Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 22 листопада 2021 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, у якій представник позивача просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за договором про споживчий кредит № 613/140 від 26 листопада 2020 року в сумі 24 853,13 грн., з яких заборгованість за основним боргом 20 541,59 грн.; проценти за користування кредитом 3 414,30 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 275,25 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 55,46 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 447,08 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 119,49 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 26 листопада 2020 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 613/140, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 25 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 56% річних, з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 25 листопада 2025 року. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання по поверненню суми кредиту не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 24 853,13 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача (а.с.1-3). 13 травня 2022 року від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній зазначив, що за період слухання справи відповідачем було частково погашено заборгованість, а тому, станом на 12 травня 2022 року заборгованість складає 20 081,67 грн., з яких заборгованість за основним боргом 15 770,09 грн.; проценти за користування кредитом 3 414,30 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 275,25 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 55,46 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 447,08 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 119,49 грн., які представник позивача просить стягнути разом із судовими витратами (а.с.48). 16 липня 2022 року від представника позивача знову надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній зазначив, що за період слухання справи відповідачем було частково погашено заборгованість, а тому, станом на 27 червня 2022 року заборгованість складає 18 096,67 грн., з яких заборгованість за основним боргом 13 785,09 грн.; проценти за користування кредитом 3 414,30 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 275,25 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 55,46 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 447,08 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 119,49 грн., які представник позивача просить стягнути разом із судовими витратами (а.с.62) Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 листопада 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.34). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.34). До суду 13 грудня 2021 надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.36). Ухвалою судді від 14 грудня року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит (а.с.37-38). Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.74). Відповідач у судове засідання вдруге не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 26 листопада 2020 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 613/140, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 25 000,00 грн. з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 25 листопада 2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 56% річних (а.с.8-13). Банк свої зобов`язання, передбачені договором, виконав належним чином, що підтверджується випискою по рахункам відповідача (а.с.18-23). У передбачені строки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, а тому станом на 27 червня 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 18 096,67 грн., з яких заборгованість за основним боргом 13 785,09 грн.; проценти за користування кредитом 3 414,30 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 275,25 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 55,46 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 447,08 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 119,49 грн. (а.с.62). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 вище вказаного\~кодексу\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов`язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За положеннями з ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Аналізуючи надані докази, суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної оплати кредиту та визначених договором платежів, а тому суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 63/140 від 26 листопада 2020 року станом на 27 червня 2022 року у розмірі 18 096,67 грн., з яких заборгованість за основним боргом 13 785,09 грн.; проценти за користування кредитом 3 414,30 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 275,25 грн.; 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 55,46 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 447,08 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 119,49 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved