Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

10.05.2022 [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач [PERSON] , [INFO] , є дочкою відповідача [PERSON] . Після досягнення повноліття позивач продовжує навчання та з 01.09.2021 навчається в Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В.Гнатюка. Загальна вартість освітньої послуги за 3 роки 10 місяців навчання становить 89452 грн та сплачується кожного семестру по 22363 грн за відповідний рік. Так, за 2021/2022 навчальний рік оплата за навчання у вищому навчальному закладі здійснювалась матір`ю позивача [PERSON] . При цьому [PERSON] матеріально не допомагає позивачу, хоча має фінансову можливість, оскільки фактично проживає у м. Афіни, Республіка Греція, є працездатним та має задовільний стан здоров`я. Позивач у зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі на денній формі навчання позбавлена можливості працювати та матеріально себе забезпечувати. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 10.05.2022 і до закінчення [PERSON] навчання у Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В.Гнатюка, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Також позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 6000 грн. 27.05.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 22.06.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 22.06.2022 судове засідання відкладено на 18.07.2022 у зв`язку з неявкою відповідача. 18.07.2022 за клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 10.08.2022. 05.08.2022 представник відповідача [PERSON] подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відзив, в якому позов не визнав, заперечував проти задоволення позову та просив у позові відмовити. Відзив мотивований тим, що позивач не довела, що у зв`язку з навчанням дійсно потребує матеріальної допомоги від відповідача, а також, що таку допомогу їй не може надавати [PERSON] . Представник відповідача вважає, що договір про надання освітньої послуги укладений матір`ю позивача, а тому саме остання несе відповідні витрати. Крім цього, відповідач перебуває у важкому матеріальному становищі, оскільки впродовж тривалого часу не працевлаштований та перебуває на обліку як безробітний у Республіці Греція. Також на його утриманні перебуває малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . При цьому відповідач не заперечує щодо добровільної допомоги позивачеві, однак остання до нього не зверталась, а тому даний позов є передчасним. Представник відповідача заперечує щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, оскільки вважає, що їх розмір є неспівмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами. 10.08.2022 за клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 14.09.2022. 17.08.2022 представник позивача [PERSON] подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відповідь на відзив, в якій зазначив, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки у зв`язку з навчанням позбавлена можливості працювати. При цьому мати позивача [PERSON] , яка здійснила оплату за навчання позивача за 2021/2022 навчальний рік, не має можливості самостійно та у повному обсязі забезпечити усі матеріальні потреби доньки, які виникають у зв`язку з навчанням, оскільки не має доходів та на її утриманні перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . При цьому фінансова можливість відповідача надавати позивачу матеріальну допомогу підтверджується, зокрема, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.12.2020 у справі 607/28056/19, яким з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2200 грн щомісячно до закінчення [PERSON] навчання. 12.09.2022 представник відповідача [PERSON] подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заперечення, в яких зазначив, що матір позивача [PERSON] свідомо приховує свій реальний дохід, оскільки з наданих стороною позивача доказів вбачається, що [PERSON] не отримує жодного доходу, а разом з тим здійснила оплату за навчання позивача у сумі 22500 грн. також позивач не надала доказів на підтвердження свого сімейного стану, зокрема, що позивач не перебуває у шлюбі. При цьому зазначене стороною позивача рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.12.2020 у справі № 607/28056/19 не має преюдиціального значення у даній справі для встановлення факту платоспроможності відповідача. У судовому засіданні 14.09.2022 представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, та просив позов задовольнити повністю. Пояснив, що позивач навчається в Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В.Гнатюка на платній формі навчання. Договір про надання освітніх послуг був укладений між університетом та матір`ю позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] , оскільки на момент укладення договору позивач була неповнолітньою. Оплата за перший курс навчання була проведена [PERSON] . Остання також забезпечує позивача житлом, сплачує комунальні послуги, купує дочці одяг, взуття та необхідне для навчання приладдя. Зазначив, що позивач потребує матеріальної допомоги від батька, оскільки позбавлена можливості працювати у зв`язку з навчанням на денній формі навчання. Зауважив, що як в матері, так і в батька позивача наявні малолітні діти на утриманні, однак вказані обставини не позбавляють їх обов`язку надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. При цьому матір позивача надає необхідну дочці матеріальну підтримку, в той час як відповідач фінансово не допомагає, хоча є працездатним та має задовільний стан здоров`я. У судовому засіданні 14.09.2022 представник відповідача [PERSON] позов не визнав з підстав, викладених у відзиві та запереченні, та просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що позивачем не обґрунтовано необхідність отримання матеріальної допомоги від відповідача. При цьому у зв`язку з тривалим дистанційним навчанням у вищих навчальних закладах вважає, що позивач не позбавлена можливості працевлаштуватись та отримувати додатковий дохід для забезпечення особистих потреб. Також зазначив, що відповідач не має фінансової можливості сплачувати аліменти на користь позивача, оскільки впродовж тривалого часу не працевлаштований та єдиним його доходом є допомога по безробіттю, яка становить приблизно 350 євро на місяць. Також на утриманні у відповідача перебуває ще одна малолітня дитина. Зауважив, що сторони не спілкуються між собою уже приблизно 5 років. Заперечував щодо задоволення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки вважає, що розмір таких витрат є необґрунтованим та неспівмірним. У судове засідання 14.09.2022 позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не з`явилися, однак беруть участь у судовому процесі через своїх представників. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд установив, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.03.2006 та його офіційним перекладом з грецької на українську мову з проставленим апостилем (а.с. 6-7, 8-10). Згідно з довідкою Тернопільського національного педагогічного університету ім. В.Гнатюка № 270 від 20.04.2022 [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання факультету педагогіки і психології Тернопільського національного педагогічного університету ім. В.Гнатюка (а.с. 14). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України). Так, ч. 1, 2 ст. 199 СК України визначають, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги відповідача, посилаючись, зокрема, на витрати про надання освітніх послуг, а також на інші витрати, пов`язані з навчанням. При цьому позивач вказує, що у зв`язку з навчанням на денній формі навчання позбавлена можливості працевлаштуватись з метою отримання доходу для задоволення особистих потреб. Як убачається з довідки № 270 від 20.04.2022, про яку суд зазначив вище, навчання позивача [PERSON] здійснюється на денній формі здобуття вищої освіти, яка відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про вищу освіту» є таким способом організації навчання здобувачів вищої освіти, що передбачає проведення навчальних занять та практичної підготовки. При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача, що у зв`язку з карантинними обмеженнями протягом останнього часу навчання у вищих навчальних закладах здійснюється дистанційно, що у свою чергу надає позивачеві можливість працювати. Так, ч. 4 ст. 49 Закону України «Про вищу освіту» визначає, що дистанційна форма здобуття освіти - це індивідуалізований процес здобуття освіти, що відбувається в основному за опосередкованої взаємодії віддалених один від одного учасників освітнього процесу в спеціалізованому середовищі, що функціонує на основі сучасних психолого-педагогічних та інформаційно-комунікаційних технологій. Тобто така форма навчання, хоча і здійснюється віддалено, однак також передбачає особисту участь педагогічного працівника та здобувача освіти в освітньому процесі, що знову ж таки свідчить про неможливість позивача одночасно навчатися та працювати та спростовує доводи представника відповідача у цій частині. Доказів працевлаштування позивача та отримання нею доходу відповідач на обґрунтування своїх заперечень суду не надав. Указане дає підстави дійти висновку, що у зв`язку з навчанням на денній формі навчання позивач позбавлена можливості працювати, отримувати дохід та забезпечувати свої потреби, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Щодо можливості відповідача надавати позивачеві матеріальну допомогу суд зазначає таке. Згідно з довідкою Центру зайнятості Міністерства праці та соціальних питань Грецької Республіки [PERSON] перебуває на обліку в Реєстрі безробітних Центру Зайнятості з 19.05.2020 до 01.07.2022 (а.с. 66). Однак з наданих у судовому засіданні пояснень представника відповідача встановлено, що у зв`язку з безробіттям [PERSON] отримує матеріальну допомогу у розмірі приблизно 350 євро щомісячно, що з урахуванням офіційного курсу гривні щодо євро, встановленого НБУ станом на 14.09.2022, складає 13023,50 грн. При цьому суд враховує, що на утриманні у відповідача перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються актом цивільного стану про народження № 075311-1/3 та свідоцтвом про сімейний стан від 23.08.2022 (а.с. 68-69, 90-92). Також згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.12.2020 (справа № 607/28056/19) відповідач сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 2200 грн щомісячно, до закінчення [PERSON] навчання (а.с. 85-87). Однак, приймаючи до уваги розмір матеріальної допомоги по безробіттю, який отримує відповідач, те, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , утримується не лише відповідачем, а й матір`ю дитини, стан здоров`я відповідача, який є фізично здоровим та працездатним, може працювати і отримувати дохід, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено неможливість надання позивачеві матеріальної допомоги, яку остання потребує у зв`язку з навчанням. При цьому з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 15.08.2022 (вих. № 1918-22-06774 від 15.08.2022) вбачається, що за період з 1 кварталу 2021 року до 1 кварталу 2022 року мати позивача [PERSON] не отримувала жодних доходів (а.с. 80). Також на утриманні в [PERSON] перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією витягу з акту цивільного стану про народження від 27.07.2015 (а.с. 81, 82-84). Указані обставини в сукупності свідчать про те, що матір позивача [PERSON] не має фінансової можливості самостійно здійснювати утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Частиною 1, 2 ст. 200 СК України\~визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників та інших посібних матеріалів, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, можливість дитини працювати під час навчання тощо. Крім цього, ч. 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. При цьому Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Так, суд встановив, що [PERSON] навчається на денній формі навчання в Тернопільському національному педагогічному університеті ім. В.Гнатюка за спеціальністю «Психологія бізнесу та управління» для здобуття ступеня бакалавра. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь термін навчання становить 89452 гривень. Вартість освітньої послуги за 2021/2022 навчальний рік становить 22363 гривень. Указані обставини підтверджуються копією договору № пн-1234970 від 10.08.2021 (а.с. 15). Факт оплати матір`ю позивача [PERSON] освітніх послуг, наданих навчальним закладом позивачеві, підтверджується копіями квитанцій № 0.02223609550.1 від 09.08.2021 та № 0.0.2357005085.1 від 26.11.2021 (а.с. 16). Також, як пояснив у судовому засіданні представник позивача та не заперечував представник відповідача, мати позивача забезпечує останню житлом та сплачує комунальні послуги. При цьому повнолітня [PERSON] , яка продовжує навчання, потребує додаткових витрат, які безпосередньо пов`язані з її навчанням в освітньому закладі. Зокрема, позивачеві необхідно придбавати навчальні посібники, канцелярське приладдя, спортивний одяг для відвідування занять з фізичної підготовки тощо. Так, щомісячна плата за навчання [PERSON] в вищому навчальному закладі становить 1863,58 грн (22363 грн / 12 місяців = 1863,58 грн). Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.07.2022 становить 2744 грн. За таких\~обставин суд\~доходить висновку,\~що витрати,\~пов`язані з\~навчанням [PERSON] ,\~в середньому\~становлять 4607\~грн на\~місяць.\~Відтак,\~зважаючи на\~те,\~що батьки\~у рівній\~мірі зобов`язані\~здійснювати утримання\~своїх дітей,\~суд вважає,\~що щомісячні\~витрати кожного\~з батьків\~на утримання\~ [PERSON] \~мають становити\~2300\~грн,\~оскільки вказана\~сума є\~необхідною для\~належного розвитку дитини та забезпечення її права на освіту. При цьому навіть у разі можливості одного з батьків самостійно задовольняти матеріальні потреби дитини, які пов`язані з її навчанням, законодавець не звільняє другого з батьків від аналогічного обов`язку здійснювати матеріальне забезпечення дитини. Ураховуючи викладене, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня позивача, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 2300 гривень щомісячно. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 коп. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, надання позивачу адвокатом Вародою П.Б. професійної правничої допомоги у суді під час розгляду цієї справи підтверджується копією договору від 02.05.2022 про надання правової допомоги, копією ордеру серії ВО № 1035571 від 10.05.2022 (а.с. 17, 19). Відповідно до п. 3.1. договору гонорар адвоката за надання професійно правничої допомоги становить 6000 грн. Факт перерахунку позивачем коштів за надання професійної правничої допомоги підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 502 від 02.05.2022 (а.с. 18). У додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18 зроблено висновок, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах -\~фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». З урахуванням викладеного суд вважає, що представником відповідача не доведено неспівмірність та необгрунтованість понесених позивачем витрат у цій частині, в той час як витрати на правничу допомогу у сумі 6000 грн, які позивач понесла у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами. Відтак відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 2300 грн, що становить 76,67 % від заявленої суми, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 76,67 % витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4600,20 грн, а 23,33 % цих витрат у сумі 1399,80 грн необхідно покласти на позивача. Щодо клопотання\~представника відповідача\~про відшкодування судових витрат, пов`язаних із здійсненням перекладу документів, суд зазначає таке. Так, відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно з ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Разом з тим при поданні відзиву відповідач не надав суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також не зазначив про наявність витрат за здійснення перекладу та про подання доказів на підтвердження цих витрат у майбутньому. З урахуванням\~викладених обставин\~суд доходить\~висновку,\~що у\~клопотанні представника\~відповідача про відшкодування судових витрат, пов`язаних із здійсненням перекладу документів, слід відмовити, оскільки останнє подане без дотримання вимог ст. 134 ЦПК України.

Outcome: partial