Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 16.08.2022 [PERSON] звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 08.01.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Малинського районного управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою. Від даного шлюбу у сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . На час звернення до суду спільний побут та господарство сторони не ведуть, як сім`я не проживають. Спору про визначення місця проживання дитини у сторін немає. Отже, подальше спільне життя є неможливим, а тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява від 16.08.2022 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 05.09.2022 її представник [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 01.09.2022, виданої на підставі наказу Коростенського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його та відповідачки участі, не заперечив щодо розірвання шлюбу. Суд, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України,\~розглядає справу у судовому засіданні за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено,\~що 08.01.2014\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Малинського районного\~управління юстиції\~у Житомирській\~області було\~зареєстровано шлюб\~між [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , за актовим записом №1. Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.9). Від даного шлюбу у сторін народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.10). На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Спір щодо визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Мотиви та застосовані норми права. Між сторонами виник спір щодо розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства. У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. А від так, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується\~\~на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Відповідачка не заперечує щодо розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або встановити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи відсутність відповідного клопотання відповідача, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. Спір щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , між сторонами відсутній. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір. Згідно з ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору, містяться у ч. 1 ст.142 ЦПК України\~у якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved