Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 135042 від 10.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова\~компанія «ЕЛІТ\~ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором в розмірі 22\~356,78 грн. В обґрунтування позову позивачка послалася на те, що вищевказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог законодавства, що регулюють правовідносини щодо вчинення виконавчих написів, зокрема, зазначала про відсутність кредитних правовідносин між нею та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», водночас виконавчий напис вчинений без належної перевірки безспірності боргу, надання необхідних для вчинення обумовленої нотаріальної дії документів та винесено за відсутності оригіналу нотаріально посвідченої угоди, як це передбачено постановою КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 1172 в редакції від 29.11.2001. Приватний нотаріус при винесенні виконавчого напису керувався постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14. В підготовчому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON] та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі та просив суд стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» 50 відсотків судового збору у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., представник Торецького ВДВС у Бахмутському районі Донецької області СМУ МЮ (м. Харків), у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд відповідно до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності третіх осіб на підставі наявних доказів. Відповідно до ч.3\~ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч.4\~ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 10.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. у відповідності до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 вчинено виконавчий напис нотаріуса за реєстровим № 135042 про стягнення заборгованості у розмірі 22\~356,78 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова\~компанія «ЕЛІТ\~ФІНАНС» (ЄДРПОУ 40340222). Вказаний виконавчий напис був пред`явлений для примусового виконання до Торецького ВДВС у Бахмутському районі Донецької області СМУ МЮ (м. Харків), де було відкрито виконавче провадження № 68140934 від 12.01.2022. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до пункту 1 \~постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса»\~для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Відповідно до ст. 88 \~Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Відповідно до п. 10 Узагальнення «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».\~ Як вбачається з матеріалів справи саму процедуру винесення виконавчого напису було проведено відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. 29.06.1999 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі Постанова № 1172). 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі Постанова № 662), якою, окрім іншого, викладено п.2 Постанови № 1172 таким змістом: «Для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині: пункт 2 змін, що вносяться до переліку документів (Переліку №1172), за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/1 вказана постанову Київського апеляційного адміністративного суду України було залишено без змін. Отже приватний нотаріус Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису керувався п. 2 Переліку №1172, який втратив чинність 22.02.2017, тобто до вчинення виконавчого напису. Таким чином суд приходить до висновку, що на момент вчинення спірного виконавчого напису приватний нотаріус мав керуватися пунктом 1 Постанови № 1172, котрий визначає, що документом за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів є нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених главою 3\~розділу 1 ЦК України, а тому виконавчий напис у розумінні ЦК України\~(ч.1 ст. 202 ЦК України) не є правочином, а тому його недійсність не може бути встановлена судом (ст. 215 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд погоджується з обраним позивачем способом захисту своїх прав шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки при подачі позову до суду позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., та враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи, відповідно до ст.ст.\~141,\~142 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивачки в розмірі 50 відсотків судового збору, тобто 496,20 грн., а решту 50 відсотків судового збору позивачці слід повернути з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved