Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким чином, що втратив право користування житловим приміщенням, домоволодінням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Зуєвою Н.В. 12.11.2003 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно,вона є власником 1/3 частини будинку по [ADDRESS] . Іншими співвласниками домоволодіння є [PERSON] , який фактично проживає та прописаний за іншою адресою та [PERSON] . Право співвласників даного домоволодіння жодним чином не порушується, оскільки кожен із них володіє та розпоряджається своєю часткою окремо. В належному їй домоволодінні окрім неї зареєстрований ще відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , який являється її внуком. У 1997 році її онук разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] переїхали на постійне місце проживання до іншого міста. До 2017 року онук лише декілька разів приїздив до неї в м. Черкаси для переоформлення документів. Адреси фактичного місця проживання онука їй не відомо. Знає лише, що він проживає в Одеській області. Зазначила, що вже більше 24 років відповідач по справі не проживає у належному їй будинку, що підтверджується актом опитування сусідів, його речі за місцем реєстрації відсутні. Жодних витрат по ремонту, утриманню чи поліпшенню житла він не несе. Комунальні послуги він не сплачує. У зв`язку з реєстрацію відповідача вона змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг також не має змоги отримати субсидію, в зв`язку з чим, вона звернулася до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 лютого 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк не надіслав відзив на позов. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст.223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, надані докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З матеріалів справи убачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Зуєвою Н.В. 12.11.2003 року, [PERSON] є власником частини 1/3 частини будинку по [ADDRESS] . Іншими співвласниками домоволодіння, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 286489931 є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до даних домової книги на домоволодіння по [ADDRESS] , в будинку зареєстровані 2 особи: [PERSON] , [INFO] - позивач, [PERSON] , [INFO] - відповідач. Відповідно до акту опитування сусідів від 28 жовтня 2021 року, затвердженого головою КСН мікрорайону Винокуровим С.А., [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає за місцем реєстрації. З наданих суду доказів убачається, що відповідач протягом тривалого часу не користується будинком за місцем своєї реєстрації, але відповідно до законодавства України добровільно не знявся з реєстраційного обліку та не зареєстрував своє нове місце перебування, не бере участі в його утриманні. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Разом із цим, згідно п. 33 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справи від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаний із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до положень п. 34 вищевказаної постанови, вирішуючи питання про право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та членами його сім"ї та правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом взято до уваги, що реєстрація місця проживання відповідача в житловому будинку обмежує право позивача у здійсненні нею права володіння, користування та розпорядження майном, а тому згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання; таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право на житло. Як встановлено в ході розгляду справи, порядок користування житловим будинком з відповідачем не визначався, останній не сплачує кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільного господарства та не пов`язаний з ним спільним побутом, тобто підстави для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України, відсутні. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved