Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

12.07.2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок, позначений в технічному паспорті літерою «А-1», з терасою (літера «а»), загальною площею 36,6 кв. м., з яких житлова - 11,5 кв. м., з господарськими будівлями, а саме: літною кухнею (літера «Б»), сараєм (літера «В»), убиральнею (літера «Г»), навісом (літера «Д»), що розташований по [ADDRESS] , після смерті спадкодавця [PERSON] , котра померла [INFO] . Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 13.07.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами позовного провадження з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 08.09.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Вимоги позовної заяви обгрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшов спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] за життя заповіту не склала, до кола спадкоємців першої черги після її смерті, окрім позивачки [PERSON] , входили донька [PERSON] , котра померла [INFO] , донька [PERSON] та син [PERSON] , які не проживали з матір`ю на день її смерті і відмовились від прийняття спадщини, про що подали нотаріально посвідчені заяви. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 30.05.2022 року у справі № 453/233/22, яке набрало законної сили 30.06.2022 року, встановлено юридичний факт прийняття позивачкою спадщини за законом після смерті спадкодавиці - [PERSON] , яка померла [INFO] . 07.07.2022 року позивачка подала у Сколівську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері - [PERSON] , однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, внаслідок чого вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, попередньо подавши клопотання про розгляд справи без її участі та участі представника, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідач - Славська селищна рада Стрийського району Львівської області явку представника в судове засідання не забезпечив, але попередньо від представника [PERSON] надійшло до суду клопотання, в якому він просить суд розгляд справи проводити без участі відповідача. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положенням ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.06.2021 року Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), відповідно до актового запису № 8. Про родинні відносини позивачки з матір`ю свідчать копія свідоцтва про її народження, серії [NUMBER] , виданого 04.06.2021 року Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), відповідно до якого матір`ю записана [PERSON] , а також копія свідоцтва про її одруження серії [NUMBER] , виданого 15.02.1987 року Тухлянською сільською радою Сколівського району Львівської області, відповідно до якого між [PERSON] та [PERSON] 15.02.1987 року зареєстровано шлюб та присвоєно прізвище дружині після одруження « [PERSON] ». Згідно довідки № 174, виданої 07.02.2022 року Славською селищною радою Стрийського району, Львівської області, [PERSON] , котра померла [INFO] , на момент своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованою 07.07.2022 року Сколівською державною нотаріальною конторою за № 69399537. Як встановлено в судовому засіданні, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно запису в погосподарській книзі с. Тухля 1991-1995 роки книги 5-6 особовий рахунок домогосподарства № [NUMBER] до складу якого входив житловий будинок по [ADDRESS] рахувалось за гр. [PERSON] на день її смерті, котра померла [INFO] . Згідно запису в погосподарській книзі с. Тухля 1991-1995 роки, земельна ділянка для ОЖБ площею 0,08 га за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка (рілля) площею 0,20 га, земельна ділянка (сінокіс) площею 1,00 га, були закріплені за гр. [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки № 187, виданої 08.02.2022 року Славською селищною радою Стрийського району Львівської області, до кола спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , входили: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданої 18.06.2021 року Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), [INFO] померла [PERSON] . Інші спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] , а саме: [PERSON] та [PERSON] на час смерті матері [PERSON] з нею не проживали, до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини у визначений законодавством строк не зверталися. Вказане підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, сформованою 07.07.2022 року Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області за № 69399545. Крім цього, в матеріалах справи наявні заяви [PERSON] та [PERSON] , подані державному нотаріусу Сколівської державної нотаріальної контори, в яких зазначено, що вони відмовляються від спадщини, яка залишилась після смерті матері - [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 30.05.2022 року, позивачка [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . 07.07.2022 року [PERSON] було подано у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері - [PERSON] , на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу № 141/2022 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого 07.07.2022 року Сколівською державною нотаріальною конторою за № 69399575. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , позивачці було відмовлено у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності померлої [PERSON] на зазначене нерухоме майно. З технічних паспортів на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлених Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), терасою (літера «а») становить 36,6 кв. м, з яких житлова - 11,5 кв., допоміжна (підсобна) 25,1 кв.м. Крім цього, до вищевказаного будинку відносяться господарські будівлі, а саме: літня кухня (літера «Б»), сарай (літера «В»), убиральня (літера «Г»), навіс (літера «Д»). Згідно довідки № 2897, виданої 31.12.2021 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, житловий будинок [ADDRESS] , побудований в 1905 році. Інвентаризаційна вартість такого становить 105517,00 грн. Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано. Згідно ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР (який діяв на час відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 вказаного кодексу, Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Відповідно до висновків, викладених у постанові ВСУ від 24.05.2017 у справі № 6-888цс16 суд зауважив, що, вирішуючи спори, що випливають з правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України та тривають до цього часу, суди, вирішуючи питання про набуття права власності на майно, відповідно до положень статті 5 цього Кодексу повинні виходити з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, повинні встановити час та підстави виникнення права власності, з`ясувати чи відноситься майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору. Згідно статті 13 Закону України «Про власність» від 1991 року, який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Статтею 12 ЗУ «Про власність» праця громадян є основою створення i примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Таким чином, аналіз наведених норм закону дає підстави стверджувати, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Враховуючи викладене, а також той факт, що іншим способом, окрім звернення до суду, позивачка позбавлена можливості захистити свої порушені права та інтереси, з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved