Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

У квітні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив: в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право приватної власності на транспортний засіб марки «Volkswagen Tiguan», 2013 року випуску; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості Ѕ частини транспортного засобу марки «Volkswagen Tiguan», 2013 року випуску, в розмірі 193\~010,00 грн., а також стягнути судові витрати; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування позову вказує на те, що 30 квітня 2011 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Наразі, до суду подано позов про розірвання шлюбу. За час перебування сторін у шлюбі ними було набуто спільне майно, а саме придбано транспортний засіб «Volkswagen Tiguan», 2013 року випуску. 10 березня 2017 року позивачем за рахунок їх з дружиною спільних коштів було сплачено колишньому власнику транспортного засобу «Volkswagen Tiguan», 2013 року випуску, 457 300,00 грн. - суму вартості зазначених вище майнових прав, про що між ним та продавцем було укладено відповідний договір купівлі-продажу транспортного засобу (договір купівлі-продажу транспортного засобу не зберігся). Того ж дня, тобто 10 березня 2017 року, вищевказаний транспортний засіб було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів за відповідачем. Згідно висновку експерта № 3478 від 19 лютого 2022 року про оцінку транспортного засобу, вартість транспортного засобу марки «Volkswagen Tiguan», 2013 року випуску, складає 386\~020,00 грн. дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Але, враховуючи, що згоди стосовно порядку розподілу спільної сумісної власності між сторонами не досягнуто, такий спір, відповідно до ст. 71 СК України, має бути вирішено судом. Придбавши вищезазначене рухоме майно під час перебування в шлюбі, позивач та відповідач набули право спільної сумісної власності на спірне майно та право на рівну частку в майні. При цьому, транспортний засіб є річчю, яку неможливо поділити без втрати її цільового призначення. Якщо поділ майна подружжя в натурі неможливий без шкоди його господарському призначенню, майно присуджується одному з подружжя з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя вартість належної йому частки грошима. За таких обставин вважає, що право власності на транспортний засіб марки «Volkswagen Tiguan», 2013 року випуску, має бути визнано за відповідачем [PERSON] , як особою яка фактично користується ним, та вона зобов`язана компенсувати позивачу [PERSON] вартість його частки у вказаному майні, в розмірі Ѕ вартості транспортного засобу, що становить 193\~010,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. 13 червня 2022 року відповідач [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила наступне. 13 вересня 2021 року відповідач звернулась до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення аліментів, в якій виклала обставини, що вказують на те, що позивач систематично ухилявся від участі в утриманні дитини, а саме їх з позивачем неповнолітнього сина, та нехтував своїми батьківськими обов`язками. Рішення по даному позову про стягнення аліментів на утримання дитини прийняте 24 січня 2022 року. З огляду на ч. 3 ст. 70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Вона не отримує аліменти зовсім, матеріальної допомоги від батька дитини не має, неповнолітню дитину виховує самостійно, син повністю перебуває на її утриманні, розмір її зарплатні є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування їх спільної з позивачем дитини. Поданий 13 березня 2021 року позов про призначення аліментів на утримання дитини минулого тижня повернуто до перегляду, так як [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення. Оскільки позивач не бере участі у вихованні неповнолітньої дитини, тому прошу зменшити його частку при виділенні частки спільного майна подружжя. Вказана позивачем ціна позову становить 193 010,00 грн., що становить Ѕ частини транспортного засобу, тому просить її зменшити з огляду на істотні умови, встановивши нову частку для відповідача на розсуд суду. На момент подачі позову про розірвання шлюбу подружжям було досягнуто згоди щодо поділу майна, а саме те що транспортний засіб марки «Volkswagen Tiguan», 2013 року випуску, залишається у неї. Майнові претензії у позивача з`явились саме після винесення рішення про призначення аліментів. Звертає увагу, що згідно Висновку експерта № 3478 від 19 лютого 2022 року вартість спірного транспортного засобу складає 386 020,00 грн., що не відповідає реальній об`єктивній вартості транспортного засобу, адже вона була проведена без огляду автомобіля, не враховані фактори, що впливають на процент зміни вартості КТЗ та не прораховані проценти додаткового зменшення вартості транспортного засобу, як наслідок корозійних пошкоджень, пошкоджень обшивки та порушення лакофарбового покриття, а також не враховано грошові витрати, які було витрачено позивачем для відновлення функцій транспортного засобу, у квітні 2022 року транспортний засіб позивача вийшов з ладу, у зв`язку з чим на ремонт вона витратила 20\~190,36 грн. Наданий позивачем висновок, у якому вказана вартість 386 020,00 грн. являється середньою ринковою, а не реальною ціною автомобіля, що є об`єктом поділу спільного майна подружжя, а отже, є неналежним та недопустимим доказом по справі. 07 червня 2022 року нею було подано заяву для проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу «Volkswagen Tiguan 2.0 TDі 4 Motion», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] . Вартість КТЗ на дату оцінки складає 375\~886,64 грн. (звіт про оцінку транспортного засобу № 03-06.22 від 08 червня 2022 року). Реальною та об`єктивною ринковою вартістю спірного транспортного засобу, який є об`єктом поділу спільного майна подружжя, просить вважати 355\~696,28 грн. (375\~886,64 грн. 20\~190,36 грн. = 355\~696,28 грн.). У зв`язку з викладеним просила: частково задовольнити позов [PERSON] в частині визнання права приватної власності на транспортний засіб за [PERSON] ; вважати реальною та об`єктивною ринковою вартістю КТЗ, який являється об`єктом поділу спільного майна подружжя, 355 696,28 грн.; визначити грошову компенсацію на користь позивача [PERSON] вартості частини транспортного засобу на розсуд суду, але не більшою 1/3 від реальною та об`єктивною ринковою вартістю КТЗ; покласти судові витрати пропорційно на обидві сторони. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково з урахуванням обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 30 квітня 2011 року [PERSON] та\~ [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 285, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30 квітня 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 5). З пояснень учасників справи судом встановлено, що на теперішній час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Під час перебування сторін у шлюбі, а саме 10 березня 2017 року було придбано транспортний засіб марки Volkswagen, модель Tiguan, 2013 року випуску,\~номер шасі\~(кузова,\~рами)\~ [NUMBER] ,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~який було\~зареєстровано за відповідачем [PERSON] , що підтверджується відповіддю Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області № 31/4-37оу від 16 лютого 2022 року (а.с. 6) та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 60). Відповідно до ч. 3\~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 63 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, нормою статті 60 СК України визначено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Той із подружжя, який порушує питання про спростування презумпції віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зокрема, особа зобов`язана довести, що хоча майно придбавалося в період шлюбу, проте справжньою метою придбання майна були не інтереси сім`ї, а власні, особисті інтереси одного з подружжя, не пов`язані із сімейними. Відповідач під час розгляду справи підтвердила, що транспортний засіб марки Volkswagen, модель Tiguan, 2013 року випуску,\~номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , був придбаний в період шлюбу з позивачем [PERSON] . При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження спростування презумпції спільності сумісного майна подружжя згідно приписів ст. 60 СК України. Отже, відповідач фактично не оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірний автомобіль марки Volkswagen, модель Tiguan, 2013 року випуску,\~номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до роз`яснень п. п. 22, 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст.ст. 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Оскільки вищевказаний транспортний засіб був придбаний у період шлюбу за грошові кошти набуті сторонами за рахунок спільної праці, суд вважає встановленим той факт, що транспортний засіб марки Volkswagen, модель Tiguan, 2013 року випуску,\~номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Вказаний транспортний засіб на час припинення спільного ведення господарства наявний та знаходиться у володінні відповідача [PERSON] . Згідно\~ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно із ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Шлюбний договір між позивачем та відповідачем укладено не було. Підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя судом не встановлено. Усі наведені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача про те, що позивач ухиляється від участі в утриманні їх спільної з відповідачем дитини, не займається вихованням дитини та нехтує своїми батьківськими обов`язками, жодними належними доказами у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України не підтверджені. При цьому, суд також вважає за необхідне звернути увагу, що сам по собі факт звернення [PERSON] до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини не свідчить про ухилення [PERSON] від участі в утриманні дитини та не є підставою для відступлення на підставі ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України від засади рівності часток подружжя при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2022 року по справі № 204/6914/21 було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13 вересня 2021 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 45). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2022 року по справі № 204/6914/21, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/105101127, у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення від 24 січня 2022 року у справі № 204/6914/21 за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини було відмовлено. Але, разом з цим, відповідач [PERSON] не надала суду будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] має заборгованість перед відповідачем зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що частки позивача та відповідача як співвласників спірного транспортного засобу у праві спільної сумісної власності є рівними та дорівнюють Ѕ частині за кожним з них. Вирішуючи позовні вимоги в частині поділу спільного сумісного майна суд виходить з наступного. У частині 1 статті 71 СК України зазначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно з ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У частині 4 статті 71 СК України також закріплено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. У позовній заяві [PERSON] просив в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право приватної власності на транспортний засіб Volkswagen, модель Tiguan, 2013 року випуску та стягнути з останньої на його користь компенсацію вартості його частки у спільній власності на вищевказаний транспортний засіб у розмірі 193\~010,00 грн. Під час розгляду справи сторона відповідача не заперечувала проти присудження спірного транспортного засобу в цілому відповідачу. Тобто, оскільки автомобіль є неподільною річчю, то один з подружжя [PERSON] просив присудити йому грошову компенсацію за належну йому частку у праві спільної сумісної власності на спірний транспортний засіб, а другий з подружжя - [PERSON] не заперечувала проти присудження їй транспортного засобу в цілому. На підтвердження вартості спірного транспортного засобу позивач надав Висновок експерта № 3478 про оцінку транспортного засобу від 19 лютого 2022 року, складений судовим експертом Чернецьким Миколою Васильовичем, в якому зазначено, що середня ринкова вартість автомобіля Volkswagen\~Tiguan\~2.0\~TDі\~4\~110НР,\~власник \~ [PERSON] ,\~2013\~року випуску,\~на дату\~оцінки може\~складати 386\~020,00\~грн.\~(у\~тому числі\~ПДВ) (а.с. 7-12). Стороною відповідача на підтвердження вартості спірного транспортного засобу також було надано Звіт № 03-06.22 про оцінку транспортного засобу від 07 червня 2022 року, складений оцінювачем [PERSON] , в якому зазначено, що ринкова вартість автомобіля Volkswagen Tiguan 2.0 TDі 4 Motion, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] на дату оцінки складає 375\~886,64 грн. (а.с. 52-57). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши наданий стороною позивача Висновок експерта № 3478 про оцінку транспортного засобу від 19 лютого 2022 року, суд не бере його до уваги в якості доказу на підтвердження ринкової вартості спірного транспортного засобу Volkswagen, модель Tiguan, 2013 року випуску,\~номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , оскільки вказаний висновок складений без безпосереднього огляду експертом спірного транспортного засобу, у зв`язку з чим у даному висновку визначено не ринкову вартість конкретного спірного автомобіля, а лише середню ринкову вартість транспортного засобу такої ж марки, моделі та року випуску. В даному випадку суд приймає до уваги саме наданий стороною відповідача Звіт № 03-06.22 про оцінку транспортного засобу від 07 червня 2022 року, оскільки при визначенні ринкової вартості транспортного засобу було безпосередньо оглянуто спірний транспортний засіб та враховано технічний стан цього транспортного засобу. Враховуючи викладене,\~оцінивши докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням суд вважає встановленим, що ринкова вартість спірного автомобіля Volkswagen, модель Tiguan, 2013 року випуску,\~номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , становить 375\~886,64 грн. При цьому, твердження сторони відповідача про те, що при визначенні реальної та об`єктивної ринкової вартості спірного транспортного засобу слід вирахувати з 375\~886,64 грн. ще 20\~190,36 грн., які відповідач витратила у квітні 2022 року на ремонт спірного транспортного засобу, суд до уваги не приймає та відхиляє, оскільки факт проведення відповідачем у квітні 2022 року поточного ремонту транспортного засобу, яким вона ж фактично і користується після припинення сторонами шлюбних відносин, не є підставою для зменшення судом ринкової вартості спірного транспортного засобу при поділі майна подружжя. Оскільки спірний транспортний засіб Volkswagen, модель Tiguan, 2013 року випуску,\~номер шасі\~(кузова,\~рами)\~ [NUMBER] ,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~є спільною\~сумісною власністю\~подружжя [PERSON] та [PERSON] , враховуючи інтереси сторін та рівність їх часток у праві на цей транспортний засіб, який є неподільною річчю, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути грошову компенсацію вартості частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вищевказаний транспортний засіб, тобто Ѕ частину вартості цього транспортного засобу, що дорівнює 187\~943,32 грн. (375\~886,64 грн. / 2 = 187\~943,32 грн.), а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Отже, поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом залишення спірного транспортного засобу у власності [PERSON] та стягнення на користь [PERSON] грошової компенсацію замість його Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на це майно, призводить до припинення права спільної сумісної власності на транспортний засіб марки Volkswagen, модель Tiguan, 2013 року випуску,\~номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . При цьому, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за [PERSON] права приватної власності на спірний транспортний засіб задоволенню не підлягають, оскільки на теперішній час право власності в цілому на транспортний засіб марки Volkswagen, модель Tiguan, 2013 року випуску,\~номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , вже є зареєстрованим за [PERSON] , а право спільної сумісної власності на спірний транспортний засіб даним рішенням суду при поділі майна припиняється. Оцінюючи у\~сукупності усі\~інші аргументи\~сторін,\~наведені ними\~в обґрунтування\~своїх вимог\~або заперечень,\~суд до\~уваги їх\~не бере,\~оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичної\~особи,\~суд приходить\~до\~переконливого висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~ судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги\~ [PERSON] задоволені частково. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (який становить 97,37 %), у загальному розмірі 1\~879,43 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 1\~200,00 грн. суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для їх стягнення з відповідача, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу щодо понесення ним таких витрат у зазначеному розмірі. На підставі ст.ст.\~60,\~63,\~68,\~69,\~70,\~71 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: partial