Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до державного реєстратора Сороки В.М. Київської філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровінської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, державного реєстратора Кулик Н.М. Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) м. Київ про визнання протиправними та скасування рішень. Свої вимоги мотивує тим, що 21 червня 2018 року державний реєстратор Сорока В.М. вчинив незаконну перереєстрацію належного йому майна, а саме квартири [ADDRESS] . Зокрема, державний реєстратор виніс рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41728096 від 21 червня 2018 року, яким проведено реєстрацію права приватної власності на зазначену квартиру за [PERSON] . У провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 761/29113/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року йому виділено із спільної сумісної власності подружжя квартиру [ADDRESS] . Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року скасовано. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року скасовано, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року залишено в силі. Постановою Верховного Суду України від 12 липня 2017 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції. При цьому із змісту цих рішень та копій ухвал Верховного Суду України від 16 травня 2017 року, від 23 травня 2017 року та окремої думки від 23 травня 2017 року вбачається, що перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року здійснювався у частині визначення місця проживання дитини. Позивач звернувся до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) із заявою про реєстрацію права власності від 23 червня 2018 року № 28870095, в якій просив зареєструвати за ним право власності на спірну квартиру. Рішенням державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Кулик Н.М. № 41862713 від 02 липня 2018 року відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . Підставою відмови зазначено ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 18, 23 Порядку № 1127, а також те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна реєстрація права власності на вказану квартиру за іншою особою, право власності якої не скасовано, та те, що відповідно до постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправними та скасувати: - рішення державного реєстратора Київської філії КП «Реєстрація бізнесу» Коронівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Сороки В.М. про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 41728096 від 21 червня 2018 року; - рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Кулик Н.М. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 41862713 від 02 липня 2018 року. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2019 року позовну заяву [PERSON] до державного реєстратора Сороки В.М. Київської філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровінської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, державного реєстратора Кулик Н.М. Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) м. Київ про визнання протиправними та скасування рішень задоволено. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2019 року скасовано, провадження у справі закрито, роз`яснено позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року справу передано до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. З відзиву на позовну заяву представника державного реєстратора Кулик Н.М. Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) м. Київ вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що державним реєстратором було встановлено, що рішенням державного реєстратора Сороки В.М. Київської філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровінської сільської ради Недригайлівського району Сумської області від 21 червня 2018 року № 41728096 право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за [PERSON]. Таким чином, встановлено суперечність між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, зокрема, право власності зареєстровано за іншою особою. На підставі п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором було прийнято рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 02 липня 2018 року № 41862713. Відповідач - державний реєстратор Сорока В.М. Київської філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровінської сільської ради Недригайлівського району Сумської області відзив на позовну заяву до суду не подав. З пояснень представника третьої особи вбачається, що рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року стосовно поділу майна подружжя залишено в силі, оскільки постановою Верховного суду України від 12 липня 2017 року скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року та справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції. Тому твердження, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року в частині виділення із спільної сумісної власності подружжя позивачу квартири [ADDRESS] набрало законної сили є незаконним та таким, що порушує майнові права [PERSON] позивач намагається повторно зареєструвати право власності на нерухоме майно на підставі рішень судів, які були скасовані та про що йому відомо. За таких обставин, просить закрити провадження у справі. З відповіді на відзив позивача вбачається, що він підтримує викладене у позовній заяві та просить задовольнити заявлені вимоги. Зазначено, що державний реєстратор Кулик Н.М. не взяла до уваги ухвалу Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, згідно якої було виправлено описку в резолютивній частині постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року та другий абзац резолютивної частини постанови викладено у такій редакції: «Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції». Таким чином, рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації є незаконним. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 761/29113/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року [PERSON] виділено із спільної сумісної власності подружжя квартиру [ADDRESS] (т. 1, а.с. 16-25). Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року скасовано, первісний та зустрічний позови задоволено частково (т. 1, а.с. 26-33). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року скасовано, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року залишено в силі (т. 1, а.с. 34-41). Постановою Верховного Суду України від 12 липня 2017 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції (т. 1, а.с. 49-54). Ухвалою Верховного суду України від 06 вересня 2017 року виправлено в описку в резолютивній частині постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року та другий абзац резолютивної частини постанови викладено у такій редакції: «Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції» (т. 1, а.с. 55-56). За таких обставин, вбачається, що перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року здійснювався у частині визначення місця проживання дитини, а питання стосовно поділу майна подружжя вирішено рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року, яке залишено в силі Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29 березня 2017 року рішенням державного реєстратора № 34447555 від 24 березня 2017 за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 червня 2016 року у справі № 761/29113/14-ц та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року (т. 1, а.с. 80). Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04 липня 2018 року рішенням державного реєстратора Київської філії КП «Реєстрація бізнесу» Коронівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Сороки В.М. про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 41728096 від 21 червня 2018 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (т. 1, а.с. 83). Як вбачається з цієї довідки підставою для прийняття такого рішення державним реєстратором є: рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року № 761/29113/14-ц, постанова Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, постанова Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року, ухвала Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року. Позивач звернувся до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) із заявою про реєстрацію права власності від 23 червня 2018 року № 28870095, в якій просив зареєструвати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] . Рішенням державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Кулик Н.М. № 41862713 від 02 липня 2018 року відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . Підставою відмови зазначена ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 18, 23 Порядку № 1127, а також те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна реєстрація права власності на вказану квартиру за іншою особою, право власності якої не скасовано, та те, що відповідно до постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції. Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 10 цього закону державний реєстратор: - встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно (п. 1); - перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (п. 2). Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок державної реєстрації прав передбачає, зокрема наступне: - прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; - виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; - встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; - перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; - прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав). Частиною 2 ст. 18 зазначеного закону передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Частиною 4 цієї статті визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2005 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком (п. 6). Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства (п. 7) Відповідно до п. 12 зазначеного Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Згідно з п. 18 Порядку за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Відповідно до п. 23 Порядку за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування. Частиною 1 ст. 24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: - подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (п. 4); - наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п. 5); - наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (п. 6). Частиною 1 ст. 27 цього закону визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 9). Як вбачається із встановлених судом обставин справи, на час прийняття оскаржуваних рішень (червень, липень 2018 року) набрало законної сили рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року в частині розподілу майна подружжя, зокрема щодо виділення із спільної сумісної власності подружжя позивачу квартири [ADDRESS] . Дослідивши надані [PERSON] державному реєстратору Сороці В.М. документи для державної реєстрації права власності на вказану квартиру, а саме: рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року № 761/29113/14-ц, постанову Верховного Суду України від 12 липня 2017 року, постанову Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року, ухвалу Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, вбачається, що заявлене третьою особою речове право на спірну квартиру вони не підтверджували. Зокрема, зі змісту постанови Верховного Суду України від 12 липня 2017 року та ухвали Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року вбачається, що ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, якою скасовано рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року та залишено в силі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року, була скасована лише в частині задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції. Зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року вбачається, що рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2016 року було скасовано також в частині вирішення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини та залишено в цій частині в силі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року. З постанови Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2018 року встановлено, що вона стосується розгляду питання про внесення описки у рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року щодо суми компенсації, тобто вказана постанова не пов`язана з визнанням прав на квартиру. Таким чином, із змісту поданих третьою особою судових рішень можна було чітко встановити, яке саме рішення і в якій частині залишено в силі або було скасовано, а також те, що подані документи не давали змоги встановити набуття третьою особо речових прав на спірну квартиру, що є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації прав відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім цього, позивач посилається на те, що спірна державна реєстрація права відбулася за наявності зареєстрованого обтяження на все майно позивача. Зокрема, позивачем надано копію постанови старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Полісмака О.О. від 16 лютого 2018 року ВП № 55814760 про арешт майна боржника (т. 1, а.с. 84), згідно з якою на все майно, що належить позивачу, в межах суми боргу (296141 гривні 34 копійки) накладено арешт, а також копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27 червня 2018 року, згідно з якою державним реєстратором Полісмаком О.О. на підставі рішення індексний номер 39922513 від 28 лютого 2018 року внесено запис про обтяження № 25065065 у вигляді арешту всього нерухомого майна позивача (т. 1, а.с. 81, 82). Зазначене також свідчить про наявність у державного реєстратора Сороки В.М. підстави для відмови у державній реєстрації прав, визначеній у п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, суд вважає, що державний реєстратор Сорока В.М. у порушення пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 12 Порядку № 1127 належним чином подані документи і відповідність заявлених прав відомостям, що містяться у поданих документах, а також наявність підстав для відмови в державній реєстрації, не перевірив, внаслідок чого прийняв рішення про реєстрацію права власності за відсутності законних підстав для цього та всупереч визначеним у пунктах 4, 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставам для відмови у державній реєстрації прав. Надані позивачем державному реєстратору Кулик Н.М. документи для державної реєстрації підтверджували заявлене [PERSON] речове право на квартиру [ADDRESS] . Посилання сторони відповідача у відзиві на п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» як на підставу для відмови у державній реєстрації прав з огляду на наявні суперечності між заявленим позивачем та вже зареєстрованим за третьою особою речовим правом на квартиру, суд вважає необґрунтованим, оскільки подані позивачем документи не містять суперечностей. Лише наявність запису про право власності на нерухоме майно за третьою особою не свідчить про наявність суперечностей, якщо заявником подані необхідні і достатні документи, які підтверджують заявлене ним право. При цьому відповідачем не враховано, що право власності третьої особи було зареєстровано на підставі тих самих документів, що й подані позивачем, тому їх належна перевірка давала відповідачу підстави для висновку про відсутність суперечностей. Таким чином, стороною відповідача не надано доказів на спростування доводів позивача та наданих ним доказів, які свідчать про відсутність підстав для відмови в державній реєстрації прав та водночас про наявність підстав для проведення такої реєстрації. Суд дійшов висновку про неправомірність оскаржуваних рішень відповідачів, оскільки їх прийнято з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2005 року № 1127, а також майнових прав позивача. У постанові Великої палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року № 367/2022/15-ц та постанові Великої палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року № 802/1340/18-а міститься правова позиція, яка полягає у наступному. Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому, належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05 грудня 2019 року, що набрав чинності 16 січня 2020 року, внесено зміни до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 3 ст. 26 цього закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За таких обставин, суд вважає, що рішення державного реєстратора Сороки В.М. Київської філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровінської сільської ради Недригайлівського району Сумської області від 21 червня 2018 року про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на спірну квартиру було протиправним та підлягає скасуванню. Також, підлягає скасуванню рішення державного реєстратора Кулик Н.М. Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) м. Київ від 02 липня 2018 року № 41862713 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Таким чином, з урахуванням змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд приходить до висновку про припинення права власності на спірну квартиру за [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2016 року за позивачем визнано право власності на спірну квартиру, тому в окремому повторному визнанню за ним права власності ще одним рішенням суду відсутня потреба. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з кожного відповідача на користь позивача підлягає по 704 гривні 80 копійок судового збору.

Outcome: approved