Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про усунення від права спадкування. В обґрунтування позовної заяви зазначили, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, а саме на 2/3 частки квартири [ADDRESS] . За життя бабуся написала заповіт, відповідно до якого 2/3 зазначеної квартири заповіла [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в рівних частинах кожному. [INFO] [PERSON] помер, тому 1/3 частки зазначеної квартири спадкується за законом після смерті [PERSON] . Спадкоємцями першої черги є відповідач [PERSON] , оскільки вона є донькою померлої [PERSON] , а спадкоємцем за правом представлення є позивач, оскільки батько позивача [PERSON] , який помер [INFO] був сином [PERSON] , та є спадкоємцем першої черги. Таким чином, на прийняття спадщини у вигляді 1/3 частки вказаної квартири померлої [PERSON] претендують позивач та відповідач в рівних частинах, тобто по 1/6 частки кожному. Позивач та відповідач прийняли спадщину шляхом подання заяви до нотаріуса. Зазначив, що [PERSON] була особою похилого віку, часто хворіла, потребувала за станом здоров`я сторонньої допомоги, фінансової допомоги для придбання ліків та медикаментів. Цим займався померлий [PERSON] , а в подальшому позивач. В 2010 році відповідач переїхала до Миргородського району Полтавської області і з того часу до смт. Іванків приїжджала лише 9 травня 2020 року на похорон батька позивача та [INFO] на похорон [PERSON] . Зазначив, що відповідач знаючи, що її матір потребує постійного догляду, вона не цікавилась станом здоров`я [PERSON] . Вважає, що у позивача є всі підстави усунути від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] яка померла [INFO] в смт. Іванків Іванківського району Київської області. Після виконання частини шостої статті 187 ЦПК України ухвалою суду від 9 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 27 травня 2022 року о 13:30 год. 24 червня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнала в повному обсязі, та зазначила, що в період з 2003-2011 року проживала зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та у зазначений період постійно доглядала матір, виконувала всю хатню роботу, конфлікти були на побутовому ґрунті. В 2001 році була вимушена переїхати на постійне місце проживання в с.Ярмаки Миргородського району Полтавської області, де проживає її рідна дочка, яка хворіє на психічне захворювання та є інвалідом. З 2011 року по 2021 рік доглядає за донькою, бо їй потрібен постійний догляд. В 2011 році біля матері залишилось двоє її рідних синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які померли. Протягом 2011-2020 року вона контактувала з матір`ю, вони телефонували один одному декілька разів на рік, вона приїжджала до матері в смт. Іванків на 3-4 дні, та пропонувала матері переїхати до неї в с.Ярмаки. [PERSON] до самої смерті почувала себе добре, сама за собою доглядала, отримувала пенсію, та сама всім розпоряджалась. Зазначила, що вимоги є безпідставними, та позов не може бути задоволений. Ухвалою від 5 серпня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду в судове засідання на 5 серпня 2021 року 10:30 год. Ухвалою від 16 вересня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Іванківського районного нотаріального округу Білана Є.Г. копії спадкових справ, зареєстрованих після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та [PERSON] , померлого, [INFO] . 7 жовтня 2021 року до суду на виконання ухвали суду від 16 вересня 2021 року надійшла копія спадкової справи, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою від 28 жовтня 2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову [PERSON] . Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач та її представник вимоги не визнали, дали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. В подальшому відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, просила винести рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до положень статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з частинами першою та другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Нормами статті 1224 ЦК України визначено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти, а також інші особи, які ухились від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилилась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі і тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. У справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: - ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини; - перебування спадкодавця в безпорадному стані; - потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Вказане кореспондується і п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 яким роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови у позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статі 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема і тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України в своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 4): - відсутність спілкування протягом тривалого часу ще не є підставою для усунення особи від права на спадкування за законом; - для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання; - ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. - для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Окрім того, на практиці стосунки між рідними в переважній більшості є недоступними для оточуючих і їм притаманні особливі та виключні взаємовідносини між собою, наявність яких можливо інколи і не сприймається суспільством, але на першому місці - процесуальних вимог щодо оцінки доказів. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Іванківского районного центрального округу Київської області Ющенко Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 1618, яким заповіла належні їй 2/3 частки квартири [ADDRESS] і взагалі все те, що їй був належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в рівних частках кожному. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 48895400, вбачається, що 2/3 частки квартири [ADDRESS] , житловою площею 37,9 кв.м., яка складається з трьох житлових кімнат, належить [PERSON] , на підставі рішення Іванківського районного суду від 21 жовтня 2011 року. Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 21 жовтня 2011 року (справа №2-599/2011р) визнано за [PERSON] , 1939 року народження, право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . За [PERSON] , 1958 року народження, визнати право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 березня 1990 року, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . З витягу з державного реєстру актів цивільного сану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00027989043, убачається, що 9 лютого 1991 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 6 жовтня 1965 року, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12 травня 2020 року. Суду в якості доказів надані копія медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] , та копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3292, з яких встановлено, що остання перебувала на амбулаторному лікуванні. Крім того,суду в якості доказу надано товарний чек на ритуальні послуг та накладні на поминальний обід. Разом з тим, суду надані квитанції про сплату комунальних послуг за розподіл природного газу, КПІ СП «ВУЖКГ» та послуги водопостачання, які були сплачені [PERSON] . Згідно довідки Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради № 509 від 16 березня 2021 року, убачається, що [PERSON] , проживає в селі Ярмаки, та стоїть на обліку в управлінні соціального захисту населення Миргородської міської ради і одержує допомогу на догляд за дочкою з інвалідністю [PERSON] , 1983 року народження. Із довідки виданої [PERSON] , 1983 року народження убачається, що вона є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню. Перебуває на обліку в лікаря психіатра Миргородської ЦРЛ. Відповідно до свідоцтва про народження, встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 2011 року, що підтверджується актом № 3 за підписом сусідів. Згідно наданого суду пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] отримує пенсію у разі втрати годувальника. Із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] звернулись [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітніх [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Залучена судом в якості третьої особи [PERSON] , звернулась до суду з заявою, з якої встановлено, що остання на частину спадщини не претендує. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною четвертою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтуваннярішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач її наречений. За все життя вона відповідачку бачила два рази, перед судовим засіданням та на похоронах. Знає вказану сім`ю до того, як вони почали зустрічатися з позивачем, це приблизно 10 років. [PERSON] , батька позивача, після його смерті доглядати бабусю почав [PERSON] . Бабуся була хвора цукровим діабетом та потребувала догляду приблизно вісім років. Проживала вона сама, але доглядали її [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] стан бабусі погіршився та за нею постійно доглядав позивач. Коли померла бабуся вони подзвонили до родичів, до брата бабусі [PERSON] та його жінки, щоб вони допомогли з похованням. Оскільки це було пізно, на наступний день вони передзвонили всім іншим родичам та повідомили про смерть бабусі [PERSON] . Після смерті батька, позивач подав до нотаріуса заяву, щоб прийняти частину спадщини за законом. До нотаріуса також звернулась [PERSON] . Відповідач взагалі не приймала участі в житті покійної бабусі [PERSON] . Близько місяця до смерті бабусі [PERSON] постійно проживав з бабусею [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] та [PERSON] з 2008 року допомогали з доглядом покійній бабусі [PERSON] . Готували їсти, купували ліки та займалися побутовими справами. Більше приймав участь у цьому позивач, та [PERSON] хотіла, щоб він постійно з нею проживав. [PERSON] та [PERSON] постійно до неї приїжджали. Розповідала [PERSON] , що [PERSON] та [PERSON] прибирали в квартирі та займалися домашніми справами. У бабусі був складний характер, але хлопці все одно допомагали їй. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] доглядав за своєю бабусею [PERSON] . Бабуся хворіла дуже часто. Останні місяці він був у бабусі постійно. Свідок є працівником швидкої допомоги, коли [PERSON] викликала швидку, поруч завжди був [PERSON] бабусі був високий тиск та інколи їй кололи ліки, давали рекомендації, щодо звернення до сімейного лікаря. Всі ліки були завжди куплені та були у бабусі вдома. Бабуся завжди була доглянута, в квартирі було прибрано. Вона розповідала про онука [PERSON] , що він її доглядає та вона йому дуже вдячна. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що коли [PERSON] , брат [PERSON] помер в 2016 році, тоді все й почалось. Після [PERSON] ніхто спадщину не приймав. Одну третю спірної квартири [PERSON] залишила собі. Лишилося дві третіх. Коли купили спірну квартиру там не було нічого, в подальшому купували та робили ремонт у зазначеній квартирі. До матері вона не приїжджала часто. В рік десь два рази. Дзвонила матері кожен день. [PERSON] в 2016 році лежала після інсульту в лікарні. А так вона не пам`ятає, щоб померла була дуже хворою. Крім того, навіть за умови наявності підстав для застосування у цій справі приписів частини 3 або 5 статті 1224 ЦК України, показання свідків сторони позивача не є належними доказами необхідності для існування спадкодавця [PERSON] надання відповідачем утримання та догляду відповідно до статей 202, 203 СК України, наявності у нього можливості для цього та свідомого ухилення від виконання покладеного на нього як на повнолітнього сина законом обов`язку. Також показання свідків не підтверджують того, що спадкодавець перебувала і залишилась сама у безпорадному стані і що мала місце потреба саме у догляді за нею з боку відповідача. Як зазначає відповідач, вона ніколи не ухилялась від надання будь-якої допомоги матері та потрібної підтримки, незалежно від того, що є працюючою і на утриманні має доньку, яка є інвалідом другої групи та страждає на психічні захворювання, що потребує також належного догляду. В судовому засіданні позивачем не доведено сукупність обставин, за яких можливе усунення від права на спадкування відповідача, відповідно до вимог ст. 1224 ЦК України, а саме: ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини; перебування спадкодавця в безпорадному стані та потребу спадкодавця в допомозі саме цих осіб. Враховуючи вищевикладене, вимоги ст. 1224 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів перебування спадкодавця [PERSON] у безпорадному стані й потреби допомоги саме відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить понесені позивачем судові витрати по даній справі, за її рахунок.

Outcome: dismissed