Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 31.08.2001 року Грушівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 10. Від шлюбу мають двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що з червня 2022 року вони з відповідачем не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків та не спілкуються. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки. Відповідач постійно принижував її гідність, чинив моральний тиск та завдавав тілесні ушкодження, які позивач не в змозі була витримати. Вважає, що їхня сім`я давно перестала існувати, зберегти її неможливо, шлюб носить формальний характер. Після розірвання шлюбу діти проживатимуть разом з позивачкою. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України,справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав і не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що 31.08.2001 року Грушівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 10, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Шлюбні стосунки припинені через втрату почуття та взаємоповаги один до одного. Спір про розподіл майна на даний момент відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved