Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

У жовтні 2020 року ТОВ «Перший український експертний центр» звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 3 803,18 грн., суму інфляційних нарахувань у розмірі 343,11 грн., 3% річних у розмірі 192,93 грн. та суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . З 01.10.2012 на утриманні у позивача знаходиться вищевказаний будинок, для мешканців якого ТОВ «Перший український експертний центр» надаються житлово-комунальні послуги. Однак відповідач за спожиті послуги не сплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановлено наступне. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності належать квартира [ADDRESS] (а.с.154). Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (витяг № 3 з протоколу засідання від 15.08.12 № 29), житловий будинок за адресою: [ADDRESS] передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр» (позивач). ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.10.2012. Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем надано письмові докази про понесення щомісячних грошових витрат на утримання будинку [ADDRESS] , які не спростовані відповідачем. Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо сплати нею грошових коштів на утримання будинку, в якому знаходяться її квартира. У зв`язку з неналежною сплатою відповідачем грошових коштів на утримання квартири [ADDRESS] у неї перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 3 803,18 грн. Положення статті 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. На підставі ст. 625 ЦК України суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача за неналежну сплату грошових коштів на утримання квартири суму інфляційних нарахувань у розмірі 343,11 грн. та 3% річних у розмірі 192,93 грн. Беручи до уваги наведене та те, що відповідач не виконувала своїх зобов`язань щодо сплати грошових коштів на утримання квартири, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 2 102,00 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 319, 322, 525, 526, 625 ЦК України та

Outcome: approved