Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

15.07.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення особи втратившою право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те що їй належить Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований з 2007 року відповідач, але у 2021 році виїхав з будинку. Витрат по утриманню будинку не здійснює, особистих речей його в будинку немає. Будь-якої домовленості про збереження за ним житлової площі за період його не проживання не існує, добровільно знятись з реєстрації не бажає. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію подала заяву в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути в її відсутність. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З врахуванням положень ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи доводи позивача, судом встановлено, що [PERSON] , позивачу по справі, належить Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 26.11.2003 року, державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Савчук Т.П., зареєстровано в реєстрі за № 2489. Згідно будинкової книги, в даному будинку, з 19.10.2007 року зареєстрований відповідач [PERSON] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.09.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з актів обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 05.01.2022 року № 1, від 03.02.2022 року № 3, від 10.03.2022 року № 7, від 07.04.2022 року № 8, від 05.05.2022 року № 9, від 10.06.2022 року № 12, комісією комітету самоорганізації населення мікрорайону «Снігурівка», у складі голови комітету Дубровіної Р.В., секретаря комітету Бринзак Н.Л., проведено обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що на момент обстеження за даною адресою зареєстрований її зять [PERSON] , [INFO] , однак за даною адресою не проживає, речей його в кімнатах не має. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.2 ст.405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі вітсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В той же час, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визначення особи втратившою право на користування житловим приміщенням знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved