Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] померла його мати, [PERSON] . При житті, [PERSON] ніякого заповідального розпорядження стосовно свого майна не склала. До складу спадкового майна яке залишилося після смерті [PERSON] входять земельні ділянки площею 3,9623 га та 1,7817 га розташовані на території Веселинівського старостинського округу Броварського району Київської області, що підтверджується копією державного акту про право власності на земельні ділянки виданого на ім`я [PERSON] . До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері позивач не звертався, однак вважає себе таким, що прийняв спадщину, адже на момент смерті матері позивач проживав з нею за однією адресою, вів спільне господарство, спільний побут та були зареєстровані з нею за однією адресою з 1998 року і до дня смерті матері [INFO] . Відповідно до п. 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким,що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленою статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про витребування доказів, а саме, про витребування інформації про наявність чи відсутність спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 15.07.2022 постановлена ухвала про відкриття провадження по справі та витребування доказів. 18.07.2022 від представника позивача надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 15.07.2022. 28.07.2022 від представника Баришівської селищної ради надійшло клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника Баришівської селищної ради. 02.08.2022 від Баришівської державної нотаріальної контор надійшла Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру про те, що спадкова справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 29.04.2021. Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 09.03.1971. При житті, [PERSON] ніякого заповідального розпорядження стосовно свого майна не склала. До складу спадкового майна яке залишилося після смерті [PERSON] входять земельні ділянки площею 3,9623 га та 1,7817 га розташовані на території Веселинівського старостинського округу Броварського району Київської області, що підтверджується копією державного акту про право власності на земельні ділянки виданого на ім`я [PERSON] , які містяться в матеріалах справи та копією довідки №589 від 22.11.2021 року виданої Веселинівським старостинським округом Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, яка також міститься в матеріалах справи. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері позивач не звертався, однак вважає себе таким, що прийняв спадщину, адже на момент смерті матері позивач проживав з нею за однією адресою, вів спільне господарство, спільний побут та були зареєстровані з нею за однією адресою з 1998 року і до дня смерті матері [INFO] . Даний факт підтверджується довідкою № 566 від 03.11.2021 року виданою Веселинівським старостинським округом Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, з аналізу якої вбачається, що [PERSON] був прописаний та проживав за однією адресою по [ADDRESS] разом з матірю [PERSON] з 1998 року по день смерті [PERSON] [INFO] . За таких обставин суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленою статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.. Відповідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно із ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] шляхом спільної реєстрації та спільного проживання разом зі спадкодавцем за однією адресою на момент смерті спадкодавця. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Також статтями 15, 16 Цивільного кодексу України, статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд звертає увагу, що в даних конкретних правовідносинах визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлої матері, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане майно не може, право позивача підлягає захисту. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на спадкове майно, не порушує права та законні інтереси інших осіб. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved