Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

[PERSON] 18.06.2021р. звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який навчається, у розмірі 5000 грн щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 грн на кожного щомісячно, посилаючись на те, що діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на достатнє утримання не надає, а також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 16000 грн. В обґрунтування позову [PERSON] вказала на те, що останнім часом забезпечення життя дітей лежить лише на ній . Вона сплачує комунальні послуги, купує одяг, лікує та матеріально забезпечує дітей .Син навчається в фаховому коледжі промислової автоматики та інформаційних технологій Одеської національної академії харчових технологій на денному відділенні за державним замовленням. Термін закінчення закладу освіти у 2022 р. Витрати на навчання складають 3000 грн. на місяць. Молодші діти - донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , є неповнолітніми та навчаються у загальній освітній школі. Витрати пов`язані з їх навчанням та надання освітніх послуг складають близько 4000 грн. на місяць. Зарплата позивачки складає 7314,17 грн. на місяць, інших видів доходів не має. Відповідач є ФОП та займається технічним обслуговуванням та ремонтом автомобілів, приблизний дохід його на місяць складає 30000грн. -35000 грн. Крім того, відповідач винаймає три місця на автостоянці і здає їх в оренду, від чого має додатковий заробіток та дохід. 14.07. 2021 р.провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 03.11.2021 р. відповідач надав відзив в якому зазначив, що з позовом не погоджується, оскільки вказані позивачкою розміри аліментів на кожну дитину не обґрунтовані. Твердження позивачки не відповідають дійсним обставинам, з літа 2021 р. старший син живе в квартирі разом з ним, а менші діти з позивачкою та її новим чоловіком. Тому відповідачу незрозуміло чому позивачка вимагає сплати аліментів на старшого сина, який з нею не проживає, а також не зрозуміло, коли вказує на витрати в розмірі 3000 грн., а просить 5000 грн., та при цьому, не доводить, що несе такі витрати. По неповнолітнім дітям позов визнає частково у розмірі 1500 грн на кожну дитину, а також буде нести додаткові витрати на їх лікування , надання освітніх послуг та інше в рівних частках з позивачкою. Позивачка не доводить також своїх витрат на суму 4000 грн. на кожну дитину. Раніше дітям допомагав, придбавав необхідні речі для школи. На даний час вона відмовляється отримувати від нього допомогу. Також не погодився зі стягненням судових витрат та просив взагалі в цій частині відмовити. 01.02.2022 р. до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої позивач зазначила, що орендує тимчасово квартиру. Відповідачу з дітьми дає бачитися. Комунальні послуги за квартиру сплачує на ім`я відповідача. Продукти харчування придбаває і готує їжу для сина в спільній квартирі, а для молодших дітей в орендованій. Сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, звернулися з клопотаннями про розгляд справи в їх відсутності. Раніше в засіданні представник позивача та позивачка підтримали позов та просили його задовольнити. Представник відповідача підтримала доводи відповідача у відзиві та просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач раніше в засіданні заперечував проти доводів позивачки, вказував на те, що він самостійно сплачує комунальні послуги за квартиру, допомагає дітям. З 01.10.2021 р. син проживає в квартирі вже сам. Добровільно бажає сплачувати, позивачка картку для перерахунку грошей не надала, тому він робить перерахування допомоги на картку доньки. Доходу не має, роботи зараз не має. Третя особа [PERSON] в засіданні раніше вказував на те, що проживає окремо від матері, його батько забезпечує, отримує стипендію до грудня 2021 р. - 1000 грн., а після -1500 грн., тому він не потребує матеріальної допомоги, може сам себе забезпечувати. 26.08.2022 р. від позивача надійшло клопотання про долучення доказів на підтвердження оплати витрат на правничу допомогу. 01.09.2022 р. третя особа [PERSON] звернувся з заявою в якій вказав, що позов не підтримує, підпис про отримання клопотання про доручення доказів не проставляв. 02.09.2022 р. від відповідача надійшли заперечення на клопотання про доручення доказів, оскільки позивачем надано зовсім інший договір про надання юридичних послуг від 17.06.2021 р. та додано лист про виявлену описку. Використаний в іншій справі такий же договір не був прийнятий судом для стягнення витрат. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що [PERSON] є адвокатом, тому просить повернути дане клопотання позивачу. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню . Як було встановлено, сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітніх доньку [PERSON] , [INFO] , і сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається в фаховому коледжі промислової автоматики та інформаційних технологій Одеської національної академії харчових технологій на денному відділенні за державним замовленням. Термін закінчення навчання 30.06.2022 р. Адреса його проживання зареєстрована в будинку [ADDRESS] . Фактично повнолітній [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю. Позивач [PERSON] працює вихователем в дитячому навчальному закладі 73 і отримує середню заробітну плату 9407 грн. Відповідач [PERSON] є фізичною особою підприємцем, вид діяльності: технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний);роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з нормами ч.1 мт.184 ЦПК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з нормами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За нормами ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За нормами ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно з ч.1 ст.191СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За вимогами ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як судом встановлено, повнолітній син сторін [PERSON] проживає окремо від матері, отримує стипендію і не підтримує позов про стягнення з батька на його користь аліментів. Отже, виходячи із вимог ч.3 ст.199 СК України вимога позивачки про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина який продовжує навчання не підлягає задоволенню, оскільки син не проживає з позивачкою. За Законом України «Про державний бюджет України на 2021 р.» встановлено прожитковий мінімум: для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня -2510 грн, а з 1 грудня 2021 року - 2618 грн. За ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 р.» встановлено прожитковий мінімум: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Отже, враховуючи вказані норми законодавством визначено мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину на час розгляду справи для дітей віком від 6 до 18 років. Оскільки позивачка не надала підтверджуючих доказів і розрахунків по щомісячним витратам на дитину, а відповідач в свою чергу не надав повної інформації про отримуванні ним доходи, суд при визначенні розміру аліментів враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини та рівність участі батьків у забезпеченні дітей. З урахуванням встановлених обставин, що мають істотне значення, а саме стану здоров`я батька та матері дитини, матеріального становища платника, мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України), з урахуванням норм статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, а отже і можливості сплачувати аліменти, суд вважає за можливе визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі - 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття кожного, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітні дітей. Щодо судових витрат необхідно зазначити, що згідно з договором про надання юридичних послуг від 17.06.2021 р. його укладено між ПП «Цезар» в особі керівника Аверкіної Н.В. та [PERSON] , предметом договору є юридичні послуги судах з питань проведення консультацій , юридичного аналізу документів, складення позовної заяви до суду щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті ДТП. На підтвердження факту надання послуг виконавцем складається акт у строк до 20.06.2021 р. За надані послуги [PERSON] виплачує ПП «Цезар» плату в розмірі 16000 грн. За рахунком на оплату послуг №1/17062021 від 17.06.2021 р. , складеного на підставі договору від 17.06.2021 р. , зазначено найменування роботи/послуг : проведення консультації -1000 грн., юридичний аналіз наданих документів -1000 грн., складення позовної заяви до суду про стягнення аліментів -6000 грн (1500 грнХ4 години). 18.06.2021 р. складено акт наданих послуг №1/18/06/2021 на загальну суму 8000 грн. 01.02.2022 р. позивачка разом з відповіддю на позов надала договір про надання юридичних послуг від 17.06.2021 р. укладений між ПП «Цезар» в особі керівника Аверкіної Н.В. та [PERSON] , предметом договору є юридичні послуги судах з питань проведення консультацій, юридичний аналіз документів, складення позовної заяви до суду щодо розділу майна та стягнення аліментів. На підтвердження факту надання послуг виконавцем складається акт у строк до 20.06.2021 р. За надані послуги [PERSON] виплачує ПП «Цезар» плату в розмірі 16000 грн. 01.02.2022 р. до суду подано уточнення позовної заяви, яка стосувалася судових витрат і додано до неї договір про надання правової допомоги №03/01 від 31.01.2022 р. укладений між адвокатським бюро «Наталі Мазур та партнери» в особі керівника Мазур Н.С. , та позивачем. Предметом договору є надання адвокатом комплексної правової допомоги при підготовці та поданні документів до суду , а також супроводження справи №523/11035/21 у судових органах. До договору додано протокол погодження розміру гонорару адвоката на суму 8000 грн. та квитанцію від 31.01.2022 р. про сплату позивачкою 8000 грн. 18.08.2022 р. позивачем подано акт наданих послуг на суму 8000 грн, де 800 грн.- проведення усної консультації, 4000 грн. -уточнення позовної заяви , відповідь на відзив, три клопотання, ознайомлення матеріалами справи, пояснення по справі , 3200 грн. - (800 грн.Х4 ) За вимогами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач у відзиві взагалі заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу, вказуючи на необгрунтованість розміру вказаних послуг. Оскільки за укладеним договором з ПП «Цезар» не надано підтвердження про те, що [PERSON] є адвокатом, тому виходячи із вимог ст.137 ЦПК України підстав для стягнення витрат за договором від 17.06.2021 р. має. Щодо договору укладеного 31.01.2022 р. з адвокатом Мазур Н.С., то витрати на правничу допомогу мають бути зменшені враховуючи категорію справи,яка відноситься до малозначних, документи, які були підготовані та участь представника у судових засіданнях, і остаточно підлягають стягненню у розмірі 4000 грн.. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно також стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: partial