Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

27.09.2021 року судом зареєстровано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 10 101,18 грн. (а.с. 1-7). Позов мотивований тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з управління багатоквартирним будинком, що надається Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання». В зв`язку з тим, що [PERSON] вчасно не розраховувалась за надані послуги, за період з 01.12.2018 по 31.08.2021 року виник борг в сумі 9 067, 85 грн. За весь час прострочення сплати платежів відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано інфляційні - 669, 89 грн. та 3% річних - 363, 44 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» просило стягнути з відповідача [PERSON] борг в сумі 9 067,85 грн., інфляційні - 669, 89 грн. та 3% річних - 363, 44 грн. Представник позивача - Мазай В.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. 13.12.2021 року судом зареєстровано відповідь на відзив, згідно якої вважає, що підстав для застосування строку позовної давності при розрахунку боргу немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 03.12.2021 подала відзив на позов, згідно якого позов не визнала, просила застосувати строк позовної давності. Вважає, що розрахунок за період з 01.12.2018 по 31.08.2021 року зроблений невірно, що такий розрахунок слід починати з 20.01.2019 року, оскільки 27.03.2019 року позивач звертався з позовом про стягнення заборгованості станом на 01.03.2019 року. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи відповідають зобов`язальні правовідносини, що склались між сторонами в сфері житлово-комунальних послуг, тому при обґрунтуванні рішення суд застосовує норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та норми ЦК України. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 64,90 кв.м. Особовий рахунок відкритий № [NUMBER] . Станом на 07.09.2021 року в квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (постійно з 15.06.1994 року). Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 92 від 01.12.2018 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] в особі уповноважених [PERSON] , [PERSON] . Додаткова угода № 1 від 01.12.2020 року до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 92 від 01.12.2018 року укладена між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] в особі уповноважених [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, відповідач [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» на підставі Закону України "Про житлово-комунальні послуги", предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктами 1, 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 9 вищезазначеного закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно вимог частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена в ухвалі у справі № 6-59цс13 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Споживаючи послуги з управління багатоквартирним будинком, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», відповідач не оплатила отримані послуги у встановленому порядку. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2021 року № 127/9033/19 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в розмірі 5405,97 грн., а також 426,84 грн. судового збору. В решті вимог - відмовлено. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» до [PERSON] - відмовлено. Вказаним судом рішенням, зокрема, було встановлено, що позивач неодноразово звертався до суду із заявами про видачу судового наказу (справи №127/28135/13-ц, №127/18010/16) за результатами розгляду яких видавались накази, які надалі були скасовані, що визнається сторонами. Однак подання заяви про видачу судового наказу не може використовуватися стягувачем, як підстава для переривання строку позовної давності за вимогою вказаною у такій заяві (чи її частиною), на що звернула увагу Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року в справі №712/8916/17, а отже стягненню підлягає сума в межах строку позовної давності. Позивач звернувся до суду з позовом 27 березня 2019 року, відповідно до стягнення підлягає сума за останні три роки перед зверненням, тобто з 27 березня 2016 року, що становить 5405,97 грн. Дана сума була визначена судом станом на 01.12.2018 року. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 3-6) за період з 01.12.2018 року по 31.08.2021 року виник борг в сумі 9 067, 85 грн. За весь час прострочення сплати платежів відповідно до ст. 625 ЦК України на суму боргу нараховано інфляційні - 669, 89 грн. та 3% річних - 363, 44 грн. Станом на день ухвалення рішення у даній справі борг залишається не погашеним. Підстав для застосування позовної давності немає. Позов пред`явлений 27.09.2021 року про стягнення боргу за період з 01.12.2018 року до 31.08.2021 року в межах позовної давності (ст. 257 ЦК України). Рішення суду від 11.02.2021 року про стягнення боргу за інший період, до 01.12.2018 року, строку позовної давності не перериває. Загальна сума боргу, заявлена позивачем - 10 101,18 грн., підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Позивачем при подачі позову до суду були понесені витрати на оплату судового збору - 2 270 грн. (а.с. 29, 30, за ставками 2021 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved