Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю у розмірі 840 800 грн. Свої вимоги мотивує тим, що не отримав відповіді на свою заяву від 16.10.19\~року вх.\~№ 837 до начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної О.В. У подальшому, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 адміністративний позов [PERSON] до начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної О.В. про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково, визнано\~\~протиправною бездіяльність начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної ОВ., яка виразилась у неналежному розгляді заяви [PERSON] від 16.10.2019 року вх. № 837 по суті звернення, зобов`язано начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіну О.В.\~повно та\~всебічно розглянути\~скаргу позивача\~від 16.10.2019\~року вх.\~\~№837\~та надати\~на цю\~заяву обґрунтовану\~відповідь,\~згідно вимог\~чинного законодавства\~України. Вказує, що відповідачем рішення досі не виконано, тому порушено його право на інформацію під час виконання ним владних (управлінських) функцій та службових обов`язків, внаслідок чого спричинено йому моральну шкоду, яку він оцінює в 840800 грн., вказує, що неправомірна поведінка відповідача переповнює життя позивача негативними емоціями, викликає у нього психологічне напруження у зв`язку з очікуванням законної відповіді. Ухвалою суду від 16.03.2021 р. у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 15.04.2021. 05.04.2021 до суду надійшов відзив від відповідача, яким просить відмовити у позові, оскільки заяву позивача розглянуто і надано відповідь, крім того позивачем не надано доказів завдання моральної шкоди позивачу. 15.04.2021 ухвалою суду залучено до участі в справі співвідповідача Головне управління ДКС України в Дніпропетровській області, та відкладено підготовче судове засідання на 24.05.2021. Ухвалою суду від 24.05.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі і відкладено розгляд справи на 18.06.2021. Ухвалою суду від 18.06.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 16.07.2021. Ухвалою суду від 16.07.2021 відкладено розгляд справи на 10.09.2021. У судовому засіданні 10.09.2021 оголошено перерву до 05.10.2021. У судовому засіданні 05.10.2021 оголошено перерву до 08.11.2021. 08.11.2021 розгляд справи відкладено на 14.12.2021. 14.12.2021 розгляд справи відкладено на 28.01.2022. 28.01.2022 справу знято з розгляду на 14.02.2022. 14.02.2022 справу знято з розгляду на 18.03.2022. 18.03.2022 справу знято з розгляду на 19.04.2022. Ухвалою суду від 19.04.2022 розгляд справи відкладено на 20.06.2022. Ухвалою суду від 20.06.2022 розгляд справи відкладено на 29.07.2022. 29.07.2022 справу знято з розгляду на 07.09.2022. У судовому засіданні 07.09.2022 оголошено перерву до 26.09.2022. Представник відповідача - начальник управління\~праці та\~соціального захисту\~населення виконавчого\~комітету Тернівської\~районної у\~місті Кривий\~Ріг ради\~Каретіна О.В., в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача - Головного управління\~Державної казначейської\~служби України\~у Дніпропетровській\~області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] звернувся до начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної О.В. із заявою від 16.10.2019 (а.с. 8 зворот). На вказане звернення позивач відповіді не отримав у визначений законом строк. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 частково задоволено адміністративний позов [PERSON] до відповідача, визнано\~\~протиправною бездіяльність визнано\~\~протиправною бездіяльність начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної ОВ., яка виразилась у неналежному розгляді заяви [PERSON] від 16.10.2019 року вх. № 837 по суті звернення, зобов`язано начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіну О.В. повно та всебічно розглянути скаргу позивача від 16.10.2019 року вх.\~\~№837 та надати на цю заяву обґрунтовану відповідь, в іншій частині позовних вимог\~\~- відмовлено (а.с.4-8). На виконання даного судового рішення управлінням праці та соціального захисту населення повторно розглянуто заяву позивача від 16.10.2019 і надано письмову відповідь від 31.08.2020 (а.с.60-72). Позивач вказує про спричинення йому моральної шкоди неналежним розглядом звернення, неотриманням відповіді , яку він оцінює у розмірі 840800 грн. Оцінка суду. Частиною 1 ст.\~4\~та ч. 1, 5, 6 ст.\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 129 Конституції України\~визначено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормою ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Так, згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Моральна (немайнова) шкода - наслідки правопорушення, які не мають економічного змісту і вартісної форми і можуть полягати у: 1) фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна (немайнова) шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1174 Цивільного кодексу України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідач же повинен доводити відсутність своєї вини. Таким чином, враховуючи положення ст.1174 Цивільного кодексу України, котрими передбачено відповідальність за завдану шкоду незалежно від вини заподіювача, позивач має довести не лише протиправність поведінки відповідача, але й наявність самої моральної шкоди, та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, суду слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч. 2-4\~ст. 12, ст.76 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.\~\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Надані сторонами докази мають відповідати вимогам належності, достовірності , достатності та допустимості, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування та бути одержаними в порядку, встановленому законом. При цьому суд зазначає, що доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо. Наявність самого факту визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними є недостатнім у такій категорії справ. Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного суду від 04 березня 2020 року по справі №815/2215/15 та від 29 квітня 2020 року по справі №818/1371/17. Як випливає з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою від 16.10.2019\~ року\~за вх..\~837,\~проте всупереч\~чинного законодавства\~її не\~було розглянуто,\~у зв`язку\~з чим\~рішенням суду\~ визнано\~\~протиправною бездіяльність начальника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної ОВ. щодо неналежного розгляду даної заяви [PERSON] , зобов`язано розглянути заяву позивача та надати обґрунтовану відповідь, згідно вимог чинного законодавства України. Згідно до ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому суд погоджується з доводами позивача про те, що у даному випадку факт протиправної бездіяльності відповідача мав місце . При цьому, як випливає з матеріалів справи вищевказана скарга позивача була розглянута по суті 31.08.2020 з наданням письмової відповіді [PERSON] . Однак, на думку суду, позивачем не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння внаслідок вищевказаних дій (бездіяльності) відповідача душевних страждань позивачу , шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, понесені позивачем, відтак підстави для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди - відсутні. Водночас, суд враховує судову практику ЄСПЛ, зокрема по справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року , згідно якої при здійсненні правосуддя у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29). Оскільки у даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову відповідно до ч.2 п.13 ст.3 Закону України "Про судовий збір", та позивачу відмовлено в позові, судовий збір слід віднести за рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed