Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

У квітні 2022 року представник позивача - адвокат Куришко І.І., через систему «Електронний суд» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, яким стягнути ці витрати з відповідачів на користь позивача. Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2022 року повністю задоволено позов [PERSON] до: 1) Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»; 2) приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни, про зняття арешту з майна, припинення обтяжень та скасування їх державної реєстрації. У зв`язку з розглядом вказаної справи відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу, однак вказаним рішенням не вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Лист про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення отриманий уповноваженим представником АТ КБ «Приватбанк» 30.06.2022 року, позивачем - 01.07.2022 року, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни - не отримано, повернено 20.07.2022 року без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. 05.08.2022 року представник заявника звернувся до суду з клопотанням, в якому повідомив нову адресу приватного виконавця та просив врахувати вказані відомості, тому 10.08.2022 року повторний лист про розгляд справи направлено за вказаною адресою рекомендованим листом № 0911312062944, однак відправлення під час доставки не вручене. Разом з тим, про розгляд справи виконавця двічі повідомлено шляхом напралення вказаного листа на її офіційну електронну адресу: [INFO]. Жодних заперечень, заяви чи клопотань на адресу суду не надходило. Позовна заява від 17.11.2021 року містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 12.04.2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/13960/21 задоволено позов [PERSON] до: 1) Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»; 2) приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни, про зняття арешту з майна, припинення обтяжень та скасування їх державної реєстрації. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось, при цьому в матеріалах справи містяться докази на підтвердження отримання послуг. З мотивувальної частини рішення вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни допущено порушення майнових прав позивача при винесенні вказаної постанови, а отже наявні арешти (обтяження) майна позивача свідчать про порушення його прав, як власника майна, внаслідок чого позивач позбавлений можливості у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Стягувачем за виконавчим провадженням був АТ КБ «Приватбанк». Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано: 1) копія договору про надання правничої допомоги № 23/10-21 від 23.10.2021 року, укладений між АО «Куришко і партнери» та [PERSON] ; 2) копія акта приймання-передачі наданих послуг від 17.02.2022 року за договором № 23/10-21 від 23.10.2021 року, на суму 21 750 грн.; 3) копія рахунку на оплату від 17.02.2022 року за договором № 23/10-21 від 23.10.2021 року на суму 21 750 грн.; 4) ордер серії АІ № 1174170 від 17.11.2021 року на надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Куришко І.І. Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правничої (правової) допомоги № 23/10-21 від 23.10.2021 року [PERSON] та АО «Куришко і партнери» домовились про надання клієнту юридичної допомогу у справі до АТ КБ «Приватбанк» та ПВ Микитин Оксани Степанівни щодо зняття арешту з майна. З п. 4 договору вбачається, що гонорар адвокатського об`єднання складається з загальної вартості, відповідно до актів приймання-передачі наданих послуг та включає фіксований розмір, що становить 13 000 грн. за складення позову зі збором доказів; фіксований розмір 5 000 грн. за участь в судовому засіданні; погодинна оплата з розрахунку вартості 1 години роботи в розмірі 2 500 грн. з інших видів правової допомоги. З наданого акта приймання-передачі виконаних робіт вбачається, що кількість послуг переданих АО клієнту та прийнятих клієнтом становить 4 послуги на суму 21 750 грн., здійснених в рамках справи № 357/13960/21 та полягають у складенні позовної заяви зі збором доказів та іншими діями, пов`язаними з підготовкою позову - 13 000 грн., складення та направлення позовної заяви від 20.01.2022 року, спрямованих на виконання ухвали від 26.11.2021 року - 2 500 грн., ознайомлення з матеріалами справи 10.02.2022 року - 2 500 грн., складення заяви від 17.02.2022 року про розподіл витрат - 3 750 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, суд розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази, подані представником позивача, є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, адже цей розмір доведений документально, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, при цьому відсутні правові підстави для зменшення цих витрат. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів понесених позивачем витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі 21 750 грн., тобто по 10 875 грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved