Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову вказує, що їй на праві приватної власності, на підставі договору дарування квартири від 19.08.2010 року, належить квартира [ADDRESS] . В квартирі зареєстроване місце проживання [PERSON] , яка з 2019 року не проживає в житловому приміщенні, оскільки перебуває на території тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим. У зв`язку із карантинними обмеженнями та введенням воєнного стану не має змоги приїхати в Україну та добровільно знятись з реєстрації в належній позивачці квартирі. Відповідачка не проживає у квартирі, не сплачує комунальні платежі, участі у витратах на утримання будинку не приймає, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавиться. Позивачка через реєстрацію відповідачки не може належним чином володіти, користуватися та розпорядитися свої майном. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05.07.2022 року прийнято справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачка, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про розгляд справи, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, не надала відзив на позов в порядку, визначеному ст.178 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 379,\~380,\~381 ЦК України\~об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , яку вона набула згідно договору дарування квартири від 19.08.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Сарело Т.П., зареєстровано в реєстрі за № 1926. Право власності на нерухоме майно зареєстровано [PERSON] у Старокостянтинівському БТІ ОР 08.09.2010 року, реєстраційний номер: 31260296. Крім того зазначені обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки [PERSON] ; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12979041 від 18.11.2013 року; довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за № 1207 від 22.06.2022 року. Згідно актів обстеження житлових умов проживання [PERSON] , проживаючої по [ADDRESS] від 22.05.2021 року та від 30.05.2022 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , за вказаною адресою протягом року не проживає, оскільки переїхала із м. Старокостянтинів та вже тривалий час проживає у [ADDRESS] . Оцінивши усі надані докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки відсутня у зазначеній квартирі без поважних причин понад один рік. Оскільки, позов [PERSON] задоволено, тому на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 992,40 грн. понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved