Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Любарської селищної ради, в якому просить ухвалити рішення про визнання за спадкоємцем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , громадянином України, в порядку спадкоємства по заповіту матері [PERSON] , померлої [INFO] в селі Коростки Любарського району Житомирської області, права власності на садибний будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці загальним розміром 0.75 гектара. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [INFO] в селі Коростки Любарського району Житомирської області у віці 81 рік померла його мати - [PERSON] . Згідно з волею покійної, яка виражена у заповіті, посвідченому секретарем Великодеревичівської сільської ради Любарського району Житомирської області та зареєстрованому в реєстрі за №184, позивач являється спадкоємцем всього майна покійної та прийняв спадщину, будучи сином покійної і подав до нотаріальної контори заяву про прийняті спадщини у визначений законом строк. Частину спадкового майна по смерті матері позивач оформив через нотаріальну контору що стверджується доданими Свідоцтвами про право на спадщину за заповітом. Проте, серед спадкового майна є житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , в якому мати позивача проживала до дня смерті і який вона збудувала для проживання сім`ї разом з батьком позивача [PERSON] , який помер [INFO] в смт. Любар Любарського району Житомирської області. По смерті батька спадщина за законом була прийнята позивачем, про що свідчить додана до позовної заяви копія Свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказане домогосподарство по завершенні будівництва у 1960 році було зареєстровано шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] в погосподарській книзі № 1 по селу Великі Деревичі Великодеревичівського старостинського округу Любарського (нині Житомирського) району Житомирської області за 1961-1963 роки. Іншої процедури реєстрації новоствореної будівлі на той час не було. До позовної заяви позивач додає постанову приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Житомирської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у позивача відсутні документи, що підтверджують право власності померлої на житловий будинок за вказаною вище адресою і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зазначену нерухомість, а тому позивач позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Саме тому він звернувся до суду з даним позовом. Позивач у підготовче засідання на розгляд справи не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Представник Любарської селищної ради у підготовче засідання на розгляд справи не з`явився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. У поданому відзиві відповідач вказує, що Любарська селищна рада визнає позовні вимоги та вважає, що вони підлягають до задоволення, справу просить розглядати за відсутності її представника. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] в с.Коростки Любарського району Житомирської області у віці 81 рік померла мати позивача, [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №295 від 31 грудня 2018 року. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого майна, належав житловий будинок в [ADDRESS] . Згідно з записів в погосподарських книг Вилокодеревичівського старостинського округу за 2001 - 2020 роки, головою двору [ADDRESS] , була [PERSON] . Даний житловий будинок 1960 року побудови, до самочинного будівництва не відноситься. Виписка з рішення Великодеревичівської сільської ради народних депутатів від 18.06.1993 від 21.04.2022, вказує на те, що [PERSON] , батьку позивача, була надана земельна ділянка площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,50 га. для ведення особистого підсобного господарства. По смерті батька спадщина за законом була прийнята позивачем, про що свідчить додана до позовної заяви копія Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 липня 2007 року Любарською державною нотаріальною конторою Житомирської області, реєстровий №419. Згідно з довідкою КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради на житловий будинок по [ADDRESS] , станом на 31 грудня 2012 року право власності не зареєстровано. Постановою приватного нотаріуса від 31 серпня 2020 року №368/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що нотаріусу не подані документи, що підтверджують право власності померлої [PERSON] на нерухоме майно. Відомості про наявність інших спадкоємців [PERSON] в спадковій справі відсутні. Згідно інформаційної довідки №222143416 від 31.08.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за параметрами запиту: [ADDRESS] , - відомості відсутні. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2009 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.5,47,49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивач фактично прийняв спадщину за заповітом за спадкодавцем [PERSON] , однак у позивача існують певні перешкоди щодо оформлення спадкових прав із-за відсутності у спадкодавця всіх правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту визнання права власності на спадкове майно, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved