Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини від всіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 15.09.2021 з позивача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття. З 08.07.2022 позивача повідомили, що він повинен з`явитися на службу у військову частину для реабілітації у зв`язку з чим він і не може виконувати рішення про стягнення аліментів у повному обсязі. Зазначає, що згідно законодавства розмір аліментів може бути збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоров`я когось із них, та зазначив, що отримав поранення на службі в ЗС України. На підставі викладеного просив зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини від всіх видів заробітку. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 15.07.2022 відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29.07.2022 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов мотивований тим, що при подачі позовної заяви позивачем не долучено будь яких належних та допустимих доказів погіршення стану здоров`я платника аліментів, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів. Також перебування на військовій службі жодним чином не може впливати на розмір аліментів визначений рішенням суду від 15.09.2021. Просила відмовити в задоволенні позову. 18.08.2022 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив мотивована тим, що позивач отримав травму колінного суглоба, що підтверджується томографією. Крім того, позивач на даний час несе службу в лавах Збройних сил України та не має можливості постійно з`являтися до виконавчої служби з приводу сплати аліментів. Також зазначив, що оскільки він є військовослужбовцем та на нього поширюються пільги передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та він звільнений від невиконання зобов`язань по сплаті аліментів. В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином, в позовній заяві просив суд розглядати справу без його участі. Відповідачка для розгляду справи в судове засідання не з`явилася, в заяві поданій з відзивом просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги не визнала. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223 суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 15.09.2021 позивача визнано батьком [PERSON] , [INFO] ; внесено зміни до актового запису № 6 від 07.02.2020 про народження [INFO] дитини [PERSON] , вчиненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області, де у відомостях про батьківство вказано батьком дитини [PERSON] , [INFO] , виключивши відомості про [PERSON] як батька дитини та з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.11.2020 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.11-13). Згідно довідки про обставини травми від 22.05.2022 № 300 [PERSON] 24.04.2022 отримав вибухову травму, закрито черепно-мозкову травму легкого ступеня, акубаротравму обох вух, без пошкодження барабанних перетинок, закрите пошкодження медіального меніска правого колінного суглобу (а.с.33). Відповідно до заключення магнітно-резонансної томографії правого колінного суглоба [PERSON] має косогоризонтальний розрив заднього рога медіального меніска правого колінного суглобу, помірний синовіт (а.с. 34). Інших доказів матеріали справи не місять, з клопотаннями про їх витребування сторони не звертались. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів,визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками,може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові Пленуму від 15.05.2006 року №3" Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З аналізу даних правових норм вбачається, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, погіршення майнового положення платника аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо, зокрема, погіршилося його матеріальне становище чи стан його здоров`я. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Однак, позивачем до суду не надано жодних належних доказів того, що факт отримання травми істотно вплинув на його матеріальний стан. Так, долучені до матеріалів справи копії медичних документів лише засвідчують факт отримання [PERSON] травми та звернення до медичних закладів, при цьому не долучено відповідних медичних призначень на лікування та квитанцій на їх оплату, які б підтвердили значні витрати позивача на лікування, не наведено посилань на розмір свого доходу до отримання травми та після, тобто не надано доказів погіршення матеріального стану в зв`язку з отриманою травмою. Жодних документів, які б підтверджували погіршення матеріального становища (розмір пенсії, соціальної допомоги, заробітної плати) позивачем суду надано не було, так як і не було ним надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище відповідача при зменшенні розміру аліментів з 1/4 частини заробітку позивача до 1/6 частини нададуть йому можливість забезпечити дитині належний життєвий рівень, не зазначено грошовий еквівалент вказаного розміру аліментів на даний час для його оцінки судом. Суд зазначає, що обставини служби позивача в лавах ЗС України та отримання травм хоч і є новими обставинами, які не могли бути враховані судом при вирішенні питання про стягнення аліментів, однак вони не можуть вважатися єдиним доказом погіршення матеріального стану та бути достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. Тобто, звертаючись з позовом до суду, позивач всупереч вимог статей 12,81 ЦПК України фактично не довів належним чином існування обставин, що мають істотне значення зменшення розміру аліментів. При цьому, суд зважає також на те, що розмір призначених судом аліментів повинен відповідати інтересам дитини і бути направленим, зважаючи на її вік, на поліпшення становища дитини, умов її виховання, розвитку та оздоровлення. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. У відповідності до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed