Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

В березні 2020р. позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач не забезпечує доньку необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її розвиток як складову виховання та в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання доньки. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 5.03.2020р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, відповідачу запропоновано надати відзив (а.с. 18). 13.07.2020р. від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого відповідач заперечує проти позову, посилаючись на те, що він умисно не ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому не має потреби застосовувати до нього крайню міру відповідальності у вигляді позбавлення батьківських прав (а.с. 27-30). 6.08.2020р. відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить зобов`язати [PERSON] усунути йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] шляхом надання періодичних та систематичних побачень, можливості відвідування дитини місця проживання батька із можливістю залишатися на ніч без участі матері та сторонніх осіб, а також можливості спільного відпочинку за попереднім узгодженням місця та часу такого відпочинку, встановити час та дні для зустрічей [PERSON] із донькою: кожні 2,4 вихідні щомісяця та один день серед тижня, виходячи зі звичайних занять дитини та графіку її навчання у школі з 15.00 год. до 20.00год. за місцем фактичного проживання батька без присутності матері, безперешкодне проведення відпустки та спільного відпочинку батька із донькою, встановити необмежене спілкування [PERSON] із донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після розірвання шлюбу у них з колишньою дружиною склалися недружні відносини і вона була проти його спілкування з малолітньою донькою. Коли доньки подорослішала, він почав спроби зустрітися з нею та брати участь у її вихованні, спілкуватися у соціальних мережах, цікавитись її життям, проте у зв`язку з цим між ним і колишньою дружиною виникла чергова суперечка і вона заборонила доньці спілкуватися з ним. На початку 2020р. він дізнався, що [PERSON] вирішила позбавити його батьківських прав, хоча сама чинила йому перешкоди в спілкуванні та вихованні дитини. 15.07.2020р. він звернувся до Служби у справах дітей з заявою про визначення способів участі у вихованні дитини, однак йому повідомили, що розгляд цього питання відкладено до вирішення справи щодо позбавлення батьківських прав. Тому просить суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначити йому способи участі у вихованні (а.с. 56-61). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 8.09.2020р. зустрічний позов прийнятий до розгляду з первісним (а.с. 72-73). 25.09.2020р. від позивачки надійшов відзив на зустрічний позов, згідно якого вона проти зустрічного позову заперечує, посилаючись на те, що вона не перешкоджала відповідачу спілкуватись з дитиною, однак він не виявляв бажання з нею зустрічатись і спілкуватись (а.с. 105-107). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2021р. підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 136-137). Представник позивачки та позивачка, викликана в судове засідання для дачі особистих пояснень, основний позов підтримали, проти зустрічного заперечували з підстав, викладених у відзиві. Представник відповідача проти основного позову заперечує, зустрічний підтримує. Відповідач, явка якого також була визнана судом обов`язковою, в судове засідання не з`явився, згідно довідки від 9.04.2022р. перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 10.03.2022р. по теперішній (а.с. 167), проте проти зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України представник відповідача заперечувала. 3-тя особа в судове засідання не з`явилась, про день розгляду справи повідомлена належним чином, просить слухати справу у відсутність її представника. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, позивачки, свідка, думку неповнолітньої [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що основний позов задоволенню не підлягає, зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбу з 29.07.2006р., який 27.12.2007р. був розірваний, що підтверджується копією рішення Святошинського районного суду м. Києва від 6.07.2007р. та свідоцтвом про розірвання шлюбу від 27.12.2007р. (а.с. 7-8). З характеристики СЗШ № 253 Святошинського району м. Києва вбачається, що вихованням [PERSON] займається мати, батько [PERSON] батьківські збори не відвідував, навчанням доньки не цікавився (а.с. 13). З нотаріально посвідченої заяви вбачається, що [PERSON] 13.10.2018р. надавав згоду на перетинання державного кордону неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO]. в період з 1.11.2018р. по 1.11.2019р. з метою відпочинку та оздоровлення (а.с. 9). Відповідно до довідки-розрахунку, виданої Святошинським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів з 1 жовтня 2010 року по 1 листопада 2021 року становить 282 912, 64 грн. (а.с. 151-154). 16 вересня 2020 року Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією виготовлено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки він вихованням, утриманням дитини практично не займався, у доньки не сформований емоційний зв`язок з батьком через його тривалу відсутність у її житті, вихованням та утриманням доньки займається мати, [PERSON] (а.с. 76-78). Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2,3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивачка зазначила, що відповідач не забезпечує доньку необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її розвиток як складову виховання та в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання доньки. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно зі статтею 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звертався до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про визначення способів участі у вихованні [PERSON] , [INFO] , яка залишена без розгляду до прийняття судом рішення у цивільній справі щодо позбавлення батьківських прав (а.с. 25, 63). Крім того, у відповіді на лист Служби у справах дітей та сім`ї від 21.04.2020р. відповідач зазначив, що намагався брати участь у вихованні доньки, проте колишня дружина була категорично проти їх зустрічей (а.с. 43). Згідно доданих до матеріалів справи документів, відповідач на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, періодично сплачував аліменти на утримання доньки (а.с. 44-45). З копії трудової книжки вбачається, що [PERSON] по 29.03.2017р. постійно був офіційно працевлаштований, працював водієм, мав позитивну характеристику (а.с. 33-35). Таким чином, суд вважає, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками [PERSON] , які б свідчили про ухилення від виховання доньки [PERSON] , що вказує на відсутність підстав для застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що висновок Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] є необґрунтованим, оскільки орган опіки та піклування обмежився лише викладенням обставин справи, однак не зазначив мотивів, з яких прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав і яким чином саме позбавлення батька батьківських прав буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. При цьому органом опіки та піклування не були перевірені та враховані відомості, зазначені відповідачем у відповіді на лист від 21.04.2020р. та в заяві від 15.07.2020р. про те, що після розірвання шлюбу у сторін склалися конфліктні відносини, колишня дружина обмежувала його спілкування з донькою і щоб дитини не була учасником їх сварок і непорозумінь він не наполягав на зустрічах з дитиною в присутності матері, проте цікавився її життям через хрещених батьків. В подальшому, коли дитина подорослішала, він почав робити спроби спілкування з нею, внаслідок чого виникла чергова суперечка з позивачкою. Він також намагався спілкуватись з донькою у соціальних мережах, проте [PERSON] дізналась про це і заборонила дитині спілкуватися з ним. Зазначене частково було підтверджене в судовому засіданні. Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, пояснила, що ще з дитинства невістка була проти, щоб вони спілкувались з дитиною. Вона сказала, щоб син не приходив до дитини, а якщо буде надоїдати, то вона викличе поліцію. Аліменти він платив регулярно, поки не втратив роботу, а потім у зв`язку з відсутністю постійного доходу виникла заборгованість. В судовому засіданні 7.09.2022р. свідок пояснила, що відповідач на даний час перебуває на військовій службі і коли нещодавно був у відпустці, він зустрічався з дитиною та подарував їй скутер, пропонував доньці спілкуватися по телефону, однак донька відповіла, що їй заборонила мама. Позивачка [PERSON] , викликана в судове засідання для дачі особистих пояснень, пояснила, що відповідач одного разу не надав своєчасно дозволу на виїзд за кордон і тому дитина не поїхала на змагання. Не платив аліменти, не спілкувався, не цікавився дитиною. Дійсно, вона не надавала можливості спілкуватися з дитиною по телефону, оскільки він міг зателефонувати в нетверезому стані. Відповідач колись подарував дитині телефон, а нещодавно - скутер. Кошти іноді сплачував. Вважає відповідача людиною не дорослою, не відповідальною. Їй відомо, що відповідач хоче спілкуватись з дитиною, однак вона не бажає, щоб дитина спілкувалась з ним, оскільки у нього було багато часу. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] пояснила, що з батьком не спілкувалася, хоча він намагався зв`язатися з нею через мережу інтернет, писав, що її сім`я не дуже добрі люди, напевно тому що забороняли йому спілкуватись з нею. Вважає, що стосунки з батьком неможливо налагодити, оскільки протягом багатьох років вони не спілкувалися. Таким чином в судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що відповідач свідомо ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, натомість встановлено, що позивачка чинила певні перешкоди в спілкуванні позивача з дитиною, не бажаючи їх спілкування, оскільки вважає позивача безвідповідальним, що й призвело до ситуації, коли неповнолітня донька сторін фактично познайомилась з батьком під час розгляду даної справи в суді. При цьому суд не приймає до уваги думку неповнолітньої [PERSON] , яка проживає з матір`ю та перебуває під її впливом, про те, що вона вважає неможливим налагодити стосунки з батьком, а тому не може її врахувати як підставу для задоволення позову, оскільки після декількох спроб спілкування з батьком у неї ще не сформувалось ні позитивного, не негативного відношення до нього. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. При цьому відмова у задоволенні даного позову не позбавляє права позивача звернутися до суду з аналогічним позовом у майбутньому, якщо відповідач не змінить свого ставлення до виконання батьківських обов`язків без поважних причин. Враховуючи обставини, що склалися між сторонами після розірвання шлюбу, а також особи сторін та їх відношення до дитини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав в даному випадку не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, а тому підстав для задоволення позову немає. Також суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову в частині встановлення способів участі [PERSON] з неповнолітньою [PERSON] у вигляді зустрічей кожні 2,4 вихідні щомісяця та один день серед тижня з 15 до 20год. з можливістю залишатися на ніч, оскільки суду не надано доказів того, що вказаний графік є прийнятним як для позивача по зустрічному позову, який на даний час є мобілізованим та перебуває на військовій службі, так і для неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка навчається, має відповідний режим навчання та відпочинку і яка, крім того, тривалий час батька фактично не знала та не спілкувалась з ним, внаслідок чого у неї на даний час не сформований емоційний зв`язок з батьком і для його встановлення необхіден певний час. Разом з тим, суд вважає, що права позивача за зустрічним позовом на спілкування з донькою підлягають захисту шляхом зобов`язання [PERSON] , яка в порушення ст. 157 СК України заперечує проти спілкування батька з донькою, усунути перешкоди [PERSON] у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] з можливістю надання періодичних побачень та спілкування з дитиною, що сприятиме налагодженню відносин між ними. На підставі викладеного,

Outcome: partial