Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

08.09.2022 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до [PERSON] про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Грузії [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач на території України знаходиться незаконно, ухиляється від виконання рішення про його примусове повернення, постійного місця проживання та законного джерела існування не має, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС в Одеській області не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає. З огляду на викладене, позивач просить суд затримати громадянина Грузії [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] з метою ідентифікації. Ухвалою суду від 08.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 14 год. 30 хв. 08.09.2022. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Відповідач та його представники позов не визнали та просили суд відмовити у задоволенні позову. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що на територію України громадянин Грузії [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] прибув 15.08.2008, легально, через КПП аеропорт «Одесса» за паспортним документом громадянина Грузії для виїзду за кордон серії №\~ [NUMBER] , терміном дії від 29.10.2007 до 29.10.2017. 06.07.2022 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування та проживання без документів на право проживання в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП, відносно громадянина Грузії [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № \~008402 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 07.07.2022 ПН МОД № 008473 та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3\~400,00 грн, який позивач не сплатив, про що свідчить заява про відкриття виконавчого провадження, адресована начальнику Першого Малиновського відділу ДВС у м.\~Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Галаті \~Д. 06.07.2022 ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення № 462 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства громадянина Грузії [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , яке відповідач не оскаржував, проте у встановлений строк до 04.08.2022 територію України не залишив. 11.08.2022 ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення № 259 про заборону в`їзду в Україну громадянину Грузії [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] терміном на три роки з 11.08.2022 по 11.08.2025. 07.09.2022 громадянин Грузії [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] повторно виявлений працівниками ГУ ДМС України в Одеській області. 07.09.2022 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування та проживання без документів на право проживання в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП, відносно громадянина Грузії [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 08801. 07.09.2022 ГУ ДМС в Одеській області відносно громадянина Грузії [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , складено протокол про адміністративне затримання №\~000171 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 07.09.2022 ПН МОД № 008879 його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1\~700,00 грн. 07.09.2022 ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України громадянина Грузії [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] . Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що не мав бажання порушувати міграційне законодавство України, проте з огляду на його правову необізнаність не знав, що повинен звертатися до міграційної служби з метою його легалізації на території України, а також не знав, що строк дії його паспорта громадянина Грузії закінчився ще у 2017 році. Відповідач зазначив, що рішення позивача від 06.07.2022 № 462 про примусове повернення його в країну походження у строк до 04.08.2022 не виконав через брак коштів. Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон). Частиною 3 ст. 3 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав. У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону). Згідно з ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави. Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч. 4 ст. 30 Закону). З наведеного можна дійти висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Частиною 1 ст. 16 Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Частиною 16 ст. 4 Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2 - 14 цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України. За змістом пункту 2 ст. 25 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій. Частиною 2 ст. 263 КУпАП передбачено, що осіб, які незаконно перетнули або зробили спробу незаконно перетнути державний кордон України, порушили порядок в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, порушили прикордонний режим, режим в пунктах пропуску через державний кордон України або режимні правила у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, вчинили злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця чи працівника Державної прикордонної служби України або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а також іноземців та осіб без громадянства, які порушили правила перебування в Україні або транзитного проїзду через територію України, може бути затримано на строк до трьох годин для складення протоколу, а в необхідних випадках для встановлення особи і з`ясування обставин правопорушення - до трьох діб. Згідно з п. 27 ч. 1 ст. 1 Закону пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства. Згідно з п. "f" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод затримання виправдане лише доти, поки провадиться процедура депортації або екстрадиції. Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не лише покладає на державу зобов`язання законодавчо визначити підстави позбавлення волі, а також містить вимоги щодо якості закону, на основі якого таке позбавлення волі може здійснюватись. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів як, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України. Судом встановлено, що громадянин Грузії [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , в`їхав на територію України 15.08.2008 на підставі закордонного паспорту [NUMBER] , термін дії якого закінчився 29.10.2017. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що затримання іноземців та осіб без громадянства можливе лише за наявності підстав вважати, що такі особи не мають документа, що дає право на виїзд з України, ухилятимуться від виконання рішення про примусове видворення, перешкоджатимуть проведенню процедури видворення або якщо існує ризик втечі таких осіб. Беручи до уваги той факт, що відповідач проживав на території України без документів на право проживання в Україні, вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 203 КУпАП, не виконав у добровільному порядку рішення позивача від 06.07.2022 № 462 про примусове повернення в країну походження, у нього закінчився термін дії паспорта, який надає право здійснити виїзд з території України, які визначені ст. 15 Закону відповідно до якої в`їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про затримання громадянина Грузії [PERSON] з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд враховує доводи представника позивача щодо необхідності затримання відповідача з метою його ідентифікації, оскільки строк дії паспорта відповідача закінчився ще 29.10.2017 і з цього часу він міг змінити як своє прізвище та/чи ім`я, так і громадянство. В зв`язку з чим судом відхиляються заперечення представника відповідача щодо відсутності підстав для затримання відповідача з метою його ідентифікації, оскільки у нього наявний паспорт громадянина Грузії. Також суд відхиляє доводи представника відповідача про зазначення позивачем в листах адресованих СБУ в Одеській області, ГУНП в Одеській області, Відділу міграційного контролю управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС в Одеській області та начальнику відділу міграційного контролю 1985, а не 1965 року народження громадянина Грузії [PERSON] , що може свідчити про те, що ці листи стосувалися іншої особи, оскільки серія та номер паспорта зазначені позивачем в цих листах відповідають серії та номеру паспорта відповідача, копію якого долучено до матеріалів справи, що свідчить про допущення технічної описки під час виготовлення вказаних листів. Крім того, зазначені листи носять інформаційний характер та не впливають на суть рішення позивача про порушення відповідачем міграційного законодавства України.

Outcome: approved