду відзив на позов, який надійшов до суду 21.02.2022 року. В своєму відзиві відповідач посилається на те, що позивачем не додано до позовної заяви основного доказу щодо предмета доказування - заяви відповідача до Оболонського управління поліції ГУНП у м.Києві від 18.11.2021 року. Подана доказова база взагалі не стосується предмета позову. В своєму відзиві зазначає, що сумлінно виконує свої посадові обов`язки голови правління ЖБК «Знання» чітко дотримуючись законодавства з повагою ставиться до позивача та ніколи не переходить у спілкуванні на особистості. Натомість позивач створює нічим не обумовлений моральний тиск на відповідача, внаслідок цього взаємостосунки позивача і відповідача вийшли за межі публічної площини, позивач все частіше втручається в особисте життя відповідача, відносини з дітьми, родиною, які не пов`язані з виконанням відповідачем своїх посадових обов`язків в якості Голови правління ЖБК «Знання». Ситуація переросла у особисту неприязнь позивача до відповідача, у відповідача з`явилося відчуття страху та внутрішні переживання за своє життя та здоров`я. З метою захисту своїх прав та інтересів, відновлення спокійного проживання у будинку, припинення тиску із боку позивача, відповідач звернулася до Оболонського УП ГУНП у м.Києві із заявою від 18.11.2021 року. Звернення відповідача до Оболонського УП ГУ НП у м.Києві є лише способом захистити як своє життя та здоров`я, так і життя та здоров`я своїх рідних та близьких у встановлений чинним законодавством спосіб. Стосовно проведення загальних зборів, то зазначає, що позивач була присутня на вказаних загальних зборах, реалізуючи своє право як співвласника на управління будинком і мала можливість проголосувати з усіх питань порядку денного, окрім іншого вказані доводи жодним чином не стосується предмету даного спору. Крім того, 26.01.2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою щодо можливості наявності шуму та вібрацій у приміщенні теплового пункту у підвальному приміщенні саме під кв.74 в якій проживає позивач, на що відповідачем після звернення до ТОВ «МІСТО ЕНЕРДЖІ» для проведення перевірки рівня шуму та вібрацій позивачу була надана відповідь про те, що шум від насосного обладнання повністю гаситься будівельними конструкціями. Крім цього, позивач не допустила експертну комісію до своєї квартири для проведення додаткових перевірок шуму, тому достовірно встановити описане позивачем у скарзі не вдалося за можливе. 14.12.2021 позивач повторно звернулася до відповідача з питання наявності шуму та вібрацій у приміщенні теплового пункту, на що їй також була надана відповідь. Звертала увагу суду, що окрім заяв позивача до відповідача з питання наявності перевищення рівня шуму та вібрацій, до позовної заяви не додано жодних належних та достатніх доказів, які підтверджують ці обставини їхній вплив на здоров`я позивача. Просить відмовити в задоволенні позову через не обґрунтованість позовних вимог. Також просить суд відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу в сумі 9000 грн., оскільки позовна заява і додатки до неї не містять детального опису робіт виконаних адвокатом під час складання такого позову. Крім того, позовна заява не містить обґрунтування, яким чином відповідач порушив будь-яке право позивача, додані до неї докази не підтверджують права вимоги позивача щодо відповідача, з чого не вбачається будь-якої професійної правничої допомоги, наданої адвокатом позивачу на суму 9000 грн. Також 16.02.2022 року представник відповідача - ЖБК «Знання» Коваль Ю.О. направив суду аналогічний відзив тому, що підписаний головою правління [PERSON] . Окрім іншого зазначав, що позовні вимоги сформовані некоректно, не стосуються ЖБК «Знання», а тому не відповідають вимога, які визначені ст.175 ЦПК України і не можуть бути задоволені. Також посилався на відсутність законних підстав для солідарного стягнення моральної шкоди на користь позивача. Задля захисту законних прав та інтересів відповідач 1 вимушений був звернутися до фахівців в галузі права, а саме до ТОВ «Київський центр права». Просять суд в задоволенні позову відмовити та стягнути з [PERSON] на користь ЖБК «ЗНАННЯ» витрати на послуги з підготовки до розгляду та розгляду цивільної справи № 756/553/22 в суді в розмірі 5760 грн. 25.05.2022 року від позивача надійшли відповіді на відзиви відповідачів з клопотаннями про поновлення строку на подання відповіді на відзиви, з посиланням на те, що копію відзиву відповідача 1 позивач отримала 21.02.2022 року, останнім днем для подання відзиву з урахуванням вихідних днів є 28.02.2022 року, однак позивачем зазначений строк було пропущено у зв`язку із введенням режиму воєнного стану на території України від 24.02.2022 року, а тому просить суд поновити [PERSON] та її представнику, адвокату Шаповалову А.М., строк на подання відповіді на відзиви на позовну заяву про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. З урахуванням ст. 127 ЦПК України, суд вважає, що стороною позивача пропущено з поважних причин строк на подання відповіді на відзив через введення в державі Україна воєнного стану та вважає за можливе його поновити. В своїх відповідях на відзиви сторона позивача посилається на те, що відповідач 1 зганьбила позивача перед мешканцями, тим самим завдала їй моральних страждань, оскільки позивач є порядною людиною, а звинувачення її у вчиненні кримінального правопорушення для неї є образливим та неприпустимим. Недостовірна інформація про позивача була поширена відповідачем 1 шляхом розголошення її серед мешканців багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Також посилається на те, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та таким, що не відповідає обсягу наданих правових послуг та є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (надання послуг), часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданим адвокатом послуг та виконаних робіт; ціні позову та (або) значенню справи сторони. Просить суд позов задовольнити. В червні 2022 року до суду надійшли заперечення від ЖБК «Знання» подані через адвоката Яценко О.С. з клопотанням про поновлення строку на подання заперечень. Вказаний адвокат є лише однофамільцем судді, що свідчить про відсутність конфлікту інтересів. Аналогічні заперечення та клопотання про поновлення строку на подання заперечень подані і відповідачем [PERSON] , які обґрунтовують тим, що по всій території України введено воєнний стан та 01.06.2022 року відбулася зміна голови правління ЖБК «Знання». Суд вважає, що стороною відповідачів з поважних причин пропущено строк на подання заперечення на відповідь на відзив, а тому клопотання про поновлення підлягає задоволенню. В своєму запереченні ЖБК «Знання», а також [PERSON] посилається на те, що звернення до правоохоронних органів з заявою мала місце реалізація особою права, передбаченого Законом України «Про звернення громадян». Зазначає, що ні позовна заява, ні відповідь на відзив не містить ані обґрунтування (в який спосіб поширена інформація; час; перелік осіб, яким вона ніби то була повідомлена), ані доказів на підтвердження таких обставин. Вказує, що ні позовна заява, ні відповідь на відзив не містять розмежування та чіткого обґрунтування у чому саме завдана шкода окремо: честі, гідності, діловій репутації [PERSON] . Також посилається на те, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу розповсюдження недостовірної інформації серед мешканців будинку, а тому така вимога не підлягає задоволенню. Позивач обґрунтовує моральну шкоду тим, що вона була змушена звертатися до сімейного лікаря та проходити лікування, проте з наданої позивачем медичної документації убачається, що захворювання пов`язане із перенесеною позивачем у 2005 році закритою черепно-мозковою травмою та посттравматичними проявами. Просила суд в задоволенні позову відмовити. 12.07.2022 року від сторони позивача надійшли заперечення в яких адвокат Шаповалов В.М. посилається на те, що у [PERSON] відсутні будь-які відносини з відповідачем [PERSON] , як фізичною особою, натомість у позивача були відносини з відповідачем 1, виключно як з посадовою особою ЖБК «Знання». Також зазначає, що на підтвердження того, що позивачці було завдано моральні страждання долучено копію епікризу з медичної картки стаціонарного хворого № 20626 від 08.12.2021, а тому вважає розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн. є розумним, справедливим та співмірним стражданням, завданих поширенням недостовірної інформації щодо позивача. Просить суд позов задовольнити. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. [PERSON] зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] . Вказаний будинок обслуговує ЖБК «Знання», головою правління якого була станом на 18.11.2021 р. [PERSON] . В ході розгляду справи встановлено, що 18.11.2021 року до Оболонського УП ГУНП у м.Києві з заявою зверталася голова правління ЖБК «Знання» [PERSON] (а.с.133-134). Позивач вважає, що інформація викладена у заяві [PERSON] до Оболонського УП ГУНП у м.Києві 18.11.2021 року про те, що [PERSON] постійно і регулярно переслідує її, ображає, розповсюджує неправдиву інформацію, підбурює мешканців проти неї, а також розповсюджує дану інформацію серед мешканців ЖБК «Знання» є недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до її гідності, честі та недоторканість ділової репутації. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Таким чином, право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 270 ЦК України визначені види особистих немайнових прав фізичної особи. Так, зазначена норма закону зазначає, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканість, право на недоторканість особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отже, суду слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»). Згідно з частиною другою та третьою статті 34 Конституції України і статтею 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі (абзац 2 пункту 15 постанови Пленуму № 1 від 27 лютого 2009 року Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи ). Суд бере тут до уваги і висновки з рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 про те, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов`язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену законодавством України. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У разі, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Звернення відповідача до органів поліції із заявою щодо певних дій позивача для їх перевірки та реагування щодо них, оціночні судження що ідентичні певною мірою змісту цих повідомлень та звинуваченням, що містились у них не можуть бути розцінені як поширення недостовірної інформації щодо позивача. Оскільки інформація, викладена головою ЖБК «Знання» [PERSON] у зверненні до Оболонського УП ГУ НП у м.Києві є власною оцінкою дій позивача в умовах існуючого між сторонами конфлікту та цивільно-правового спору, а тому за своєї суттю є думками та переконаннями відповідача, які не можуть бути предметом перевірки на предмет істинності, а отже, є оціночними судженнями, а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні вимог про визнання недостовірною інформації та її спростування. Позивач вказує, що відповідач розповсюджує інформацію стосовно неї серед мешканців ЖБК «Знання» , разом з тим не конкретизує кому саме із мешканців та яка інформація була розповсюджена відповідачем. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 ст. 280 ЦК України визначено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. В даному випадку суд не здійснює аналіз розміру моральної шкоди, що заявлений до стягнення, оскільки для цього відсутні правові підстави з огляду на відмову позивачу у задоволенні основної позовної вимоги про визнання інформації недостовірною та такою, що порочить честь і гідність, ділову репутацію позивача. З огляду на викладене суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що судом відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат правничу допомогу. В своєму відзиві на позов представник відповідача ЖБК «Знання» просить суд стягнути з позивача судові витрати в сумі 5760 грн., з посиланням на ч.1 та п.4 ст.133 ЦПК України відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовка до її розгляду. Витрати з підготовки до розгляду та розгляду справи ЖБК «Знання» доводять договором про надання правової допомоги №Р/250620221/ХВ-24 від 25.06.2021 та Додаткової угоди № 1 від 02.01.2022 р. до нього, відповідно до умов яких, відповідач замовив у ТОВ «Київський центр права» послуги, необхідні для підготовки до розгляду та безпосереднього розгляду вказаної цивільної справив в суді, а саме: ознайомлення з матеріалами справи № 756/553/22 за позовом [PERSON] про захист честі та гідності вартість якої, відповідно до п.4.3 Договору, з урахуванням додаткової угоди, склала 2160 грн.; складання відзиву на позовну заяву [PERSON] про захист честі та гідності у справі № 756/553/22, вартість якої, відповідно до п.4.3 Договору, з урахуванням додаткової угоди, склала 2160 грн.; формування матеріалів справи та подача відзиву позивачу та до суду по справі № 756/553/22, вартість якої, відповідно до п.4.3 Договору, з урахуванням додаткової угоди, склала 1440 грн. Сума витрат з підготовки та розгляду справи в суді склала 5760 грн., які відповідач доводить платіжним дорученням № 13 від 08.02.2022 р. щодо сплати послуг, згідно договору, на рахунок ТОВ «Київський центр права», актом № ОУ-70 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), підписаним 28.02.2022 між ЖБК «Знання» і ТОВ «Київський центр права». Як убачається з наданих суду договору про надання правової допомоги №Р/250620221/ХВ-24 від 25.06.2021 та Додаткової угоди № 1 від 02.01.2022 р. вказані договори укладено до моменту звернення позивача до суду з даним позовом. Наявність зазначених договорів свідчить про те, що ТОВ «Київський центр права» здійснює юридичний супровід ЖБК «Знання». Згідно з Законом «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України) . Верховний Суд зазначав, що у підтвердження здійснення правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Як убачається з матеріалів справи, а саме: п.4.1 додаткової угоди № 1 від 02.01.2022 року до договору про надання правової допомоги № Р/25062021/ХВ-24 від 25.06.2021 року «Сторони дійшли згоди викласти п.4.1, 4.3 - 4.8 Договору про надання правової допомоги № Р\\25062021/ХВ від 25.06.2021 в наступній редакції : «4.1 Конкретні послуги, передбачені п.1.1 Договору оплачуються Замовником відповідно до витрат часу виконавця 720 грн. за 1 годину роботи та визначаються у звіті про використаний час. 4.3 Складання процесуальних документів по кожній окремій справі у суді першої інстанції (заяви про видачу судового наказу, позовної заяви, клопотань, пояснень і т.д.) оплачується в сумі 2160 грн. та передбачає 3 години витрат часу виконавцем. 4.4 Формування матеріалів справ перед подачею позову та до моменту винесення рішення судом, подача позову (заява про видачу судового наказу) до суду оплачується в сумі 1440 грн. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 01.10.2018 р. у справі №569/17904/17, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. В акті за № 70 від 28.02.2022 року про приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) вказано вартість ознайомлення з матеріалами справи в сумі 2160 грн. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що станом на дату підписання сторонами акту, ТОВ «Київський центр права» взагалі знайомився з матеріалами справи, проте послугу за актом уже оплачено як виконані роботи. Стосовно складання відзиву на позовну заяву то слід зазначити, що суду не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] , як особа яка подає відзив, як представник відповідача за довіреністю є адвокатом. Стосовно формування матеріалів справи та подачі відзиву на суму 1440 грн., суду також не надано доказів, що вказана послуга надавалася адвокатом. Враховуючи те, що відповідачем ЖБК «Знання» не надано доказів на підтвердження того, що послуги на правничу допомогу йому надавалися саме адвокатом на час складання акту від 28.02.2020, при цьому витрати які сторона обґрунтовує договором про надання правової допомоги за № Р/25062021/ХВ -24 від 25.06.2021 року з додатковою угодою №1 від 02.01.2022 року взагалі не відносяться до витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, а тому суд відмовляє у стягненні з позивача на користь ЖБК «Знання» витрат у розмірі 5760 грн. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed