Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

29.01.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , сектору дізнання Сколівського відділення поліції Стрийського віділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якій просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 50\~000 грн., визнати незаконними дії, рішення та бездіяльність сектору дізнання Сколівського відділення поліції Стрийського віділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, стягнути на її користь моральну шкоду на власний розсуд. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Курницької В.Я. від 22.02.2021 року заяву позивачки [PERSON] про відвід судді Курницької В.Я.- задоволено. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2021 року справу розподілено судді Ясінському Ю.Є. для розгляду. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Ясінського Ю.Є. від 12.04.2021 року заяву позивачки [PERSON] про відвід судді Ясінського Ю.Є.- задоволено. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2021 року зазначена вище справа передана судді Броні А.Л., для розгляду. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 01.07.2021 року вказану позовну заяву повернуто позивачці з доданими до неї документами та роз`яснено їй про те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви. Постановою Львівського апеляційного суду від 05.11.2021 року ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 01.07.2021 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 13.12.2021 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 31.03.2022 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , сектору дізнання Сколівського відділення поліції Стрийського віділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області про відшкодування моральної шкоди в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 50\~000 грн. закрито, а розгляд справи щодо іншої позовної вимоги продовжено. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 31.05.2022 року закрито підгтовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що 26.10.2020 року близько 18 год. в [ADDRESS] на спільному проході на подвір`ї [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснила замах на її життя, як особи з інвалідністю з онкологічним діагнозом, неодноразово застосовувала до неї рукоприкладство і фізичну силу, нанесла їй травми грудної клітки та лівої ключиці, спричинивши забій грудної клітки та лівої ключиці, травми шийних лімфовузлів зліва. Внаслідок нанесення таких травм у ділянці грудної клітки, лівого передпліччя та лівої ключиці, а також шийних лімфовузлів були наявні синці, опухлість, гострий різкий біль та різкий біль при піднятті лівої руки з неможливістю підняти її вверх, а також спостерігалися болючі ділянки тіла зліва і справа. Про факт побиття позивачкою було повідомлено швидку допомогу, здійснено виклик поліції на місце злочину та подано 27.10.2020 року до органу поліції заяву про факт замаху на життя інвалідів з боку [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, зазначає, що 27.10.2020 року вона звернулася в амбулаторію смт. Верхнє Синьовидне Стрийського району Львівської області, де її було оглянуто черговим сімейним лікарем та зафіксовано факт побиття із спричиненням забою грудної клітки та лівої ключиці з опухлістю, різкими болями, опухлістю лівих шийних лімфовузлів. Позивачка вказує, що до судово-медичного експерта вона звернулася 21.12.2020 року, оскільки дізнавач сектору дізнання Сколівського СД Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Дребот М.М. скерував постанову на проведення судово-медичної експертизи несвоєчасно, а саме після подання на нього скарги та заяви про відкриття кримінального провадження за зловживання службовим становищем в ДБР у м. Львові. Таким чином, на переконання позивачки, вона, внаслідок бездіяльності дізнавача, була позбавлена права на своєчасне проведення судової експертизи. Крім цього позивачка стверджує, що дізнавач сектору дізнання Сколівського СД Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Дребот М.М. відкрив кримінальне провадження № 12020144500000084 від 28.10.2020 року та сфальсифікував фабулу про побиття [PERSON] [PERSON] і [PERSON] , жодним чином не згадавши про замах такими на її життя із спричиненням забою грудної клітки та лівої ключиці, покриваючи в такий спосіб рецидивістку [PERSON] . На заявлені клопотання про встановлення достовірної інформації у фабулі вказаного вище кримінального провадження та надіслання витягу із законно встановленою фабулою згідно заяви від 27.10.2020 року жодної відповіді ним надано не було. Таким чином, на думку позивачки, дізнавач [PERSON] , шляхом шахрайської змови з [PERSON] , відкинув факт забою їй грудної клітки та лівої ключиці, чим грубо порушив її права, позбавив права на проведення своєчасної судової експертизи та завдав великої моральної шкоди, у зв`язку з чим вона змушена звернутися в суд із даною позовною заявою. 31.03.2022 року за вх. № 1283 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він вважає вимоги позовної заяви надуманими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. 25.06.2020 року відповідно до наказу начальника ГУ НП у Львівській області № 184 о/с «По особовому складу» на відповідача було покладено тимчасове виконання обов`язків начальника сектору дізнання Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області з 29.06.2020 року. Під час тимчасового виконання обов`язків начальника сектору дізнання Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівські області, а саме 27.10.2020 року, йому на розгляд поступила заява від [PERSON] та [PERSON] про те, що 26.10.2020 року в смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області [PERSON] та [PERSON] погрожували [PERSON] фізичною розправою і побили їх, спричинивши тілесні ушкодження. 28.10.2020 року відповідно до вимог ст. 214 КПК України по даному факту сектором дізнання Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області такі відомості було внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 120201453000000 з правовою кваліфікацією, передбаченою ч.1 ст. 129 КК України. Відповідач вказує,\~що в\~ході здійснення\~досудового розслідування\~у вказаному\~кримінальному провадженні\~були проведені\~слідчі та\~процесуальні дії,\~а саме:\~28.10.2020\~року [PERSON] \~було призначено\~судово-медичну\~експертизу по\~вказаному кримінальному\~провадженні;\~ 05.11.2020\~року долучено\~матеріали попередньої\~перевірки телефонних\~звернень [PERSON] \~та [PERSON] \~на лінію\~«102»,\~з яких\~вбачається,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~26.10.2020\~року відмовилися\~від написання\~письмової заяви\~одразу на\~місці події\~та відмовилися\~від надання\~пояснень по\~даному факту;\~25.11.2020\~року було\~призначено судово-медичну\~експертизу [PERSON] ;\~26.11.2020\~року надано\~доручення працівникам\~СКП Сколівського\~ВП ГУ\~НП у\~Львівській області\~на проведення\~слідчих розшукових\~дій з\~метою встановлення\~осіб,\~які вчинили\~дане кримінальне\~правопорушення,\~встановлення та\~допит свідків,\~можливих очевидців\~вчинення даного\~кримінального правопорушення\~в смт.\~Верхнє Синьовидне\~Сколівського району\~Львівської області;\~07.12.2020\~року було\~допитано як\~свідка [PERSON] ;\~11.12.2020\~року було\~отримано відповідь\~на доручення,\~з якого\~вбачається,\~що здійснити\~допитати [PERSON] \~та [PERSON] \~не видалось\~можливим,\~оскільки останні\~відмовилися від\~надання показань\~згідно ст.\~63\~Конституції України;\~15.12.2020\~року долучено\~висновок судово-медичної\~експертизи [PERSON] ,\~згідно якого\~у останнього\~при огляді\~судово-медичним\~експертом тілесних\~ушкоджень не\~виявлено;\~11.01.2021\~року кримінальне\~провадження направлено\~у ВД\~ГУ НП\~у Львівській\~області,\~для вивчення\~та надання\~вказівок;\~25.01.2021\~року отримано\~матеріали кримінального\~провадження та\~вказівки ВД\~ГУ НП\~у Львівській\~області в\~порядку ст.\~39-1\~КПК України;\~25.01.2021\~року долучено\~висновок судово-медичної\~експертизи [PERSON] ,\~з якого\~вбачається що\~при огляді\~судово-медичним\~експертом та\~надання ксерокопії\~запису сімейного\~лікаря від\~27.10.2020\~року,\~тілесних ушкоджень\~не виявлено,\~виявлена лікарем\~«синюшність шкіри»\~тілесним ушкодженням\~не являється;\~09.02.2021\~року з\~метою проведення\~повторної судово-медичної\~експертизи [PERSON] ,\~останній повторно\~надіслано вимогу\~про необхідність\~надання медичної\~документації та\~амбулаторної картки\~для вивчення\~судово-медичним\~експертом,\~однак відповіді\~так і\~не було\~отримано;\~17.03.2021\~року з\~метою проведення\~повторної судово-медичної\~експертизи [PERSON] \~такій повторно\~направлено вимогу\~про необхідність\~надання медичної\~документації та\~амбулаторної картки\~для вивчення\~судово-медичним\~експертом,\~однак повторно\~не було\~отримано відповіді;\~31.03.2021\~року надіслано\~повістку про\~виклик [PERSON] \~та [PERSON] ,\~для проведення\~з ними\~слідчих дій\~у кримінальному\~провадженні,\~однак такі\~не з`явилися\~та не\~повідомили про\~причини неприбуття;\~06.04.2021\~року [PERSON] \~та [PERSON] \~подали письмове\~повідомлення про\~відвід дізнавачу\~Дреботу М.М.; 19.07.2021 року отримано ухвалу слідчого судді Ясінського Ю.Є. від 16.07.2021 року, якою задоволено скаргу [PERSON] та [PERSON] про відвід дізнавача Дребота М.М.; 21.07.2021 року допитаний як свідок [PERSON] ; 13.10.2021 року допитана як свідок [PERSON] ; 16.11.2021 року допитаний як свідок [PERSON] ; 20.12.2021 року, 10.01.2022 року та 09.02.2022 року надіслано повістки про виклик [PERSON] та [PERSON] для проведення слідчих дій, однак такі не з`являлись та не повідомляли про причини неявки. Також відповідач зазначає, що на даний час по вказаному кримінальному провадженні тривають слідчі (розшукові) дії, спрямовані на прийняття законного та обґрунтованого рішення, незважаючи на систематичні заяви про відвід дізнавачів по даному кримінальному провадженні, що має ознаки зловживання [PERSON] та [PERSON] процесуальними правами та здійснюється з метою затягування досудового розслідування. З врахуванням вищенаведеного відповідач вважає, що органом досудового розслідування, в даному випадку дізнання, проводяться всі необхідні слідчі дії, спрямовані на дослідження усіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення, а позивачем [PERSON] та її чоловіком [PERSON] вчиняються дії для умисного затягування досудового розслідування шляхом надання однакових за своєю формою, текстом та змістом клопотань, скарг і відводів, як органу досудового розслідування, так і суду, що свідчить про зловживання процесуальними правами, а тому позовна заява [PERSON] є безпідставною та такою, що не відповідає дійсності, не обґрунтованою належними і допустимими доказами, а тому в задоволенні такої слід відмовити в повному обсязі. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала з підстав, викладених у такій. Відповідач сектор дізнання\~Сколівського відділення\~поліції Стрийського\~віділу поліції\~Головного управління\~Національної поліції\~у Львівській\~області,\~дізнавач Дребот\~М.М.,в судове засідання явку представника не забезпечив, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.1\~ст. 1 ЦК України\~цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст. 19 ЦПК України,\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкод відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з позовної заяви, позивачка [PERSON] обґрунтовує спричинення їй моральної шкоди незаконними, протиправними діями\~посадової особи сектору дізнання Сколівського відділення поліції Дребота М.М., які полягають у тому, що такий з умисною, з корисливою метою відкинув факт забою їй грудної клітки та лівої ключиці, спричинених [PERSON] , що в подальшому позбавило її нормального функціонування організму та сну впродовж двох місяців. На підтвердження викладених фактів позивачкою надано до суду фотознімок, на якому відображена певна частина тіла із синюшним кольором шкіри та виписку з її медичної карти, в якій лікарем [PERSON] зазначено діагноз: забій лівої половини грудної клітки в ділянці ключиці, та надано скерування на огляд до лікаря хірурга. Як встановлено судом, 28 жовтня 2020 року органом досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 12020145300000084 за ознаками злочину, передбаченого ч.2\~ст. 129 КК України,\~за фактом побиття [PERSON] гр. [PERSON] та [PERSON] . Для здійснення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні визначено дізнавача сектору дізнання Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції головного управління Національної поліції у Львівській області Дребота М.М. 23.11.2020 року [PERSON] звернулася із клопотання до Сколівського відділення поліції про наявність факту нанесення їй тілесних ушкоджень гр. [PERSON] , яке згідно листа № П-43 62/08-2020 начальника сектору дізнання Дребота М.М. від 09.12.2020 року було приєднано до матеріалів кримінального провадження, відомості про яке 28.10.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020145300000084 на підставі аналогічного клопотання її чоловіка [PERSON] . Згідно постанови начальника СД Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Дребота М.М. від 25.11.2020 року по даному кримінальному провадженні було призначено судово-медичну експертизу гр. [PERSON] , на вирішення якої поставлено наступні питання: -які тілесні ушкодження наявні на тілі гр. [PERSON] , їх характер, локалізація та механізм утворення? -до якого терміну давності і ступеня тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться? Як вбачається з висновку судово-медичного експерта Комунального некомерційного підприємства «Сколівська центральна районна лікарня» Цюк І.І. № 153 від 25.11.2020 року, згідно вивчених медичних документів та при огляді лікарем судово-медичним експертом у гр. [PERSON] , 1966 року народження, тілесних ушкоджень не виявлено. Виявлена лікарем «синюшність шкіри» не є тілесним ушкодженням. Діагноз «забій лівої половини грудної клітки у ділянці ключиці» - не підтверджений об`єктивними відомостями, тому при встановленні ступеню тяжкості тілесного ушкодження не врахований. В подальшому органом досудового розслідування вчинялися певні процесуальні дії з приводу розслідування злочину, вчиненого, на думку позивачки, гр. [PERSON] та [PERSON] , і неодноразово було здійснено її виклик у сектор дізнання для проведення слідчих дій, а саме вручення пам`ятки про процесуальні права потерпілого та допиту як потерпілої. Відповідно до рапотру о/у СКП Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Сливки Р. від 08.12.2020 року, в ході виконання доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. ст. 40, 41 КПК України, допитати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не виявилось можливим, оскільки останні відмовились від дачі будь-яких показів відповідно до ст. 63 Конституції України. Як вбачається з актового запису про смерть № 217 від 17 грудня 2021 року, зареєстрованого Самбірським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Самбірському\~районі Львівської\~області Західного\~міжрегіонального \~управління юстиції\~(м.\~Львів), [PERSON] померла [INFO] . Крім цього встановлено, що позивачка разом зі своїм чоловіком [PERSON] неодноразово зверталася до слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області зі скаргами на бездіяльність сектору дізнання Сколівського ВП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, які полягали у нездійсненні процесуальних дій в кримінальному провадженні, відомості про яке 28.10.2020 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020145300000084, за результатами розгляду яких постановлені ухвали про відмову у задоволенні таких. Ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 16.07.2021 року дізнавача сектору дізнання відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області Дребота М.М. відведено від проведення досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні. Для здійснення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні визначено іншого дізнавача сектору дізнання Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції головного управління Національної поліції у Львівській області Сіверського Р.Б. Згідно із ч.2 ст. 1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Особа має право на відшкодування такої шкоди внаслідок подій, наведених у ч.1 ст. 1176 ЦК України та випадках, визначених ч.1 ст. 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду". Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної(немайнової)шкоди, а також визнання незаконними рішення,дій чи бездіяльності органу державної влади,органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування,їхніх посадових і службових осіб. За змістом ст.\~1176\~Цивільного кодексу\~України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. З урахуванням вказаних вимог ст.\~1176\~ЦК України та предмету позову, для вирішення позовних вимог суду необхідно перевірити наявність загальних підстав для відшкодування шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст. ст. 1166-1167 ЦК України, а також п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27.03.92 року № 6, п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.95 року № 4 за змістом яких заподіяна шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. (Абзац пункту 5 в редакції Постанови Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001). За відсутності підстав для застосування ч. 1\~ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173,\~1174 ЦК України). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми, обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Положеннями частин першої-третьої\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналізуючи вказані норми права суд приходить до висновку, що відшкодування моральної\~шкоди можливе внаслідок порушення прав особи, тобто має бути причинно-наслідковий зв`язок між порушенням прав особи та правом на відшкодування моральної шкоди. Оскільки для виникнення зобов`язання по відшкодуванню шкоди в порядку ст. ст.\~1176,1174,\~1167 ЦК України\~необхідна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства та їх посадових осіб, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача (ст. ст. 12,\~81 ЦПК України). Підставою для стягнення моральної шкоди позивачка визначила бездіяльність органу дізнання щодо виконання вимог\~КПК\~про неупереджене та швидке слідство у кримінальному провадженні, однак такою не надано докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення їй моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23 травня 2001 року\~кримінальне судочинство визнано як врегульований нормами\~КПК України\~порядок діяльності органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх Конституційних прав, свобод та законних інтересів. Згідно\~ст. 1 ч. 1 КПК України\~порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Главою 26 КПК України\~врегульовано порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора, ухвал слідчого судді тощо. Тобто кримінальним процесуальним законодавством визначено інший порядок розгляду скарг учасників кримінального провадження та осіб, права яких порушуються як під час досудового розслідування, так і під час підготовчого провадження у суді. Відповідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Належних та допустимих доказів того, що судовим рішенням встановлена бездіяльність відповідачів визнана неправомірною, позивачем не надано, позивач не довів факт протиправних дій або бездіяльності відповідачів, конкретні негативні наслідки та їх причинний зв`язок з правом на відшкодування моральної шкоди, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди. Встановивши відсутність з боку органу дізнання дій, які б давали правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про відшкодування їй моральної шкоди на підставі статей 1173,1174,1176 ЦК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed