Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, котрий було розірвано. Від спільного подружнього проживання в них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач є батьком неповнолітніх дітей, котрий матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не приймає участі в їх вихованні. Просить стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 3000 (три тисячі) гривень ( по 1500 гривень на кожну дитину), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи судом, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи судом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи судом. Клопотань про відкладення судового засідання чи про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Ухвалою суду від 15.09.2022 постановлено проводити розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши та оцінивши докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 05.05.2018 року, справа №156/164/18. Із досліджених судом копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] вбачається, що сторони в справі є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров`я, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків. Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів суд бере до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, тому приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в розмірі 3000 (три тисячі) гривень (по 1500 гривень на кожну дитину), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину і до досягнення старшою дитиною повноліття. Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітніх дітей. Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб та достатній рівень життя дитини, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на утримання дружини та аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Outcome: approved