Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Хмельницької районної державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] , Садівничого товариства «Сонячний» про витребування майна з чужого незаконного володіння посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер 6825088400:05:002:0315, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ «091645 від 10.11.2008 року та її право на земельну ділянку порушується шляхом накладання на неї земельною ділянкою з кадастровим номером 6825088400:05:002:0321, яка належить [PERSON] та земельною ділянкою з кадастровим номером 6825088400:05:002:0061, яка належить [PERSON] . 10 листопада 2021 року [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] , Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Хмельницької районної державної адміністрації, [PERSON] , Садівничого товариства «Сонячний» про 1) визнання недійсним та скасування розпорядження Хмельницької райдержадміністрації від 01.10.2008 року №1255/08-р про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] ; 2) визнання недійсним та скасування державного акт на право власності на земельну ділянку ЯЗ №091645 від 10.11.2008 року, виданий [PERSON] ; 3) скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію прав згідно запису №21783901 від 07.08.2017, припинивши право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6825088400:05:002:0315 площею 0,12 га; 4) скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6825088400:05:002:0315 площею 0,12 га, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6825088400:05:002:0061, яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 18 вересня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі №1377, виданого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Лаврентьєвою В.В., та його право на земельну ділянку порушується шляхом накладання на неї земельної ділянки з кадастровим номером 6825088400:05:002:0315 площею 0,12 га, яка на праві власності належить [PERSON] . Позивач за первісним позовом та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять позов задовольнити проти задоволення зустрічного позову заперечили. Представник відповідача Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, направив в суд відзив на позов та відзив на зустрічний позов яких просив відмовити в задоволенні позову та зустрічного позову. Представник відповідача Хмельницької районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити проти задоволення зустрічного позову заперечив. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив, зустрічний позов просив задоволити. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечив, а зустрічний позов підтримав та просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача Садівничого товариства «Сонячний» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає що позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації від 01 жовтня 2008 року №1255/ [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,12 га для ведення садівництва у садівничому товаристві «Сонячний» на території Стуфчинецької сільської ради на підставі якого видано Державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6825088400:05:002:0315 серії ЯЗ №091645 від 10 листопада 2008 року. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20 грудня 2019 року П-389/2-622/6-19 за інформацією Відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 6825088400:05:002:0315 було внесено до Державного земельного кадастру 11.03.2017 року відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту та надання у власність земельної ділянки, розробленої ПФ «П.В.М.». Координати поворотних точок меж даної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, відповідають координатам поворотних точок меж даної земельної ділянки, які наявні у документації із землеустрою та яка наявна у Місцевому фонді документації із землеустрою. інформацією Відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області також повідомлено, що при перенесенні земельної ділянки на вірне місце розташування земельна ділянка має пересічення згідно даних Державного земельного кадастру, із земельними ділянками з кадастровими номерами 6825088400:05:002:0321 та 6825088400:05:002:0061. Дана обставина щодо накладення (перетин) меж земельної ділянки з кадастровим номером 6825088400:05:002:0315 на земельні ділянки з кадастровими номерами 6825088400:05:002:0321 та 6825088400:05:002:0061 також підтверджується Висновком експерта Марченкова Григорія Григоровича від 27.07.2022 р. № 14/22 та схемою земельних ділянок, що виготовлена сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] . Земельна ділянка з кадастровими номерами 6825088400:05:002:0321 на праві власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 14.11.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №3667, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М. укладеного із [PERSON] , яка в свою чергу набула право власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №109084, виданого 22.09.2008 року на підставі розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 08.09.2008 року №1111/08-р. Земельна ділянка з кадастровими номерами 6825088400:05:002:0061 на праві власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 18 вересня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі №1377, виданого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Лаврентьєвою В.В., який 25.07.2019 року прибав вищезазначену земельну ділянку на електронних торгах та яка належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №985474, виданого 10.06.2008 року на підставі розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 02.04.2008 року №365/08. [PERSON] набув право власності на земельну ділянку з кадастровими номерами 6825088400:05:002:0061 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2007 р., зареєстрованого за номером 6088, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Нагорною Тетяною Володимирівною, укладеного з [PERSON] , якому належала земельна ділянка на підставі Державного акта на право приватної власності на землю виданого 05 червня 1995 року, виданого на підставі рішення Стуфчинецької сільської ради №6 від 02.06.1995 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №347. Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції, чинній на час передачі спірної земельної ділянки у власність) встановлено, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, станом на день одержання [PERSON] Державного акта на право власності на земельну ділянку від 10 листопада 2008 року серії ЯЗ №091645, яким посвідчується її право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6825088400:05:002:0315, земельні ділянки з кадастровими номерами 6825088400:05:002:0321 та 6825088400:05:002:0061, на які накладається земельна ділянка [PERSON] з кадастровим номером 6825088400:05:002:0315, вже були передані у власність фізичним особам, зокрема земельна ділянка з кадастровим номером 6825088400:05:002:0321 передана у власність [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №109084, виданого 22.09.2008 року на підставі розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 08.09.2008 року №1111/08-р, яка продала її [PERSON] на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 14.11.2014 року та земельна ділянка з кадастровим номером 6825088400:05:002:0061 передана у власність [PERSON] згідно Державного акта на право приватної власності на землю виданого 05 червня 1995 року, виданого на підставі рішення Стуфчинецької сільської ради №6 від 02.06.1995 року, який продав земельну ділянку [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2007 р., в подальшому придбана на електронних торгах [INFO] [PERSON] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, лише порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України). Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15). Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя стаття 388 ЦК України). Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Аналогічний висновок узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.11.2018 р у справі № 488/5027/14-ц. Такий спосіб захисту відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Відповідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Таким чином, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах. Враховуючи, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6825088400:05:002:0315 пізніше ніж власники земельних ділянок з кадастровими номерами 6825088400:05:002:0321 та 6825088400:05:002:0061, нею не доведено що її право на земельну ділянку порушено не підлягає захисту в судовому порядку. Наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запису №21783901 від 07.08.2017 року про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 6825088400:05:002:0315 свідчить про обрання Позивачем неналежного способу захисту про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 року у справі № 925/642/19, пункт 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 року у справі № 910/10011/19). Таким чином, позовна вимога про витребування земельної ділянки на користь [PERSON] не підлягає задоволенню. Вирішуючи спір в частині зустрічного позову суд дійшов висновку про те, що останній підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Відповідно до ч. 1ст. 3 Земельного кодексу України (в редакції на дату прийняття оспорюваного розпорядження) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Підпунктом в) частини 1 ст. 121 ЗК України (в редакції на дату прийняття оспорюваного розпорядження) визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара. Відповідно до ч.1 статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до п. а) частини 1 ст. 17 ЗК України (в редакції на дату прийняття оспорюваного розпорядження) визначено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Відповідно до п. а) частини 3 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції на дату прийняття оспорюваного розпорядження) передбачено, що районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання. Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актами законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. За змістом частини 2 статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Ч.1 ст. 21 ЦК України встановлено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Прийняття відповідним органом державної влади рішення про затвердження технічної документації щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність особі є завершальним етапом процедури безоплатного одержання земельної ділянки із земель державної власності і безумовною підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, а тому підтверджує реалізацію права на одержання земельної ділянки із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації по кожному виду використання. Отже, при прийнятті розпорядження №1255/08-р від01 жовтня 2008 року «Про затвердження технічної документації та передачу у власність гр. [PERSON] земельної ділянки для ведення садівництва на території Стуфчинецької сільської ради» Хмельницькою районною державною адміністрацією не було враховано наявність розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 08.09.2008 року №1111/08-р на підставі якого видано Державний акт серії ЯЗ №109084від 22.09.2008 року на право власності [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6825088400:05:002:0321, яку вона на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 14.11.2014 року відчужила на користь [PERSON] та не враховано наявність рішення Стуфчинецької сільської ради №6 від 02.06.1995 року на підставі якого видано Державний актвід 05 червня 1995, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №347, на право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6825088400:05:002:0061, яку на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2007 р. придбав [PERSON] , а в подальшому на електронних торгах [INFO] викупив [PERSON] . Так само, як і не було враховано Хмельницькою районною державною адміністрацією, що земельна ділянка з кадастровим номером 6825088400:05:002:0315 передана згідно оспорюваного розпорядження [PERSON] на той момент частково накладалась на земельні ділянки з кадастровими номерами 6825088400:05:002:0321 площею 0,12 га та 6825088400:05:002:0061 площею 0,12 га, які перебували у приватній власності фізичних осіб. Оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЗ №091645 від 10.11.2008 року, виданий [PERSON] на підставі розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації 1255/08-р від 01 жовтня 2008 року, яке є незаконним, а тому підлягає визнанню недійсними. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що викладені в зустрічній позовній заяві позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому зустрічний позов підлягає задоволенню. Судові витрати позивача за зустрічним позовом по справі становлять 3 632 грн, які згідно ст.141 ЦПК України слід стягнути у рівних частинах з відповідачів на користь позивача за зустрічним позовом.

Outcome: approved