Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] ,\~ [PERSON] (далі Позивачі) звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що 06.10.2015 року Виконавчим комітетом\~Дніпропетровської міської\~ради [PERSON] було видано ордер на жиле приміщення з сім`єю 3 чоловік на право зайняття жилого приміщення жилою площею 23,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . У вищевказаній квартирі зареєстровано три особи: позивач, [PERSON] , син позивача - [PERSON] та колишній чоловік позивача [PERSON] (далі Відповідач). Однак, з червня 2004 року і по теперішній час відповідач [PERSON] у вищевказаній квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, та його особистих речей у квартирі немає. У зв`язку з вищевикладеним, позивачі змушені звернутися до суду та просити визнати\~ [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяву, в якій просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.\~ Відповідач у судове засідання\~не з`явився,\~про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду\~\~не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. У відповідності до ч.4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до\~норм ст. 280 ЦПК України\~ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 13.03.2015 року № 9036173, Територіальній громаді\~міста Дніпропетровська\~в особі\~ Дніпропетровської\~міської ради\~на праві\~комунальної \~власності належить квартира [ADDRESS] . Судом також встановлено, що 06.10.2015 року Виконавчим комітетом\~Дніпропетровської міської\~радибуло видано ордер на жиле приміщення № 0000000182\~ [PERSON] \~з сім`єю\~3\~чоловік на\~право зайняття\~жилого приміщення\~жилою площею\~23,2\~кв.м.,\~яке складається\~із двох\~кімнат у\~ізольованій квартирі\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~на підставі\~рішення виконавчого\~комітету Дніпропетровської\~міської ради\~від 21.09.2015\~року. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] є зареєстрованим за вказаною адресою, але у такому житловому будинку фактично не проживає з 2004 року, що підтверджується письмовою нотаріально посвідченою заявою сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом також встановлено, що на підставі розпорядження в.о. міського голови № 897-р від 26.11.2015 року вулицю «вул. Ногінська» перейменувано на «вул.Володимира Івасюка». Доказів поважних причин відсутності відповідача протягом вказаного часу у зазначеному житловому приміщенні суду не представлено. Суд зауважує, що відповідач не був позбавлений можливості подати докази по справі як особисто, так й через свого представника або за допомогою поштового зв`язку, оскільки він повідомлявся судом про розгляд цивільної справи у встановленому чинним процесуальним законом порядку. До судового засідання відповідач\~\~не з`явився,\~\~належних та допустимих доказів до поважності причин неявки суду не представив, не надав жодного заперечення чи пояснення по суті спору. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі у судових засіданнях, надало суду право обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ч. 1 ст. ст.\~4,5 ЦПК України\~\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України. Згідно члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При цьому ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У пункті 27 рішення ЄСПЛ від 17 травня 2018 року у справі «Садов`як проти України» зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене «згідно із законом», не переслідує одну із законних цілей, наведених у пункті 2 статті 8 Конвенції, і не вважається «необхідним у демократичному суспільстві». У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання\~«справедливого балансу»\~між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі сподіватися, що її позбавлення такого права буде оцінене на предмет пропорційності у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції. В даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що сторони набули право користування вказаним житловим приміщенням у відповідності до вимог чинного, на час такого набуття, законодавства. Стороною позивачів суду доведено, що відповідач у спірному житловому приміщенні фактично не проживає з червня 2004 року, не використовує таку квартиру як житло, спільного господарства з позивачами не веде, не несе витрати з утримання такого приміщення, а обставина реєстрації такої особи у квартирі позивачів становить надмірний тягар для останніх, оскільки порушує їх права та законні інтереси, як наймачів на свій розсуд володіти, користуватись таким майном. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, вказана вимога позивачів про визнання особи таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. \~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до приписів\~\~ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved