Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

31.05.2022 р. [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В позові зазначає, що у лютому з Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна, він дізнався про наявність у нього арешту нерухомого майна, накладеного на підставі постанови Шевченківського відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження № 44413043 від 14.08.2014 р. Відповіддю на адвокатський запит від 11.05.2022 р. Шевченківський ВДВС у м.Запоріжжі повідомив, що 14 серпня 2014 р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44413043 на підставі виконавчого листа № 336/4625/13-ц від 10.07.2014 р., виданого Шевченківським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суми боргу 21 991 грн. 59 коп. 14.08.2014 р. державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження. 26.12.2014 р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення документа стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання до 26 грудня 2015 року. Згідно даних із автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження № 44413043 завершене та знищене за закінченням терміну зберігання. Також Шевченківський ВДВС у м.Запоріжжі повідомив, що арешт майна може бути знятий лише на підставі ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження». На теперішній час в провадженні Шевченківського ВДВС не перебуває жодних виконавчих проваджень відносно [PERSON] . Через наявність арешту позивач позбавлений змоги оформити належне йому майно у спадок та вільно володіти ним. За позовом [PERSON] просить зняти арешт та заборону здійснювати відчудження належного йому нерухомого майна, що накладений на підставі постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ Харченко О.Г. від 14 серпня 2014 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчудження, реєстрований номер обтяження 7563638, виконавче провадження № 44413043. Ухвалою суду від 03.06.2022 р. позовна заява прийнята до розгляду, справу призначено до судового розгляду на 04.07.2022 р. з викликом сторін. 04.07.2022 р. розгляд справи відкладено на 21.09.2022 р. через перебування судді в нарадчій кімнаті. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі та за відсутності позивача, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача - Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, рішення по справі відносить на розсуду суду. Розгляд справи без участі учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд розглянув справу за відсутності представника відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію учасників справи, суд вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія та номер ВП № 44413043, виданого 14.08.2014 р. державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Харченко О.Г. накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] (а.с.8). Відповідно до листа-повідомлення Шевченківського ВДВС м.Запоріжжя від 11.05.2020 р. (а.с.9), згідно даних АСВП розділу «Спецрозділ» на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження № 44413043 з примусового виконання виконавчого листа № 336/4625/13-ц, виданого 10.07.2014 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 21 991,59 грн. 14.08.2014 р. державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження і про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження. 26.12.2014 р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Строк повторного пред`явлення до виконання 26.12.2015 р. Відповідно до даних АСВП - виконавче провадження № 44413043 було завершене. Вищевикладене підтверджено наданим позивачем письмовими доказами. Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України). Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. За положеннями ст. ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд встановив, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved