Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.08.2022 року частково задоволено позов [PERSON] до\~ [PERSON] та стягнуто з відповідача на користь [PERSON] суму боргу за договором про завдаток від 16.02.2022 року у розмірі 546 (п`ятсот сорок шість) євро, що за курсом НБУ станом на 30.05.2022 року складає 17\~100 грн. 88 копійок; стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. 26.08.2022 року представник позивача - адвокат Бабічук А.С. направила до суду заяву, в якій просила ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи в сумі 13\~000 грн., а також згідно п.4.4. Договору №16 про надання правничої допомоги від 27.04.2022 року додаткову винагороду в сумі 1\~981 грн. 87 коп. В обґрунтування вказаної заяви посилалася на те що, [PERSON] станом на 26.08.2022 року надано правничу допомогу в межах 5-ти годин, що становить 13\~000 гривень, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 27.04.2022 року, рахунком від 25.05.2022 року, копіями квитанцій від 25.05.2022 року та 26.08.2022 року на загальну суму 14\~982 гривень. Представник позивача [PERSON] через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, а також вказала, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Від представника відповідача Палікиржи Л.В. до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без її участі, та вказала, що розмір витрат у сумі 13\~000 гривень має бути пропорційним до розміру задоволених позовних вимог,\~щодо \~стягнення додаткової\~винагороди за п.4.4. Договору №16 про надання правничої допомоги від 27.04.2022 року, у розмірі 1\~981 грн.87 коп. заперечувала в повному обсязі. Враховуючи наявні у справі докази, вимоги ст.270 ЦПК України та письмові пояснення представника відповідача у клопотанні про розгляд справи без її участі, суд приходить до висновку про можливість вирішення даного клопотання без участі учасників процесу, оскільки їх неявка не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового рішення. Дослідивши частково матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 14\~981 грн. 87 коп. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У поданій заяві зазначено, що витрати на правову допомогу становлять 14\~981 грн. 87 коп. та складаються з витрат на правничу (правову) допомогу адвоката, в т.ч.: 13\~000 грн. консультації, вивчення матеріалів, складання адвокатом позовної заяви та заяви про забезпечення позову, участь у судових засіданнях, а також 1981 грн. 87 коп. - гонорар за ведення справи у суді у випадку задоволення позову. На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивачем надано: договір про надання правової (правничої) допомоги від 27 квітня 2022 року , укладений між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Форс-мажор», рахунок та квитанції про оплату ( а.с. 55-60). При цьому, норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 19.02.2020 по справі№755/9215/15-цта від 16.04.2020 по справі№727/4597/19. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. (Постанова Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі №300/3178/20). \~ \~ \~ \~Разом з тим, відповідно до положень процесуального законодавства, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2\~ст.141 ЦПК України). Як убачається з матеріалів справи, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.08.2022 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до\~ [PERSON] та стягнуто з відповідача на користь [PERSON] суму боргу за договором про завдаток від 16.02.2022 року у розмірі 546 (п`ятсот сорок шість) євро, що за курсом НБУ станом на 30.05.2022 року складає 17\~100 грн. 88 копійок; стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. Отже, судом задоволені позовні вимоги [PERSON] частково в сумі 546 євро, що на дату винесення рішення складало 19\~818 гривень 70 копійок за курсом НБУ. Представником позивача - адвокатом Бабічук А.С. на підтвердження наданих послуг позивачу та їх оплату надано суду договір про надання правничої допомоги від 27.04.2022 року, копію рахунку від 25.05.2022 року та копії квитанцій від 25.05.2022 року, та 26.08.2022 року на загальну суму 14\~981 гривень 87 копійок. \~ \~ \~ Як вбачається із розрахунку виконаних робіт адвокатом Бабічук А.С. надано [PERSON] правничу допомогу, зокрема: консультація клієнта щодо позовної заяви, вивчення матеріалів справи та визначення правової позиції, написання позовної заяви до суду, написання заяви про забезпечення позову, участь у судових засіданнях. Кількість витраченого часу на надання вказаної правничої допомоги становить 5 годин. Враховуючи вищевказане, а також те, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково, витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі, який буду пропорційним до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 6\~500 грн. Також необхідно зауважити, що ч. 6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Разом з тим, у разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Однак, стороною відповідача не було подано клопотання про зменшення витрат, а також доказів на підтвердження їх не співмірності. Щодо вимог про стягнення з відповідача додаткової винагороди адвоката в розмірі 1981 грн. 87 коп., то суд зазначає наступне. Так, відповідно до п.4.4 Договору №16 про надання правничої допомоги від 27.04.2022 року, укладеного між АО «ЮФ «Форс-Мажор» та [PERSON] , у разі винесення рішення на користь клієнта, адвокатське об`єднання має право отримати винагороду «гонорар успіху», який становить 10% від суми позову у майнових спорах, а у спорах не майнового характеру у розмірі, визначеному на підставі додаткової угоди до договору. Судом задоволені позовні вимоги [PERSON] частково в умі 546 євро, що на дату винесення рішення складало 19\~818 гривень 70 копійок за курсом НБУ. Отже, розмір «гонорару успіху» становить 1981 грн. 87 коп. Так, «гонорар успіху» - \~це договірна форма оплати юридичних послуг (роботи адвоката), яка здійснюється лише у випадку отримання адвокатом певного правового результату передбаченого договором про надання правової допомоги з клієнтом. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI"Про адвокатуру та адвокатську діяльність"(далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону). При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Відповідно до пункту 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72). З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Отже, враховуючи, що вказані зобов`язання виникли лише між адвокатом та клієнтом та не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними, дана цивільна справа є незначної складності, має місце усталена судова практика розгляду справ цієї категорії, відомостей про підготовку будь-яких клопотань, які би були спрямовані на повний та об`єктивний судовий розгляд цивільної справи матеріали справи також не містять, а тому суд вважає недоцільним стягнення з відповідача на користь позивача «гонорару успіху», у зв`язку з чим в стягненні відповідної суми слід відмовити. На підставі\~вище викладеного\~та

Outcome: approved