Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Держави Україна, в особі Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, в якому просить стягнути на його користь, за рахунок бюджету України через Державну казначейську службу України 1 000 000 гривень компенсації моральної шкоди, завданої винесенням незаконної постанови серії ГАБ № 837331 від 23 березня 2021 року. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2021 року по справі № 227/2185/21 скасовано вищевказану постанову серії ГАБ № 837331 від 23 березня 2021 року, винесену поліцейським СРПП ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Артемчуком О.С. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. Вказаний факт свідчить про те, що уповноважена особа Національної поліції України, діючи з порушенням вимог чинного законодавства, порушила законні права позивача, чим спричинила моральну шкоду, яка полягала у моральних стражданнях та душевних переживаннях та болі, а також позивач був змушений докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав, відчував себе приниженим та морально подавленим. Приниження його перед очима інших громадян призвело до пригнічення його волі, до відчуття безсилості перед владою, відчуття невизначеності, приниження його честі та гідності, що призвело до душевних страждань, які він досі відчуває. Моральну шкоду він оцінює в сумі 1 000 000 грн, яку і просить стягнути на його користь з державного бюджету України. 20 грудня 2021 року представник відповідача Головного управління Національної поліції України в Донецькій області надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого управління вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження доводів, якими він обґрунтовує свої моральні страждання, не надано розрахунків з яких він виходив щодо визначення розміру моральної шкоди та якими доказами це підтверджується. Позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просив його позов задовольнити, а у вимогах ГУНП відмовити. Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 29 грудня 2021 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача - Головного управління Національної поліції України в Донецькій області, у судове засідання не з`явився, у заяві від 02.09.2022 року зазначив про розгляд справи у відсутність представника управління. Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 вересня 2021 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Донецькій області та скасовано постанову ГАБ № 837331, винесену 23 березня 2021 року поліцейським СРПП ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Артемчуком О.С. про притягнення [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн, провадження у справі закрито. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Покровського районного управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області старшого сержанта поліції Артемчука Олександра Славовича про визнання дій поліцейського протиправними відмовлено (а.с. 6-8). Рішення набрало законної сили 21.09.2021 року. Як вбачається з листа Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 10 листопада 2021 року, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 65484972, відкрите 19 травня 2021 року, по виконанню постанови ГАБ № 837331, винесеної 23 березня 2021 року, про стягнення зі [PERSON] штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. З урахуванням того, що рішенням Добропільського міськрайонного суду від 09 вересня 2021 року вищевказану постанову скасовано, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 09 листопада 2021 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та скасування заходів примусового виконання рішення. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативнорозшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав неправомірних дій посадової особи поліцейського СРПП відділу поліції №1 Покровського РУП старшого сержанта Артемчук О.С., під час складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 44-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Відповідний правовий висновок щодо застосування статей 1166, 1167, 1176, 1173, 1174 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду України від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17 та у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 638/6944/16-ц (провадження № 61-2986св18), від 06 лютого 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 61-18697св18), від 22 травня 2019 року у справі№ 686/20012/18 (провадження № 61-3491св19). Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено неправомірність дій посадової особи поліцейського СРПП відділу поліції №1 Покровського РУП старшого сержанта Артемчук О.С., тому наявні передбачені законом підстави для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає доведеним, що моральні страждання позивача виявились у душевних переживаннях та у хвилюванні через ухвалення незаконного рішення працівником поліції, а також позивач був змушений докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав, оскільки, з матеріалів справи встановлено, що дійсно позивачу довелось прикладати зусиль для відновлення своїх порушених прав, шляхом звернення до суду із позовом про скасування неправомірного рішення, а також доведено, що позивач відчував себе морально подавленим через відкриття виконавчого провадження на виконання неправомірного рішення, про стягнення подвійного розміру штрафу, а також докладання додаткових зусиль для закриття такого провадження та скасування заходів примусового виконання рішення, тобто всі ці фактори тягнуть за собою моральні страждання. У зв`язку з чим, необґрунтованими є посилання відповідача щодо недоведеності заподіяння моральної шкоди позивачу незаконним рішенням поліцейського СРПП ВП № 1 Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області старшого сержанта поліції Артемчука О.С. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Суд звертає увагу що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її збагачення. Враховуючи обставини справи, а також, те, що порушені права позивача були відновлені рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.09.2021 року, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача у розмірі 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди, які підлягають стягненню з держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь позивача.

Outcome: partial