Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що 16 квітня 2009 року відповідач позичив у нього 7 000 доларів США, та зобов`язався повернути їх через місяць, 16 травня 2019 року. Також 27 квітня 2019 року Шкурат позичив у нього ще 10 000 доларів США, які зобов`язався повернути до 27 травня 2019 року, що також підтверджується його розпискою. Однак, у вказані періоди відповідач борг не повернув. Неодноразові звернення із вимогою виконати зобов`язання не дали результату, Шкурат обіцяє повернути грошові кошти, однак не робить цього, чим порушує його права та інтереси. Вказує, що станом на 26 травня 2022 року сума позики у гривневому еквіваленті становить 497333,33 грн, які просить стягнути з відповідача та сплачений судовий збір. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач будучи неодноразово повідомлений, за останнім відомим місцем проживання про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд до відома не поклав, заяви про розгляд справи в його відсутності не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши клопотання позивача, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, ч.2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Разом з тим, ч.1 та ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно статей 192, 524 та 533 ЦК України, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. При цьому, чинне законодавство не містить заборони на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. Отже у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір позики відповідно до якого відповідач 16 квітня 2019 року позичив у позивача 7 000 доларів США, які зобов`язався повернути до 16 травня 2019 року та 27 травня 2019 року 10 000 доларів США, які зобов`язався повернути за місяць, вказане підтверджується оригіналом розписки Шкурата від 27 квітня 2019 року (а.с. 26). Проте у вказаний період своє зобов`язання відповідач не виконав та не повернув позивачеві борг, що підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки. Згідно довідки АТ КБ «Приват Банк» щодо офіційного курсу валют НБУ станом на день звернення до суду становить 31,1813 грн за 1 долар США (а.с. 6). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, тому вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання боржника повернути фактично отриману суму позики, яка станом на день звернення до суду із позовною заявою становить 497333 грн і яку слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 4973,33 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 611, 612, 625- 629, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved