Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» не нараховану та не виплачену заробітну плату в сумі 50591,44 грн. та стягнути з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з жовтня 2008 року по серпень 2021 року в сумі 117021,58 грн. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 01.10.1998 працювала провідним інженером програмістом, з 27.11.2019 начальником бюро центральної бухгалтерії, а з 08.04.2021 інженером з комп`ютерних систем першої категорії бюро обліку готової продукції центральної бухгалтерії на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» та звільнена з роботи 09.08.2021 відповідно до положень ч. 3 ст. 38 КЗпП України (наказ №199к від 09.08.2021). Зазначила, що на правовідносини, які виникли між нею та відповідачем поширюється дія Галузевої угоди на 2008-2009 роки; Галузевої угоди на 2010-2011 роки та Міжгалузевої угоди на 2016-2020 роки. Відповідач протягом 2008-2021 років порушував її право на заробітну плату, встановивши їй посадовий оклад, який був значно нижчим, ніж гарантований галузевими угодами. Оскільки діючим законодавством не встановлено реального прожиткового мінімуму, то всі розрахунки передбачені Галузевою угодою та Міжгалузевими угодою та додатками до них повинні здійснюватися виключно виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, проте відповідач як розрахункову величину протиправно використовував прожитковий мінімум, що призвело до ненарахування і невиплати їй заробітної плати за період з жовтня 2008 року по серпень 2021 року. Крім цього просить стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити. 12 липня 2022 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. 30.08.2022 представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому покликається на те, що позивачем не правильно застосовано коефіцієнти, що призвело до штучного збільшення розміру заробітної плати. Так, позивач працювала у відповідача з 01.10.1998 на посаді провідного інженера-програміста, з 27.11.2019 начальником бюро центральної бухгалтерії та з 08.04.2021 інженером з ком`ютерних систем першої категорії бюро обліку готової продукції центральної бухгалтерії. 09.08.2021 була звільнена за власним бажанням. Враховуючи, що їхня позиція зводиться до того, що положення міжгалузевої угоди не поширювали свою дію на діяльність ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», а тому розрахунок посадового окладу має здійснюватися з урахуванням положень колективних договорів. Відтак, колективний договір 2016-2020 років відсилає до Галузевої угоди, яка діяла на період 2010-2011 років. Як вбачається з розрахунку посадового окладу позивача лише в період січень 2008 грудень 2016 років було допущено відхилення від посадового окладу, який розраховувся згідно Галузевої угоди 2008-2009 років та 2010-2011 років, із застосуванням вірних коефіцієнтів, які відповідають займаній позивачем посаді, та заробітною платою згідно штатного розпису (фактична заробітна плата). За інші періоди роботи позивача, останній виплачувалась заробітна плата вища, ніж та, яка розраховувалась згідно Галузевих угод. Відтак, різниця між фактично нарахованою заробітною платою позивача та заробітною платою, яка розраховувалась на підставі Галузевої угоди 2010-2011 та Галузевої угоди 2008-2009 років може становити 47584, 39 грн. з урахуванням податків або 59115,09 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цих сум відповідно до законодавства України. Щодо розрахунку компенсації за несвоєчасну виплачену заробітну плату за період з січня 2008 року по серпень 2021 року станом на червень 2022 року, то слід зазначити, що нарахування компенсації на виплати, призначені за рішенням суду, визначеними нормативно-правовими актами не передбачено. Враховуючи те, що розмір заробітної плати не визначений, щодо такого триває спір, який розглядається в судовому порядку, а також те, що не можна визначити кінцеву дату такої компенсації, вважає, що позивач передчасно виставляє вимоги щодо стягнення компенсації. 13.09.2022 позивачем подано відповідь на додаткові пояснення відповідача, в яких позивач зазначає, що її розрахунки недонарахованої і невиплаченої заробітної плати є правильними, здійсненими у відповідності до чинного законодавства та Галузевих угод. Щодо компенсації за порушення строків виплати нарахованого доходу, то така проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення, оскільки ці нормативні акти не містять будь-якого виключення. Просить позов задовольнити у повному обсязі. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 01 жовтня 1998 року працювала провідним інженером-програмістом відділу 550 на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», 25.12.2009 переведена провідним інженером-програмістом центральної бухгалтерії відділу 580 на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», 17.07.2019 призначена начальником бюро центральної бухгалтерії (580) та 08.04.2021 переведена на посаду інженера з комп`ютерних систем І категорії центральної бухгалтерії відділу 580 на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» та 09.08.2021 звільнена з роботи за ч.3 ст. 38 КЗпП України /а.с.17-18/. З Статуту ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» (нова редакція), затвердженого наказом Державного концерну «Укроборонпром» від 18 квітня 2017 року, убачається, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності відповідно до наказу Мінпромполітики України від 29 липня 1998 року № 261 «Про створення підприємства «Львівського державного заводу «ЛОРТА» та передане в управління ДК «Укроборонпром» (пункт 1.1. Статуту) /а.с.85-89/. Між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України, Всеукраїнським об`єднанням обласних організацій роботодавців підприємств машинобудівної та металообробної галузей «Металіндустрія-Україна» та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України, що об`єдналися для ведення колективних переговорів була укладена Галузева угода на 2008 2009 роки /а.с.90-127/. Також, між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування, машинобудівників та приладобудівників, космічного та загального машинобудування, радіоелектроніки та машинобудування, лісових галузей, машинобудування та металообробки, суднобудування, оборонної промисловості, енергетики та електротехнічної промисловості, атомної енергетики і промисловості України, що об`єдналися для ведення колективних переговорів була укладена Галузева угода на 2010 2011 роки /а.с.128-146/. Підпунктом 2.4.1 зазначеної Галузевої угоди передбачено, що угода укладається на 2010 та 2011 роки, набуває чинності з 01 січня 2010 року і діє до укладення нової угоди. 03 жовтня 2016 у Міністерстві соціальної політики України зареєстрована за № 22 Міжгалузева угода у сфері машинобудування, металообробки, електротехніки, радіоелектроніки, приладобудування, суднобудування, деревообробної та паперової, легкої та текстильної промисловості України на 2016 2020 роки (надалі Міжгалузева угода на 2016 2020 роки), укладена між Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, Фондом державного майна України та профспілками автомобільного та сільськогосподарського машинобудування; працівників енергетики та електротехнічної промисловості; працівників космічного та загального машинобудування; працівників лісових галузей; машинобудівників та приладобудівників; працівників машинобудування та металообробки; працівників радіоелектроніки та машинобудування; працівників суднобудування; працівників текстильної та легкої промисловості /а.с.147-170/. 23 січня 2017 року директором ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» О.Л. Погребняком винесений наказ № 6 «Про впровадження Міжгалузевої угоди на 2016-2020 роки та збільшення заробітної плати» /а.с.177/. Відповідно до вказаного наказу з 01 січня 2017 року на підприємстві були впроваджені нові тарифні ставки та схеми посадових окладів працівникам заводу з метою виконання Міжгалузевої угоди та збільшенням заробітної плати. 11 січня 2018 року виконуючим обов`язки директора ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» Д.Б.Жуком винесений наказ № 6 «Про збільшення заробітної плати» /а.с.178/. Відповідно до вказаного наказу з 01 січня 2018 року на підприємстві були впроваджені нові тарифні ставки та схеми посадових окладів працівникам заводу з метою виконання Міжгалузевої угоди та збільшенням заробітної плати. 18 червня 2018 року директором ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» В.М.Чаусом винесений наказ №323 «Про скасування наказів № 6 від 23.01.2017р. та № 6 від 11.01.2018р.» /а.с.179/. Згідно з вказаним наказом були скасовані наказ № 6 від 23 січня 2017 року «Про впровадження Міжгалузевої угоди на 2016-2020 роки та збільшення заробітної плати» та наказ № 6 від 11 січня 2018 року «Про збільшення заробітної плати», як такі, що суперечать чинному законодавству. Між сторонами виникли правовідносини з приводу оплати праці, які регулюються\~Кодексом законодавства про працю України, Законами України «Про оплату праці», «Про колективні договори і угоди», «Про соціальний діалог в Україні». Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 94\~КЗпП України визначено, що\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Дані положення кореспондуються зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ч.1\~ст.2 Закону України «Про оплату праці» основною заробітною платою є винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Згідно з частинами 1 4 статті 96\~КЗпП України (в редакції чинній до 01 січня 2017 року) основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система\~оплати праці\~використовується для\~розподілу робіт\~залежно від\~їх складності,\~а працівників\~-\~залежно від\~їх кваліфікації\~та за\~розрядами тарифної\~сітки.\~Вона є\~основою формування\~та диференціації\~розмірів заробітної\~плати. Формування тарифної\~сітки (схеми\~посадових окладів)\~провадиться на\~основі тарифної\~ставки робітника\~першого розряду,\~яка встановлюється\~у розмірі,\~що перевищує\~законодавчо встановлений\~розмір мінімальної\~заробітної плати,\~та міжкваліфікаційних\~(міжпосадових)\~співвідношень розмірів\~тарифних ставок\~(посадових\~окладів). Віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або уповноваженим ним органом згідно з тарифно-кваліфікаційним довідником за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Відповідно до статті 97 КЗпП України\~оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Аналогічні за змістом положення містяться в статті 15 Закону України «Про оплату праці». Згідно із абзацом 4 частини 1\~статті 5 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється, зокрема, на підставі галузевих (міжгалузевих), територіальних угод. Відповідно до ч.1\~статті 14\~ Закону України «Про оплату праці» договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів. Отже, встановлені галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами умови оплати праці є гарантіями для працівників в сфері оплати праці й безпосереднє застосування таких умов є обов`язковим для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії угоди. Відповідно до\~статті 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Статтею 9 Закону України «Про колективні договори і угоди»\~визначено, що положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Законом України «Про колективні договори і угоди» також передбачено, що умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод (ч.2 ст.5), а галузева (міжгалузева) угода не може погіршувати становище працівників порівняно з генеральною угодою (ч. 3 ст. 8). З системного аналізу вищевказаних норм Закону України слідує, що приєднання роботодавця до дії галузевих (міжгалузевих) угод здійснюється добровільно та незалежно від інших сторін (сторони профспілкової організації та сторони органу виконавчої влади). З наказів ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» від 23 січня 2017 року № 6 «Про впровадження Міжгалузевої угоди на 2016-2020 роки та збільшення заробітної плати» та від 11 січня 2018 року № 6 «Про збільшення заробітної плати» вбачається, що відповідач добровільно поширив на себе та своїх працівників дію Міжгалузевої угоди, а відтак, відповідач несе відповідальність за виконання прийнятих зобов`язань. Суд зазначає, що обидва вищевказаних накази були погоджені первинною профспілковою організацією «Об`єднаного профспілкового комітету підприємства «ЛОРТА», про що свідчить підпис голови профкома З.Я.Ревули, який міститься на звороті наказів. Суд не бере до уваги покликання представника відповідача на наказ № 323 від 18 червня 2018 року, яким скасовано дію наказів № 6 від 23 січня 2017 року та № 6 від 11 січня 2018 року, як таких, що суперечать чинному законодавству, оскільки таким наказом № 323 від 18 червня 2018 року змінюється розмір заробітної плати працівників підприємства без погодження з профспілковою організацією, що діє на даному підприємстві, а таке суперечить вимогам законодавства України та погіршує становище працівників. За таких обставин, суд, врахувавши той факт, що Міжгалузева угода на 2016 2020 роки була підписана професійною спілкою працівників радіоелектроніки та машинобудування України, організаційною ланкою якої є первинна профспілкова організація ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», а також, те, що відповідач, як роботодавець добровільно впровадив дії Міжгалузевої угоди на підприємстві, приходить до висновку, що Міжгалузева угода розповсюджує дію на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА». Щодо застосування мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників ДП «ЛДЗ «ЛОРТА». Частиною 3 статті 96 КЗпП України (в редакції, яка діяла до 01 січня 2017 року) було передбачено, що формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). У підпункті 5.1.1 Галузевої угоди на 2008-2009 року зазначалося, що сторони домовилися установити на підприємствах мінімальні коефіцієнти співвідношень місячних тарифних ставок робітників першого розряду з нормальними умовами праці до законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати згідно з Додатком №1. Зберігати співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менш як 1 до 1,25. Підпунктом 5.1.1 Галузевої угоди на 2010-2011 року передбачалося, що сторони домовилися встановити співвідношення між законодавчо встановленою заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менш як 1 до 1,1. Відповідно до підпункту 5.1.1 Міжгалузевої угоди на 2016-2020 роки (підписаною сторонами протягом вересня 2016 року) сторони домовилися установити на Підприємствах, на період до законодавчого встановлення реального прожиткового мінімуму, співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менш як 1 до 1,5. Установити мінімальні коефіцієнти співвідношень місячних тарифних ставок робітників першого розряду з нормальними умовами праці до законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати згідно з Додатком №1 до Угоди. З системного аналізу норм статті 96 КЗпП України (в редакції, яка діяла до 01 січня 2017 року) та положень обох Галузевих угод та Міжгалузевої угоди слідує, що мінімальна заробітна плата застосовувалася як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників ДП «ЛДЗ «ЛОРТА». Законом України \~«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року№ 1774-VIII стаття 96 КЗпП Україна зазнала змін та була викладена у новій редакції. Відповідно до частин 1 6 статті 96 КЗпП Україна (в редакції Закону України \~від 06 грудня 2016 року№ 1774-VIII) системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики). Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати. Тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі: мінімального посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України; міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів. Мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року. Аналогічних змін зазнала і стаття 6 Закону України «Про оплату праці». Пунктом 1 «ІІ. Перехідних положень» Закону України \~від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII передбачено, що цей Закон набирає чинності з 01 січня 2017 року. У пункті\~5\~«ІІ.\~Перехідних положень»\~Закону України\~\~від 06\~грудня 2016\~року №\~1774-VIII\~установлено,\~що мінімальна\~заробітна плата\~після набрання\~чинності цим\~Законом не\~застосовується як\~розрахункова величина\~у колективних\~договорах та\~угодах усіх\~рівнів. Сторонам,\~які уклали\~колективні договори\~і угоди,\~у тримісячний\~строк привести\~їх норми\~у відповідність\~із цим\~Законом згідно\~із законодавством. До внесення змін до колективних договорів і угод усіх рівнів щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Рішенням Конституційного Суду України від 15 липня 2021 року справі № 1-157/2019(3593/19) за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини шостої статті 6 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII, частини шостої статті 96 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня\~ 2016 року № 1774-VIII (про мінімальний посадовий оклад (тарифну ставку) вирішено: визнати такими, що відповідають\~Конституції України\~(є конституційними),\~частину шосту\~статті 6 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774,\~частину шосту\~статті 96 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII. У мотивувальній\~частині рішення\~Конституційного Суду\~України від\~15\~липня 2021\~року справі\~№ 1-157/2019(3593/19)\~зазначається,\~що мінімальним\~розміром виплат,\~що їх\~має отримувати\~кожен як\~основне джерело\~існуваннядля\~гарантування реалізації\~конституційного права\~на достатній\~життєвий рівень,\~є прожитковий\~мінімум,\~розмір якого\~з урахуванням\~його суті\~та призначення\~визначає Верховна\~Рада України\~у відповідному\~законі. З метою виконання приписів\~Конституції\~та законів України Кабінет Міністрів України на підставі оспорюваних приписів\~Закону\~в редакції Закону\~№ 1774\~та Кодексу в редакції Закону № 1774 зобов`язаний встановлювати такий розмір мінімального посадового окладу (тарифної ставки), щоб його використання у тарифній системі оплати праці не лише забезпечило достатній життєвий рівень для того, хто працює, а й заохочувало працівника до покращення умов життя для себе і своєї сім`ї (пункт 6.4 рішення). Таким чином, суд приходить до переконання, що мінімальна заробітна плата повинна застосовуватися як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» до 31 грудня 2016 року, а вже з 01 січня 2017 року у якості розрахункової величини для визначення вказаних посадових окладів та заробітної плати повинен застосовуватися прожитковий мінімум. За таких обставин, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що і після 01 січня 2017 року мінімальна заробітна плата повинна була застосовуватися як розрахункова величина для визначення її посадового окладу, оскільки такі твердження є некоректними та не відповідають вищевказаним нормам чинного законодавства. Щодо застосування коефіцієнтів співвідношень місячних тарифних ставок робітників першого розряду ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» до законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати/або прожиткового мінімуму. Посади провідного інженера-програміста (відділ 550), начальника бюро та інженера з комп`ютерних систем, на якій працювала позивач у відділі 580 на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» відноситься до першої категорії. У підпункті 5.1.1 Галузевої угоди на 2008-2009 року зазначалося, що сторони домовилися установити на підприємствах мінімальні коефіцієнти співвідношень місячних тарифних ставок робітників першого розряду з нормальними умовами праці до законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати згідно з Додатком №1. Зберігати співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менш як 1 до 1,25. Додатком № 1 до вказаної угоди передбачався мінімальний коефіцієнт для посади, яку займала позивач 1,35. У підпункті 5.1.2 Галузевої угоди на 2008-2009 року зазначено установити мінімальний посадовий оклад техніка без категорії на рівні місячної тарифної ставки робітника третього розряду третьої сітки відповідних галузей. Підпунктом 5.1.3 Галузевої угоди на 2008-2009 року передбачено установити мінімальні коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців Підприємств до посадового окладу техніка згідно з Додатком №2 до Галузевої угоди. У пункті 30 Додатку № 2 до угоди встановлювався мінімальний коефіцієнт міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів начальника бюро до посадового окладу техніка 1,82. Підпунктом 5.1.1 Галузевої угоди на 2010-2011 року передбачалося, що сторони домовилися встановити співвідношення між законодавчо встановленою заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менш як 1 до 1,1. З Додатків № 1 та № 2 до вказаної угоди вбачається, що інших два коефіцієнти залишилися у тому ж самому розмірі, що були передбачені в аналогічних додатках до Галузевої угоди на 2008 2009 роки, а саме: 1,35 та 1,82. З порівняльного аналізу положень, закріплених у підпункті 5.1.1 Галузевої угоди на 2008-2009 роки та в підпункті 5.1.1 Галузевої угоди на 2010-2011 роки вбачається, що максимальний розмір співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки був знижений з 1,25 до 1,1. Відповідно до підпункту 2.4.1 Галузевої угоди на 2008-2009 року угода укладається на 2008 та 2009 роки, набуває чинності з 01 січня 2008 року і діє до укладення нової угоди. Беручи до уваги, що Галузева угода на 2010-2011 роки була укладена та підписана всіма сторонами соціального діалогу, зокрема, і \~профспілковою стороною, суб`єктами якої є всеукраїнські профспілки та їх об`єднання, а також, враховуючи те, що вказана угода ніким не оскаржувалася, суд вважає, що відсутні підстави для застосування коефіцієнту 1,25, який був передбачений Галузевою угодою на 2008-2009 року, під час розрахунку мінімального посадового окладу інженера-технолога з 01 січня 2010 року, про що зазначається у позові. Відповідно до підпункту 2.4.1 Галузевої угоди на 2010-2011 року угода укладається на 2010 та 2011 роки, набуває чинності з 01 січня 2010 року і діє до укладення нової угоди. Таким чином, мінімальний посадовий оклад провідного інженера-програміста центральної бухгалтерії з січня 2008 року по 31 грудня 2009 року у випадку позивача повинен бути розрахований наступним чином. Мінімальна заробітна плата х 1,25 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) х 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячний тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком № 1 до Галузевої угоди на 2008-2009 роки) х 1,82 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу провідного інженера-програміста центральної бухгалтерії до посадового окладу техніка згідно з Додатком № 2 до Галузевої угоди на 2008-2009 роки). У період з січня 2010 року по грудень 2016 року мінімальний посадовий оклад провідного інженера-програміста першої категорії у випадку позивача повинен бути розрахований наступним чином: мінімальна заробітна плата х 1,1 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) х 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячний тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком № 1 до Галузевої угоди на 2010-2011 роки) х 1,82 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу начальника бюро до посадового окладу техніка згідно з Додатком № 2 до Галузевої угоди на 2010-2011 роки). Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» розраховувало мінімальний посадовий оклад начальника бюро першої та другої категорії у період з січня 2008 року по грудень 2016 року відповідно до вимог Галузевих угод на 2008-2009 та 2010-2011 роки та проводило виплату заробітної плати відповідно до умов вказаної угоди. Відповідно до підпункту 5.1.1 Міжгалузевої угоди на 2016-2020 роки (підписаною сторонами у вересні 2016 року) сторони домовилися установити на Підприємствах, на період до законодавчого встановлення реального прожиткового мінімуму, співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки не менш як 1 до 1,5. Установити мінімальні коефіцієнти співвідношень місячних тарифних ставок робітників першого розряду з нормальними умовами праці до законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати згідно з Додатком №1 до Угоди. Відповідно до п. 5.1.2 Міжгалузевої угоди установлено\~ мінімальний посадовий\~ оклад техніка без категорії на рівні місячної\~ тарифної ставки робітника третього розряду третьої сітки відповідних галузей Пунктом 5.1.3 Міжгалузевої угоди установлено \~ мінімальні коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців Підприємств\~ до посадового окладу техніка згідно з Додатком № 2 до Угоди. Додатком №1 до Угоди на 2016-2020 роки встановлено мінімальні коефіцієнти співвідношень місячних тарифних ставок робітників першого розряду з нормальними умовами праці на підприємствах машинобудування, металообробки, електротехніки, радіоелектроніки, приладобудування, суднобудування, легкої та текстильної промисловості до законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати - для працівників третього розряду, даний коефіцієнт становить 1,35. Додатком № 2 до Угоди на 2016-2020 роки встановлено мінімальні коефіцієнти міжпосадових співвідношень місячних посадових окладів керівників, професіоналів і фахівців на підприємствах машинобудування, металообробки, електротехніки, радіоелектроніки, приладобудування, суднобудування, легкої та текстильної промисловості до посадового окладу техніка, згідно з яким наведений коефіцієнт для провідного інженера програміст та начальника бюро становить 1,82. Суд, взявши до уваги те, що з 01 січня 2017 року у якості розрахункової величини для визначення вказаних посадових окладів та заробітної плати повинен застосовуватися прожитковий мінімум, вважає, що мінімальний посадовий оклад провідного інженера програміста першої категорії з січня 2017 року по липень 2019 року, начальника бюро з липня 2019 по квітень 2021 та інженера з комп`ютерних систем першої категорії з квітня 2021 по серпень 2021 у випадку позивача повинен бути розрахований наступним чином. Мінімальна заробітна плата х 1,5 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) х 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячний тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком № 1 до Міжгалузевої угоди) х 1,82 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу провідного інженера програміста, начальника бюро, інженера з комп`ютерних систем першої категорії до посадового окладу техніка згідно з Додатком № 2 до Міжгалузевої угоди). У той же час мінімальний посадовий оклад з січня 2017 року по серпень 2021 року у випадку позивача повинен бути розрахований таким чином. Прожитковий мінімум х 1,5 (співвідношення між законодавчо встановленою мінімальною заробітною платою та мінімальною тарифною ставкою робітника першого розряду третьої сітки) х 1,35 (мінімальний посадовий оклад техніка без категорії, що дорівнює місячний тарифній ставці робітника третього розряду третьої сітки згідно з Додатком № 1 до Міжгалузевої угоди) х 1,82 (мінімальний коефіцієнт міжпосадового співвідношення посадового окладу провідного інженера програміста, начальника бюро, інженера з комп`ютерних систем першої категорії до посадового окладу техніка згідно з Додатком № 2 до Міжгалузевої угоди). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що твердження позивача про те, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» не в повній мірі нараховувало та виплачувало їй заробітну плату знайшли своє підтвердження у суді. Щодо розміру недонарахованої та невиплаченої заробітної плати позивачу. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 року»\~мінімальна зарплата\~з 01\~жовтня \~545\~грн.,\~з 01\~грудня \~605\~грн., а відтак у 2008 році мінімальний посадовий оклад гарантований позивачу Галузевою угодою на 2008-2009 роки складав з 01 жовтня 1673,83 грн. (545 грн. Х 1,25 Х 1,35 Х 1,82), з 01 грудня - 1858,11 грн. (605 грн. Х 1,25 Х 1,35 Х 1,82). Проте, з розрахункових листів [PERSON] за 2008 рік убачається, що позивачу в період з листопада по грудень 2008 року нараховувалася заробітна плата в розмірі 1081грн. щомісячно /а.с. 20/. Тобто, відповідач протягом 2008 року неправомірно не донарахував позивачу заробітну плату, чим порушив її трудові права, зокрема, право на належний рівень оплати праці, передбачений законодавством. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 року»\~мінімальна зарплата\~з 01\~січня 2009\~року становила\~605\~грн.,\~з 01\~квітня \~625\~грн.,\~з 01\~липня \~630\~грн.,\~з 01\~жовтня \~650\~грн.,\~з 01\~листопада \~744\~грн., а відтак у 2009 році мінімальний посадовий оклад гарантований позивачу Галузевою угодою на 2008-2009 роки складав з 01 січня 1858,11 грн. (605 грн. Х 1,25 Х 1,35 Х 1,82), з 01 квітня 1919,53 грн. (625 грн. Х 1,25 Х 1,35 Х 1,82), з 01 липня 1934,89 грн. (630 грн. Х 1,25 Х 1,35 Х 1,82), з 01 жовтня 1996,31 грн. (650 грн. Х 1,25 Х 1,35 Х 1,82), з 01 листопада - 2285,01 грн. (744 грн. Х 1,25 Х 1,35 Х 1,82). Проте, з розрахункових листів [PERSON] за 2009 рік убачається, що позивачу в період з січня по грудень 2009 року нараховувалася заробітна плата в розмірі 1081,00 грн. щомісячно /а.с.21-22/. Тобто, відповідач протягом 2009 року неправомірно не донарахував позивачу заробітну плату, чим порушив її трудові права, зокрема, право на належний рівень оплати праці, передбачений законодавством. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 року»\~мінімальна зарплата\~з 01\~січня 2010\~року становила\~869\~грн.,\~з 01\~квітня \~884\~грн.,\~з 01\~липня \~888\~грн.,\~з жовтня\~ 907\~грн.,\~з 01\~грудня \~922\~грн., а відтак у 2010 році мінімальний посадовий оклад гарантований позивачу Галузевою угодою на 2010-2011 роки складав з 01 січня 2348,65 грн. (869 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), з 01 квітня 2389,19 грн. (884 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), з 01 липня 2400,00 грн. (888 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), з 01 жовтня 2451,35 грн. (907 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), з 01 грудня - 2491,89 грн. (922 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82). Проте, з розрахункових листів [PERSON] за 2010 рік убачається, що позивачу в період з січня по червень 2010 року нараховувалася заробітна плата в розмірі 1081,00 грн. щомісячно, а з липня по грудень 1293,00 грн. щомісячно /а.с.23-24/. Тобто, відповідач протягом 2010 року неправомірно не донарахував позивачу заробітну плату, чим порушив її трудові права, зокрема, право на належний рівень оплати праці, передбачений законодавством. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 року»\~мінімальна зарплата\~з 01\~січня 2011\~року становила\~941\~грн.,\~з 01\~квітня \~960\~грн.,\~з 01\~жовтня \~985\~грн.,\~з 01\~грудня \~1004\~грн., а відтак у 2011 році мінімальний посадовий оклад гарантований позивачу Галузевою угодою на 2010-2011 роки складав з 01 січня 2543,24 грн. (941,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), з 01 квітня 2594,59 грн. (960,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), з 01 жовтня 2662,16 грн. (985,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), з 01 грудня - 2713,51 грн. (1004,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82). Проте, з розрахункових листів [PERSON] за 2011 рік убачається, що позивачу в період з січня по лютий 2011 року нараховувалася заробітна плата в розмірі 1293,00 грн. щомісячно, з березня 1616,00 грн. щомісячно, з червня 1939,00 грн., з листопада 2339,00 грн. /а.с.25-26/. Тобто, відповідач протягом 2011 року неправомірно не донарахував позивачу заробітну плату, чим порушив її трудові права, зокрема, право на належний рівень оплати праці, передбачений законодавством. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 року»\~мінімальна зарплата\~з 01\~січня 2012\~року становила\~1073\~грн.,\~з 01\~квітня \~1094\~грн.,\~з 01\~липня \~1102\~грн.,\~з 01\~жовтня \~1118\~грн.,\~з 01\~грудня \~1134\~грн., а відтак у 2012 році мінімальний посадовий оклад гарантований позивачу Галузевою угодою на 2010-2011 роки складав з 01 січня 2900,00 грн. (1073,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), з 01 квітня 2956,75 грн. (1094,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), з 01 липня 2978,38 грн. (1102,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), з 01 жовтня 3021,62 грн. (1118,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), з 01 грудня - 3064,86 грн. (1134,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82). Разом з тим, з розрахункових листів [PERSON] за 2012 рік убачається, що позивачу в період з січня по липень 2012 року нараховувалася заробітна плата в розмірі 2339,00 грн. щомісячно, з серпня по грудень 2639,00 грн. щомісячно /а.с.27-28/. Тобто, відповідач протягом 2012 року неправомірно не донарахував позивачу заробітну плату, чим порушив її трудові права, зокрема, право на належний рівень оплати праці, передбачений законодавством. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2013 року»\~мінімальна зарплата\~з 01\~січня 2013\~року становила\~1147\~грн.,\~з 01\~грудня \~1218\~грн., а відтак мінімальний посадовий оклад гарантований позивачу Галузевою угодою у 2013 році складав з 01 січня 3100,00 грн. (1147,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), у грудні 3291,89 (1218,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82). З розрахункових листів [PERSON] за 2013 рік убачається, що позивачу протягом 2013 року нараховувалася заробітна плата в розмірі 2639 грн. щомісячно /а.с.29-30/. Тобто, відповідач протягом 2013 року неправомірно не донарахував позивачу заробітну плату, чим порушив її трудові права, зокрема, право на належний рівень оплати праці, передбачений законодавством. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2014 року»\~мінімальна зарплата\~у 2014\~році становила\~1218\~грн., а відтак мінімальний посадовий оклад гарантований позивачу Галузевою угодою у 2014 році складав з 01 січня 3291,89 грн. (1218,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82). З розрахункових листів [PERSON] за 2014 рік убачається, що позивачу з січня 2014 року нараховувалася заробітна плата в розмірі 2639,00 грн. щомісячно, з травня 3088,00 грн. /а.с.31-32/. Тобто, відповідач протягом 2014 року неправомірно не донарахував позивачу заробітну плату, чим порушив її трудові права, зокрема, право на належний рівень оплати праці, передбачений законодавством. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2015 року»\~мінімальна зарплата з 01 січня 2015 року становила 1218 грн., з 01 вересня 1378 грн. а відтак мінімальний посадовий оклад гарантований позивачу Галузевою угодою у 2014 році складав з 01 січня 3291,89 грн. (1218,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), з 01 вересня 3724,32 грн. (1378,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82). З розрахункових листів [PERSON] за 2015 рік убачається, що позивачу у 2015 році нараховувалася заробітна плата в розмірі 3088,00 грн. щомісячно /а.с.33-34/. Тобто, відповідач протягом 2015 року неправомірно не донарахував позивачу заробітну плату, чим порушив її трудові права, зокрема, право на належний рівень оплати праці, передбачений законодавством. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2016 року»\~мінімальна зарплата з 01 січня 2016 року становила 1378 грн., з 01 травня 1450 грн., з грудня 1600 грн., а відтак мінімальний посадовий оклад гарантований позивачу Галузевою угодою у 2016 році складав з 01 січня 3724,32 грн. (1378,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), з 01 травня 3918,92 грн. (1450,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82), з 01 грудня 4324,32 грн. (1600,00 грн. Х 1,1 Х 1,35 Х 1,82). З розрахункових листів [PERSON] за 2016 рік убачається, що позивачу у 2016 році нараховувалася заробітна плата в розмірі 3088,00 грн. щомісячно /а.с.35-36/. Тобто, відповідач протягом 2016 року неправомірно не донарахував позивачу заробітну плату, чим порушив її трудові права, зокрема, право на належний рівень оплати праці, передбачений законодавством. Суд у черговий раз зазначає, що мінімальна заробітна плата застосовувалася як розрахункова величина для визначення мінімальних посадових окладів та заробітної плати працівників ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» лише до 31 грудня 2016 року, а вже з 01 січня 2017 року у якості розрахункової величини для визначення вказаних посадових окладів та заробітної плати повинен застосовуватися прожитковий мінімум. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2017 року»\~прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2017 року становив 1600 гривень, з 1 травня 2017 року становив 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні, а відтак мінімальний посадовий оклад гарантований позивачу Міжгалузевою угодою у 2017 році складав з 01 січня 5896,80 грн (1600,00 грн. Х 1,5 Х 1,35 Х 1,82), з 01 травня - 6206,38 грн (1684 грн. Х 1,5 Х 1,35 Х 1,82), з 01 грудня 6493,85 грн. (1762,00 грн. Х 1,5 Х 1,35 Х 1,82). З розрахункових листів [PERSON] за 2017 рік убачається, що позивачу з січня по грудень 2017 року нараховувалася заробітна плата в розмірі 6460,00 грн. щомісячно /а.с.37-38/. Тобто, відповідач протягом 2017 року нараховував позивачу заробітну плату з дотриманням вимог Міжгалузевою угодою на 2016 2020 роки та чинного трудового законодавства. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2018 року»\~прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня, а відтак мінімальний посадовий оклад гарантований позивачу Міжгалузевою угодою у 2018 році складав з 01 січня по червень 2018 року 6493,85 грн. (1762,00 грн. Х 1,5 Х 1,35 Х 1,82), за липень 6785,01 грн. (1841 грн. Х 1,5 Х 1,35 Х 1,82), за грудень 7079,85 грн. (1921 грн. Х 1,5 Х 1,35 Х 1,82) З розрахункових листів [PERSON] за 2018 рік убачається, що позивачу в період з січня по грудень 2018 року нараховувалася заробітна плата в розмірі 7500,00 грн. щомісячно /а.с.39-40/. Тобто, відповідач протягом 2018 року нараховував позивачу заробітну плату з дотриманням вимог Міжгалузевою угодою на 2016 2020 роки та чинного трудового законодавства. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2019 року»\~прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2019 року - 1921 гривні, з 1 липня - 2007 гривня, з 1 грудня - 2102 гривня, а відтак мінімальний посадовий оклад гарантований позивачу Міжгалузевою угодою у 2018 році складав з 01 січня по червень 2018 року 7079,85 грн. (1921,00 грн. Х 1,5 Х 1,35 Х 1,82), з липня 7396,80 грн. (2007 грн. Х 1,5 Х 1,35 Х 1,82), за грудень 7746,92 грн. (2102 грн. Х 1,5 Х 1,35 Х 1,82) З розрахункових листів [PERSON] за 2019 рік убачається, що позивачу в період з січня по липень 2019 року нараховувалася заробітна плата в розмірі 7500,00 грн. щомісячно, з серпня по грудень 2019 нараховувалася заробітна плата в розмірі 9500,00 грн. щомісячно /а.с.41-42/. Тобто, відповідач протягом 2019 року нараховував позивачу заробітну плату з дотриманням вимог Міжгалузевою угодою на 2016 2020 роки та чинного трудового законодавства. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2020 року»\~прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривня, а відтак мінімальний посадовий оклад гарантований позивачу Міжгалузевою угодою у 2018 році складав з 01 січня по червень 2018 року 7746,92 грн. (2102,00 грн. Х 1,5 Х 1,35 Х 1,82), з липня 8097,04 грн. (2197 грн. Х 1,5 Х 1,35 Х 1,82). З розрахункових листів [PERSON] за 2020 рік убачається, що позивачу в період з січня по грудень 2020 року нараховувалася заробітна плата в розмірі 9500,00 грн. щомісячно, /а.с.43-44/. Тобто, відповідач протягом 2020 року нараховував позивачу заробітну плату з дотриманням вимог Міжгалузевою угодою на 2016 2020 роки та чинного трудового законодавства. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2021 року»\~прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2021 року - 2270 гривні, з 1 липня - 2379 гривня, а відтак мінімальний посадовий оклад гарантований позивачу Міжгалузевою угодою у 2020 році складав з 01 січня по червень 2021 року 8366,09 грн. (2270,00 грн. Х 1,5 Х 1,35 Х 1,82), з липня 8767,80 грн. (2379 грн. Х 1,5 Х 1,35 Х 1,82). З розрахункових листів [PERSON] за 2021 рік убачається, що позивачу в період з січня по серпень 2021 року нараховувалася заробітна плата в розмірі 9500,00 грн. щомісячно, /а.с.45-46/. Тобто, відповідач протягом 2021 року нараховував позивачу заробітну плату з дотриманням вимог Міжгалузевою угодою на 2016 2020 роки та чинного трудового законодавства. Згідно з наданим позивачем розрахунку /а.с.6-11/ недонарахована та недоплачена їй відповідачем заробітна плата за період з січня 2008 року по серпень 2021 року становить 50591,44 грн. Відповідно до наданого відповідачем вказаного розрахунку розмір недонарахованої та недоплаченої [PERSON] заробітної плати за період з січня 2008 року по серпень 2021 року становить 47584,39 грн. Суд, аналізуючи вказаний розрахунок відповідача, приходить до висновку, що такий є вірний. При цьому, відповідачем в основу розрахунків покладено вищевказані формули розрахунку мінімального посадового окладу, гарантованого позивачу Галузевими угодами на 2008-2009 роки та 2010-2011 роки, а також Міжгалузевою угодою. Таким чином, суд приходить до висновку, що розрахунок є вірний та проведений з урахуванням вимог двох Галузевих угод на 2008-2009 роки та 2010-2011 роки, Міжгалузевої угоди на 2016-2020 роки та чинного законодавства. Враховуючи наведене, суд дослідивши докази по справі в їх сукупності прийшов до висновку, що позовна вимога про стягнення недорахованої заробітної плати за період з січня 2008\~року по\~серпень 2021\~року підлягає частковому задоволенню, і тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 47584,39 грн. недонарахованої та недоплаченої заробітної плати з урахуванням податків. \~ \~ \~ \~Щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» визначено, що\~ компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. \~ \~ \~ \~ Згідно зі статтями 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Пунктами 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ\~від 21.02.2001р.\~№159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного у постанові №6-131цс12 від 07 листопада 2012 року, основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Згідно з долученим представником відповідача до матеріалів справи розрахунком суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати /а.с.74-76/, така з січня 2008 року по серпень 2021 року становить 90455,96 грн. Пунктом 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. За наведеного та враховуючи, що відповідачем порушено трудові права позивача, зокрема на належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством, а також те, що у визначені законодавством строки ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» не виплатило позивачу заробітну плату у належному розмірі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути недораховану та недоплачену заробітну плату за період з січня 2008 року по серпень 2021 року у розмірі 59115,09 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за вказаний період у розмірі 90455,96 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір в розмірі 2481 грн. 00 коп., від сплати якого позивач була звільнена, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial