Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог (т. 2 а.\~с. 3-5), просила стягнути на її користь з [PERSON] , яка є правонаступником померлого [INFO] первісного відповідача у справі [PERSON] , завдані їй майнову шкоду в розмірі 42058 грн. 09 коп. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 9000 грн. В обґрунтування позову зазначала, що 08 вересня 2016 року на 27 км + 725 м автомобільної дороги Київ-Чернігів у межах Броварського району Київської області, з вини водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), унаслідок якої був пошкоджений належний їй транспортний засіб автомобіль марки DAF, д.н.з. [NUMBER] , із напівпричепом марки Groenewegen, д.н.з. [NUMBER] . 28 вересня 2016 року постановою Броварського міськрайонного суду Київської області водія [PERSON] визнано винним у цій ДТП та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно зі звітом №\~14/09-ТЗ від 21 вересня 2016 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки DAF, д.н.з. [NUMBER] , із напівпричепом марки Groenewegen, д.н.з. [NUMBER] , становить 141911 грн. 54 коп. На момент цієї ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Публічному акціонерному товаристві Національна акціонерна страхова компанія Оранта (далі ПАТ\~НАСК\~Оранта або Страховик) на підставі Поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №\~АЕ/9212772 від 21 червня 2016 року, на підставі чого Страховиком їй було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 89175 грн. 44 коп. Однак цієї суми страхової виплати не вистачає для повного відшкодування матеріальних збитків, завданих їй внаслідок ДТП, що сталася з вини [PERSON] , та відновлення пошкодженого під час ДТП належного їй транспортного засобу. Крім того, вказувала на те, що у результаті неправомірних дій [PERSON] їй завдано також моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням належного їй майна (транспортного засобу), внаслідок чого вона була обмежена у здійсненні запланованих подій. Розмір завданої моральної шкоди вона оцінює у 10000 грн. 10 січня 2018 року ухвалою суду у зв`язку зі смертю [INFO] відповідача [PERSON] , провадження у справі зупинено для з`ясування питання щодо його правонаступників. 31 липня 2018 року ухвалою суду провадження у справі поновлено, витребувано із нотаріальної контори копію спадкової справи до майна померлого відповідача [PERSON] 14 вересня 2018 року ухвалою суду до участі у даній справі залучено правонаступника померлого відповідача [PERSON] його спадкоємця за законом, дружину померлого [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Маляренко С.В. у суді позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю, оскільки майнова та моральна шкода завдані [PERSON] з вини водія [PERSON] , що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Суми виплаченого ПАТ\~НАСК\~Оранта позивачу за [PERSON] страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданих [PERSON] під час ДТП матеріальних збитків та моральної шкоди. Відповідач [PERSON] , правонаступник померлого відповідача [PERSON] , у судове засідання теж не з`явилася, її представник адвокат Беженцев Ф.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позову вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що страховою компанією позивачу відшкодовано завдану з вини [PERSON] майнову шкоду в повному обсязі, завдання останнім [PERSON] моральної шкоди у суді не доведено. Третя особа: ПАТ\~НАСК\~Оранта, будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилося, будь-яких пояснень на позов до суду не подавало. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що позивачу [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб автомобіль марки DAF, д.н.з. [NUMBER] , із напівпричепом марки Groenewegen, д.н.з. [NUMBER] . 28 вересня 2016 року постановою Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №\~361/5425/16-п встановлено, що 08 вересня 2016 року близько 16.30 год. на 27 км + 725 м автомобільної дороги Київ-Чернігів, що в межах Броварського району Київської області, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] , перед початком та зміною напрямку руху ліворуч не переконався у тому, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем DAF, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом Groenewegen, д.н.з. [NUMBER] , який рухався позаду у попутному напрямку з лівої сторони. У результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цією постановою суду водія [PERSON] визнано винним у порушенні вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Дана постанова суду набрала законної сили 10 жовтня 2016 року. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент зазначеної ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у ПАТ\~НАСК\~Оранта на підставі Поліса обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів №\~АЕ/9212772\~від 21\~червня 2016\~року,\~забезпечений транспортний\~засіб \~автомобіль марки\~Volkswagen\~LT35,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~ліміт відповідальності\~за шкоду,\~заподіяну майну,\~становить 100000\~грн.,франшиза 0 грн. Страховиком ПАТ\~НАСК\~Оранта зазначена ДТП, що сталася 08 вересня 2016 року з вини водія [PERSON] , визнана страховим випадком, у зв`язку з чим 27 березня 2017 року Страховиком відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки DAF, д.н.з. [NUMBER] , із напівпричепом марки Groenewegen, д.н.з. [NUMBER] , складає 89175 грн. 44 коп., позивачу [PERSON] , як потерпілій особі під час ДТП, виплачено страхове відшкодування у вказаному вище розмірі. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з цим позовом, посилалася на те, що сплаченої суми страхового виплати недостатньо для повного відшкодування майнової шкоди, завданої їй унаслідок ДТП, тому вона вважає, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою їй повинен відшкодувати [PERSON] , з вини якого сталася ДТП, останній також повинен відшкодувати їй завдану пошкодженням належного рухомого майна моральну шкоду. Представник відповідача адвокат Беженцев Ф.В., заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог, вказував на те, що згідно із Полісом №\~АЕ/9212772, укладеним між ПАТ\~НАСК\~Оранта та [PERSON] , страхова сума ліміту відповідальності за шкоду, завдану майну одного потерпілого, складає 100000 грн., Страховиком [PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 89175 грн. 44 коп., що в межах ліміту відповідальності. Позивач [PERSON] не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження розміру завданої їй майнової шкоди, зокрема, доказів понесення нею на відновлення пошкодженого транспортного засобу витрат у більшому розмірі, а також доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди у результаті ДТП. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 10 травня 2019 року ухвалою суду у даній справі за клопотанням обох сторін призначено судову автотоварозначу експертизу, на вирішення якої поставлено запропоновані сторонами питання, зокрема, стороною позивача який розмір майнової шкоди завдано [PERSON] у результаті пошкодження 08 вересня 2016 року належного їй автомобіля марки DAF, модель XF\~95.430, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на момент ДТП, виходячи з механічних пошкоджень, які зафіксовані в акті огляду транспортного засобу №\~14/09-ТЗ від 14 вересня 2016 року, що складений оцінювачем [PERSON] (т. 1 а.\~с. 33-34); стороною відповідача який розмір майнової шкоди завдано [PERSON] у результаті пошкодження 08 вересня 2016 року належного їй автомобіля марки DAF, модель XF\~95.430, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на момент ДТП, виходячи з механічних пошкоджень, зафіксованих у протоколі (акті) огляду транспортного засобу від 14 вересня 2016 року, що складений головним спеціалістом відділу аварійних комісарів Товариства з обмеженою відповідальністю Гарант-АСІСТАНС Аралкіним В.І. (т. 1 а.\~с. 88-89)? Оплату за проведення судової експертизи покладено відповідно по першому питанню на позивача [PERSON] , по другому питанню на відповідача [PERSON] 08 листопада 2019 року з Київської незалежної судово-експертної установи до суду повернулися матеріали цивільної справи та висновок експерта №\~2886 від 29 жовтня 2019 року за результатами проведеної у справі судової автотоварозначої експертизи. Із висновку експерта від 29 жовтня 2019 року за №\~2886 вбачається, що вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля марки DAF, модель XF 95.430, реєстраційний номер [NUMBER] , виходячи з даних, зафіксованих в акті огляду транспортного засобу №\~14/09-ТЗ від 14 вересня 2016 року, складеному оцінювачем [PERSON] , становить 131233 грн. 09 коп. (т. 1 а.\~с. 227-241). Відповідач [PERSON] повідомила експертну установу про неможливість оплати нею вартості проведення експертизи по запропонованому питанню, тому поставлене відповідачем на вирішення судової експертизи друге питання щодо визначення розміру майнової шкоди експертом не вирішувалося. Згідно із ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. (ч. 2 ст. 102 ЦПК України). Вказаний висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи стосується предмета доказування у даній справі, відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України, зроблений в ході розгляду цивільної справи судовим експертом Київської незалежної судово-експертної установи Романяком А.М., який є судовим експертом, має повну вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 10.1 Дослідження обставин і механізму ДТП, 10.2 Дослідження технічного стану транспортних засобів, стаж експертної роботи з 2009 року, порушень порядку отримання висновку судового експерта не встановлено. Враховуючи наведене, висновок №\~2886 від 29 жовтня 2019 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у справі суд вважає належним і допустимим доказом. Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). За змістом п. 1.8 ст. 1 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 року №\~1961-IV (далі Закон №\~1961-IV) страховий поліс єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. У ст. 17 Закону №\~1961-IV визначений порядок укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Суд встановив, що 21 червня 2016 року між ПАТ\~НАСК\~Оранта та [PERSON] укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується копією Поліса №\~АЕ/9212772, строк дії якого з 00.00 год. 21 червня 2016 року по 20 червня 2017 року, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 100000 грн., забезпечений транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen LT35, д.н.з. [NUMBER] , франшиза 0 грн. Відповідно до ст. 6 Закон №\~1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону №\~1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У ст. 29 Закону №\~1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Із розрахунку страхового відшкодування від 21 березня 2017 року видно, що розмір належного позивачу [PERSON] страхового відшкодування у результаті пошкодження під час ДТП транспортного засобу марки DAF, модель XF 95.430, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 89175 грн. 44 коп. За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. У ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Порядок визначення розміру шкоди регулюється нормами Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні від 12 липня 2001 року №\~2658-III (далі Закон №\~2658-III), Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №\~142/5/2092 (далі Методика). Відповідно до п. п. 1.6, 8.1, 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. За змістом ст. 7 Закону №\~2658-III проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №\~755/18006/15-ц викладено правовий висновок та зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Великою Палатою Верховного Суду у даній постанові також вказано, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач [PERSON] після виплати їй ПАТ\~НАСК\~Оранта, яким застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] , винного у ДТП, що сталася 08 вересня 2016 року, водія автомобіля марки Volkswagen LT35, д.н.з. [NUMBER] , страхового відшкодування в розмірі 89175 грн. 44 коп., зверталася із заявою до ПАТ\~НАСК\~Оранта про доплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності Страховика (100000 грн.) за шкоду, заподіяну майну потерпілого, матеріали справи не містять. Виходячи зі змісту зазначених вище норм законодавства, враховуючи висновок судового експерта №\~2886 від 29 жовтня 2019 року про вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу марки DAF, модель XF 95.430, реєстраційний номер [NUMBER] , суд дійшов висновку, що покладання обов`язку по відшкодування майнової шкоди в розмірі 42058 грн. 09 коп. на відповідача [PERSON] , правонаступника винного у ДТП водія [PERSON] , відповідальність якого на момент настання ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21 червня 2016 року (Поліс №\~АЕ/7004369), суперечить меті інституту страхування особою цивільно-правової відповідальності та обмежується розміром завданої майнової шкоди в розмірі 31233 грн. 09 коп. (131233 грн. 09 коп. 100000 грн.), що перевищує ліміт відповідальності Страховика, оскільки обов`язок здійснити відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності (100000 грн.) згідно із умовами Полісу №\~АЕ/7004369 покладається саме на ПАТ\~НАСК\~Оранта, тому позов [PERSON] у частині вимог про відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню лише частково на суму 131233 грн. 09 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови №\~4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Верховний Суд у постанові від 31 липня 2019 року у справі №\~804/6922/16 зазначив, що сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди. Позивач [PERSON] , обґрунтовуючи розмір моральної шкоди в розмірі 10000 грн., вказувала, що вона зазнала душевних страждань у зв`язку з пошкодженням її майна, з вини винного у ДТП водія [PERSON] вона не могла користуватися належним їй автомобілем, що обмежило її у здійсненні запланованих подій. При цьому, у позовній заяві [PERSON] не зазначила, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди, та чим це підтверджується, будь-яких доказів суду на підтвердження завдання моральної шкоди позивачем не надано, тому суд вважає, що правові підстави для стягнення на користь [PERSON] моральної шкоди відсутні, позов у цій частині вимог у суді не доведений, тому задоволенню він не підлягає. Оцінивши досліджені у судовому засіданні надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди підлягає задоволенню лише частково, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню завдана майнова шкода, що перевищує ліміт відповідальності винної у ДТП особи, у розмірі 31233 грн. 09 коп., в іншій частині вимог позов задоволенню не підлягає. Також згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial