Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

08 лютого 2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що донька проживає з нею, а відповідач її матеріально не утримує. З наведених вище підстав та з посиланням на ст.ст.180-193 СК України, позивач просить суд стягувати щомісячно з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 25\~000,00 грн. щомісячно. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не прибула, але у письмовій заяві її представник просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не прибув, але в адресованій суду письмовій заяві просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 2\~400,00 грн. щомісячно. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [INFO] народила доньку [PERSON] . Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Відомості про батька дитини внесені в актовий запис про народження зі слів матері, на підставі ст.135 СК України. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2022 року в справі №161/2101/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання батьківства, встановлено, що [PERSON] , який народився [INFO] у м. Бурса Турецької Республіки, громадянин Турецької Республіки, РНОКПП: [NUMBER] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Внесено зміни до актового запису про народження [PERSON] № 458, складеного 21 лютого 2018 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, вказавши батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] у м. Бурса Турецької Республіки, громадянина Турецької Республіки. Рішення суду набрало законної сили, в апеляційному порядку не оскаржувалося. Отже, [PERSON] є спільною донькою сторін, що встановлено у судовому порядку. Відповідач з позивачем та донькою не проживає та не приймає безпосередньої участі в утриманні дитини. Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини, а отже він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка її утримує. Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України). Суд встановив, що відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має і доказів протилежного суду не надав. Згідно наданої довідки про доходи ТОВ «Акарлар», середньомісячний дохід відповідача становить від 6\~700,00 до 7\~000,00 грн. Разом з тим, відповідно до інформації, яка є у відкритому доступі на інтернет платформах, [PERSON] є директором та засновником ТОВ «Акарлар»,\~ яке ним створене 26.10.2016 року. Статутний капітал ТОВ «Акарлар»\~-\~50\~000 грн.\~Власником та засновником якого є саме [PERSON] , який володіє 100% статутного капіталу ТОВ «Акарлар». Вид діяльності товариства лісівництво та інша лісогосподарська діяльність. Також, згідно наданих відомостей ГЦОСІ Державної прикордонної служби України, відповідач протягом 2019-2022 років неодноразово виїжджав з України до Турецької Республіки та країн ЄС. Наведене свідчить про фінансову можливість надавати утримання своїй неповнолітній доньці та забезпечити їй належні та комфортні умови для проживання, навчання, розвитку та становлення дитини як особистості. При цьому, частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів, суд не знаходить. На підставі наведеного, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні неповнолітньої доньки, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, вік дитини, визначений законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, його матеріальне становище, ту обставину, що він є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має, виходячи з\~засад справедливості,\~добросовісності та\~розумності,\~а також\~беручи до\~уваги рівність\~прав та\~обов`язків батьків\~в утриманні\~дитини,\~ суд вважає за можливе визначити аліменти на утримання доньки, в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, їх фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини. Заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів в 25 000,00 грн. є явно завищеним та не відповідає об`єктивним потребам дитини, а також принципу участі у вихованні та утриманні дитини обох батьків, а не лише одного з них. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5\~Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 992, 40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої-четвертої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з правилами пункту 1 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, заяв, запитів, клопотань, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги від 07 лютого 2022 року, додаток до договору про надання правової допомоги від 15 лютого 2022 року, акт виконаних робіт від 05 вересня 2022 року додаток до акту виконаних робіт від 05 вересня 2022 року , платіжне доручення на суму 10000 грн. Визначаючи розмір витрат, понесених позивачем суд враховує вимоги ч.2 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, з врахуванням вищенаведеної норми закону відшкодуванню позивачу підлягає сума понесених витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1\~400,00 грн., що пропорційно задоволеним вимогам (10\~000 х (3\~500 / 25\~000)). На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial