Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

У травні 2022 року АТ «СК «Країна» пред`явило через суд позов до [PERSON] на предмет відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації) у розмірі 55 911,60 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 20 жовтня 2020 року між АТ «СК «Країна» та [PERSON] укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № УА/257105, предметом якого є страхування автомобіля «Фіат 500Х» з державним реєстраційним номером [NUMBER] . 02 листопада 2021 року в м. Дніпрі по вул. В. Антоновича, 29, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фіат 500Х» з державним реєстраційним номером [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шевроле Лачетті» з державним реєстраційним номером [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. 02 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до позивача із заявою про пошкодження транспортного засобу за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка відповідно до умов договору є страховим випадком. Позивачем, на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 55 911,60 грн. Після здійснення страхового відшкодування позивачем на адресу відповідача направлялася вимога щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, однак зазначена вимога відповідачем проігнорована, жодних дій, спрямованих на врегулювання питання страхового відшкодування у позасудовому порядку з боку відповідача не вживалося. Таким чином, позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 55 911,60 грн., також сплачений судовий збір у розмірі 2 481 грн. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомив. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 08 липня 2022 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень. Також, 23 вересня 2022 року судом задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів та з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська витребувано постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2021 року у справі № 203/4964/21 (провадження № 3/0203/2906/2021) про притягнення відповідача [PERSON] до адміністративної відповідальності з ст. 124 КУпАП та накладення на останнього стягнення у виді штрафу. Суд, дослідивши письмові докази, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з повним задоволенням позову, виходячи з встановлених наступних обставин. Судом встановлено, що 20 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» та [PERSON] , [INFO] , укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № УА/257105, предметом якого є страхування автомобіля «Фіат 500Х» з державним реєстраційним номером [NUMBER] (а.с. 34-40). 02 листопада 2021 року в м. Дніпрі по вул. В. Антоновича, 29, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фіат 500Х» з державним реєстраційним номером [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шевроле Лачетті» з державним реєстраційним номером [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті якої обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Цього ж дня, [PERSON] звернулася до АТ «СК «Країна» із заявою про пошкодження транспортного засобу у звязку із дорожньо-транспорною пригодою, яка відповідно до умов договору є страховим випадком (а.с. 41, 42, 43, 44, 45-46). Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 03.12.2021 року по справі №203/4964/21, відповідно до якої, відповідача [PERSON] визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Зазначена постанова набрала законної сили 14 грудня 2021 року (а.с. 70). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що позивачем потерпілій стороні [PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 55 911,60 грн., що підтверджується: актом огляду транспортного засобу від 08 листопада 2021 року, розрахунком суми страхового відшкодування та платіжним дорученням № 284414 від 18 листопада 2021 року (а.с. 47-48, 49, 50, 51, 52, 53). Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача станом на момент скоєння ДТП застрахована не була, то після виплати страхувальнику страхового відшкодування в розмірі шкоди, заподіяної з вини відповідача, до АТ «Страхова компанія «Країна» перейшло право вимоги (суброгації) до [PERSON] , як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. 08 грудня 2021 року на адресу відповідача АТ «Страхова компанія «Країна» направлено претензію про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, у розмірі 55 911,60 грн. проте остання відповідачем проігнорована (а.с. 54-56). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, ЦК України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до АТ «Страхова компанія «Країна» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на підставі ст. 993 ЦК України в порядку суброгації. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved