Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

18.05.2022р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов підписано адвокатом Гришиним С.В., який діяв на підставі ордеру від 07.05.2022р., позов надійшов засобами поштового зв`язку (а.с. № 3-5, 18, 21-22). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 27.07.2022р. (після усунення недоліків поданого позову та надходження відповіді про зареєстроване місце проживання відповідача, який був зареєстрований у м. Маріуполі) позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с.№46). Представник позивачки в обґрунтування вимог посилався на те, що позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб 16.03.1999р. у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління Донецької області під актовим записом № 107. Від шлюбу у них дітей немає. У позові зазначалося про те, що станом на дату подачі позову стосунки між сторонами погіршилися, кожний з подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім,ю, фактично сім,я припинила своє існування, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. В судове засідання 22.09.2022р. сторони (їх представники) не з,явилися. Представник позивачки - адвокат Гришин С.В. по тексту позовної заяви до суду просив ухвалити рішення за відсутності позивачки. В заяві до суді від 22.09.2022р., яка надійшла на е/пошту суду, позивачка окремо зазначила про те, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені з 01.02.2022р., а також те, що дітей від шлюбу з відповідачем немає та те, що майнових спорів між подружжям не існує (а.с. № 64). Відповідач в заяві до суду від 02.08.2022р., яка надійшла засобами поштового зв`язку (а.с. № 58), а також в заяві до суду від 22.09.2022р., яка надійшла на е/пошту суду та яка підписана е/підписом відповідача (а.с.№ 60,63) зазначив, що визнає позовні вимоги. В заяві від 22.09.2022р. відповідач також підтвердив і період остаточного припинення шлюбних відносин між подружжям, а саме - лютий 2022р., а також повідомив суду те, що дітей від шлюбу з позивачкою немає, майнових спорів між подружжям не існує (а.с. №60). Таким чином, суд на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 22.09.2022р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви позивачки від 22.09.2022р. та заяв відповідача від 02.08.2022р. та 22.09.2022р., вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.03.1999р. у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління Донецької області під актовим записом № 107 (а.с. № 6). Від даного шлюбу у сторін спільних дітей немає. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони припинили шлюбні відносини з 01 лютого 2022р., та з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо, сім`я існує формально. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, оскільки у відповідності до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з 01 лютого 2022р., з того часу не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, а також підтвердив період остаточного припинення шлюбних стосунків, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Питання щодо зміни прізвища позивачки, відповідно до положень 113 СК України, судом не вирішується, оскільки представник позивачки по тексту позову зазначив, що позивачка не виявила бажання повертати собі прізвище, яке у неї було до реєстрації шлюбу (а.с. № 5). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992грн.40коп. (а.с.№3). На підставі викладеного,

Outcome: approved