Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] , який зареєстрований 26 серпня 2020 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що зроблено відповідний актовий запис №2016. Крім цього, просить стягнути з відповідача на її користь підтвердженні витрати на правничу допомогу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що у шлюбі у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] . Підставою для подання заяви про розірвання шлюбу слугувало те, що після народження сина, відповідач почав віддалятись від неї, у них виникали постійні робіжності щодо розподілу сімейних обов`язків, при цьому відповідач відмовлявся брати будь-яку особисту участь у забезпеченні житлово-побутових умов проживання сім`ї. Вони втратили почуття взаємної поваги та любові, припинили ведення спільного господарства. На даний час проживають окремо. Просить позов задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01.08.2022 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак 02.09.2022 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, однак 03.08.2022 подав до суду заяву у якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу не заперечує. Щодо стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу, то не заперечує у відшкодуванні 1000 грн. в користь позивача. На підставі ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового засідання технічними засобами здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.105\~Сімейного\~кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.112\~Сімейного\~кодексу\~України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112\~Сімейного\~кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114\~Сімейного\~кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 26.08.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що зроблено актовий запис №2016. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.11.2020. Судом також встановлено, що спільне життя позивача з відповідачем не склалось через відсутність спільних інтересів, різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння, любові та поваги між ними, внаслідок чого шлюбні відносини між ними припинилися. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007р., проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З огляду на викладене, оскільки, як зазначає позивач, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов необхідно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 992,40 грн. підлягає до стягнення\~з відповідача [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.3 ст.133\~Цивільного процесуального\~кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ст.137\~Цивільного процесуального\~кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст.141\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, відповідно до ч.6 ст.137\~Цивільного процесуального\~кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 915/1654/19. Як зазначено вище позивач просить стягнути з відповідача 3500, 00 грн - витрат, які вона понесла на професійну правову допомогу та 3600,00 грн витрат на правничу допомогу, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи. В своїй заяві від 03.08.2022 відповідач не заперечив щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу на користь позивача в сумі не більше 1000 грн. На підтвердження вказаних витрат до суду позивачем було подано такі письмові докази, а саме: копію протоколу узгодження вартості послуг та порядок проведення розрахунків за Договором №17-1/06/2022 про надання правової допомоги від 17 червня 2022 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) за Договором №17-1/06/2022 про надання правової допомоги від 17 червня 2022 року та меморіальний ордер від 17.06.2022 про сплату правової допомоги за договором 17-1/06/2022 від 17.06.2022 в загальному розмірі 3500,00 грн. Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст. ст.137,\~141 ЦПК України\~суд враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1000,00 грн понесених витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

Outcome: approved