Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Заявник звернулася в суд з вказаною вище заявою. В обгрунтування заяви послалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Маючи в наявності медичне свідоцтва про смерть («Врачебное свйдетельство о смерти №164»), довідку про причину смерті («Справка о причине смерти»), свідоцтво про смерть («Свидетельство о смерти») зразка ДНР, заявниця звернулася до Тульчинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо реєстрації смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] у місті Донецьк. Однак їй було відмовлено в цьому, оскільки для реєстрації смерті особи представлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявниці для державної реєстрації смерті батька, який помер на тимчасово непідконтрольній Україні території. В іншій спосіб врегулювати дане питання вона не в змозі. В зв`язку з цим заявник просить становити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Фрунзе Киргистан, який помер [INFO] в м. Донецьк. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судовому засіданні заявник заяву підтримала, посилаючись на обставини, викладені у ній. Суду пояснила, що в даний час вона проживає в с. Нестерварка Тульчинського району, взята на облік як внутрішньо пеерміщена особа. Коли в лютому 2022 року розпочалися воєнні дії вона змушена була покинути постійне місце свого проживання у м. Маріуполь. Її батько, який хворів, залишився проживати в м. Маріуполі. У звязку з хворобою отримав направлення на лікування до м. Донецька, де й помер в лікарні [INFO] . Документи про його смерть зразка ДНР отримувала її мама, яка також проживає в м. Маріуполі. Після смерті батька вона бажає прийняти спадщину, однак не в змозі цього зробити, так як офіційних документів про його смерть, які б визнавалися державними органам України, немає. Просила заяву задовольнити.\~ Представник заінтересованої особи Тульчинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, судм доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Так, згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , заповненого російською мовою та виданого 07.12.1979 Іллічевським відділом РАЦС м. Жданова, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с. 5). \~Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, заповненого російською мовою, виданого Маріупольським міським відділом РАЦС, 14.02.2004 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.6). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 02.04.1996, [PERSON] народився [INFO] в м. Фрунзе, Киргистан та з 19.04.1996 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7, 11). Отже, судом встановлено факт родинних відночин між заявницею та [PERSON] . Також судом встановлено, що останній проживав на тимчасово окупованій території в м. Маріуполі Донецької області. Факт смерті [PERSON] , 1955 р.н., на тимчасово окупованій території України 09.07.2022 в м. Донецьк підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №164, довідкою про причину смерті № 164, виданих 11.07.2022 лікарем-паталогоанатомом РОЦ ім. професора Г.В.Бондаря МЗДНР Довгаль К.П. (а.с. 13, 14, 15) та свідоцтвом про смерть, виданого 12.07.2022 Будьоновським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністервства юстиції Донецької народної Республіки (а.с. 16). Тульчинським районним відділом ДРАЦС у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] в зв`язку з тим, що нею пред`явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.17). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 4 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000. Так, п. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey)(Страсбург, 10 травня 2001 року заява №25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документів як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Враховуючи обставини справи, зумовлені фактичним настанням смерті особи на тимчасово окупованій території України, відсутністю у заявника лікарського свідоцтва про смерть, встановленого діючим законодавством України форми, та неможливістю проведення державної реєстрації смерті особи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заяви щодо встановлення факту смерті особи, оскільки реєстрація смерті останнього не можлива без відповідного рішення суду, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved