Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

1.Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Служба у справах дітей виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 25.01.2011. Під час шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] . Позивач вважає, що на сьогоднішній день мати дитини втратила той час, коли формується найсильніший зв`язок між дитиною і її батьками, які спостерігають та приймають безпосередню участь у розвитку дитини, коли дитина зростає та робить свої перші досягнення у цьому житті. Одночасно цей зв`язок виник між його сином та його теперішньою дружиною - [PERSON] , яка любить [PERSON] , як власну дитину, тому хоче усиновити його, але позбавлена такої можливості поки відповідачка не буде позбавлена батьківських прав. На підставі викладеного, позивач звернувся з цим позовом до суду та просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . 1.2. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, які викладені у позові, та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що відповідачка не цікавиться сином взагалі на протязі 8 років та веде аморальний спосіб життя. Він вважає, що з відповідачки слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки її доходів щомісячно. Відповідачка в судовому засіданні вказала, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав. Разом з тим, вказала, що з дитиною вона намагається спілкуватися. Вона дарила дитині 500 грн. на Новий рік на початку 2021 року. Школу дитини у с. Геронимівка вона не відвідувала. У неї є ще одна дитина - донька, а тому у неї не вистачає часу на спілкування з сином. Її дохід складається з пенсії в розмірі 2300 грн. щомісячно. Представник органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей в судовому засіданні присутня не була, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. 1.3. Під час з`ясування думки дитини - [PERSON] , який був допитаний за правилами допиту свідка, суд встановив, що він протягом щонайменше останніх трьох років проживає в селі Геронимівка з татом, дружиною тата та бабусею. У нього є своя кімната, тато повністю забезпечує його матеріально, водить до лікаря у разі необхідності. Мати не відвідує його школу, не відвідує його на день народження, дуже мало цікавиться станом його здоров`я. Останній раз мати дарувала йому подарунок на день народження приблизно 2-3 роки тому. Спілкування з мамою відбувається не частіше двох разів на рік, в основному він сам ініціює спілкування. Він не заперечує проти позбавлення його матері батьківських прав. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її сином. [PERSON] , у якої з її [PERSON] є син [PERSON] , взагалі не займається [PERSON] приблизно з часу, коли йому було 9 років. Зараз [PERSON] живе з батьком у селі Геронимівка. Задорожня [PERSON] ніколи не приходить до дитини на дні народження, не дарує подарунки, не знає в якій школі навчається дитина, не дзвонить дитині. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона є дружиною позивача [PERSON] . Одинадцять років тому вона та позивач забрали [PERSON] від матері [PERSON] , оскільки мати не опікувалася дитиною та іноді залишала дитину з молодшим братом одного на всю ніч у зачиненій квартирі. [PERSON] не знає які лікарі та яке лікування потрібне дитині, не займається його підготовкою та влаштуванням до школи. За весь час навчання дитини у школі вона бачила [PERSON] у школі лише один раз. На дні народження [PERSON] мати йому навіть не телефонує. [PERSON] регулярно вживає алкоголь. Під час допиту в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона відмовляється від дачі показань щодо своєї доньки [PERSON] . 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25.01.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 28.07.2010, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 339. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.07.2017 Соснівським районним у місті Черкаси відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у черкаській області, [PERSON] народився [INFO] у м. Черкаси Черкаської області, про що 12.09.2006 зроблено відповідний актовий запис № 999. При цьому, батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . 2.2. З копії заяви [PERSON] від 20.07.2022, посвідченої приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області, зареєстрованої в реєстрі за №1023 вбачається, що [PERSON] з позовними вимогами щодо позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згодна. У висновку про доцільність позбавлення батьківських прав №145/01-32, складеному 08.07.2022 Службою у справах дітей виконавчого комітету Білозірської сільської ради, вказано, що враховуючи що дитина проживає з батьком, який піклується та утримує сина, матір участі у вихованні та утриманні дитини [PERSON] , не бере, враховуючи інтереси дитини, її доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] . 3. Релевантні джерела права 3.1. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3.2. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 16, 18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 3.3. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 3.4. У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року по справі № 466/9380/17 вказано, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. 3.5. У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року по справі № 203/3505/19 зроблено висновок про те, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. На думку суду, позбавлення батьківських прав, як вірно вказано у вищезазначеній постанові Пленуму Верховного Суду України та постанові Верховного Суду, є крайнім заходом, який застосовується у виняткових випадках та виключно тоді, коли невиконання батьківських обов`язків зумовлено винною, усвідомленою поведінкою одного з батьків, що негативно впливає на фізичний, духовний, психологічний розвиток дитини як складові її виховання. Вихованням є процес залучення особистості до засвоєння вироблених людством цінностей, створення сприятливих умов для реалізації нею свого природного потенціалу та творчого ставлення до життя, спрямований на утвердження суспільно значущих норм і правил поведінки особистості. Процес виховання є двостороннім (обов`язкова взаємодія (вихователя і вихованця) та виявляється в піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, наданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, створенні умов для отримання дитиною освіти, тощо. Зі змісту вищенаведених письмових доказів, а також зі змісту пояснень позивача та відповідачки, показань свідків вбачається, що відповідачка протягом тривалого часу не бере участі у процесі виховання дитини, зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться створенням умов для освіти дитини. На думку суду, вищеописана поведінка матері негативно впливає на розвиток дитини, оскільки вона свідомо позбавила дитину своєї уваги, піклування тощо. Таким чином, відповідачка свідомо ухилилися від будь-якої участі у процесі виховання дитини. Підсумовуючи викладене, а також враховуючи відсутність заперечень у відповідачки проти задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав задовольнити. 4.2. Разом з тим, позивач в судовому засіданні додатково просив вирішити питання про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини. Вирішення вказаного питання є обов`язком суду згідно з ч. 3 ст. 166 СК України. Суд враховує, що відповідачка є матір`ю вищевказаної дитини та у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Разом з тим, відповідачка має на утриманні іншу дитину, що не заперечувалося позивачем в судовому засіданні. З огляду на викладене, суд вважає, що справедливим та розумним буде покласти на відповідачку обов`язок зі сплати аліментів на утримання дитиниу розмірі 1/6 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 5. Розподіл судових витрат та інші процесуальні питання 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 0.0.2623000078.1 від 27.07.2022 про сплату судового збору у сумі 992 грн. 40 коп. Разом з тим, позивач у судовому засіданні вказав, що він не просить стягувати судові витрати з відповідача, а тому суд вважає справедливим та розумним не стягувати з відповідача судові витрати на користь позивача. 5.2. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved