Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

23 червня 2022 року до суду надійшов вказаний позов, який обґрунтовано тим, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2013 року, шлюб зареєстрований між позивачем та відповідачем 04 квітня 2009 року було розірвано. Від шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . З позивача рішеннями Самарського районного суду м. Дніпропетровська стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , та на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини, а також на відповідача [PERSON] у розмірі 1/4 частини, що сумарно становить 75 відсотків заробітної плати (доходу) позивача. При ухвалені рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року не було враховано, що з відповідача вже стягуються аліменти у розмірі 50 відсотків (тобто по 1/4 на кожну дитину). На теперішній час, позивач працює та отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 6500 грн., у зв`язку з чим, він не може в повному обсязі сплачувати аліменти, оскільки залишається без мінімальних засобів для існування. Враховуючи викладене, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн. Ухвалою суду від 18 липня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 21). Позивач та його представник в судові засідання не з`являлись, 26 вересня 2022 року представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій повністю підтримав позовні вимоги позивача. Відповідач в судові засідання не з`являлась, 25 серпня 2022 року надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що спільна дитина позивача та відповідача син [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю підгрупи А з 30 жовтня 2013 року, основний діагноз дезінтегративний розлад дитячого віку з помірним когнитивним дефіцитом, розлад поведінки дитячого віку з рисами аутизму. Дитина [PERSON] самостійно не їсть, не одягається і не роздягається, гігієнічні процедури самостійно не виконує та потребує постійного догляду і допомоги фізичної особи. Такий постійний догляд забезпечується синові його матір`ю. Син та матір проживають разом. У зв`язку з постійним наглядом за дитиною з інвалідністю, [PERSON] не має можливості працевлаштуватись, тобто не отримує доходу. Позивач, як батько дитини, не здійснює постійного догляду за дитиною. Позивач є працездатною особою та працює, тому може надавати матеріальну допомогу на утримання відповідача, що проживає та постійно доглядає їх спільну з позивачем дитину з інвалідністю. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з серпня 2021 року і до зняття з дитини статусу «дитина з інвалідністю». Висновок позивача про те, що при ухваленні рішення суду від 14 вересня 2021 року не було враховано судом те, що з [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 50 відсотків, тобто по 1/4 на кожну дитину, що суперечить Закону України «Про виконавче провадження», на думку відповідача є надуманим, оскільки [PERSON] повністю визнав позовні вимоги та просив їх задовольнити. На час винесення рішення вказані обставини були відомі відповідачу, однак останній визнав позов в повному обсязі, що свідчить про можливість [PERSON] сплачувати аліменти у розмірі, встановленому судом. Крім того, позивач зазначає, що отримує заробітну плату у розмірі 6500 грн. та не має змоги сплачувати аліменти, оскільки залишається без мінімальних засобів для існування. В якості доказу, позивач надав довідку, однак вона не є належним доказом, на думку відповідача, оскільки видана за пів року до подачі даного позову до суду, тобто довідку видано 21 грудня 2021 року, а дата звернення до суду з цим позовом 14 червня 2022 року. Крім того, відповідач зазначила, що право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Крім того, відповідач зазначила, що позивач робить все можливе для погіршення життя їх спільного сина, оскільки позивач звернувся до суду ще й з позовом про поділ спільного майна подружжя та просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, що на думку відповідача, призведе до того, що вона та їх з позивачем спільний син залишаться без нерухомого майна, яке можна використовувати враховуючи інвалідність дитини. Враховуючи викладене, відповідач просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 19 травня 2009 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 320 (а. с. 10). Згідно копії рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04 квітня 2009 року, розірвано (а. с. 16). Відповідно до копії рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 04 серпня 2021 року і до зняття з дитини [PERSON] статусу «дитина з інвалідністю». [PERSON] позовні вимоги визнав (а. с. 17). Відповідно до копії справки № 5 від 06 жовтня 2021 року, виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , дійсно працює водієм у ФОП [PERSON] з 06 квітня 2021 року з заробітною платою у розмірі 6100 грн. згідно штатного розкладу. Розрахунок стягнення з його заробітної плати наступний: 6100 грн. 19,5 відсотків (податки)=4910 грн., аліменти: [PERSON] 1/4 1227 грн., [PERSON] 1/4 1227 грн., [PERSON] 1/4 1227 грн., залишок для [PERSON] 1229 грн. (а. с. 11). Згідно копії справки № 2 від 06.12.2021, виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , дійсно працює водієм у ФОП [PERSON] з 06 квітня 2021 року з заробітною платою у розмірі 6500 грн. з 01 грудня 2021 року згідно штатного розкладу (а. с. 12). Відповідно до копії розрахунку заборгованості, відповідно до виконавчого листа № 206/3427/21 виданого 08.09.2021 Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання на час навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку у межах платежів за один місяць починаючи з 04 серпня 2021 року, зазначено розрахунок стягнення за період з 04 серпня 2021 року по 26 січня 2022 року. Станом на 26\~січня 2022\~року заборгованість становить 2463,54 грн. (а. с. 13). Згідно копії розрахунку заборгованості за в/д № 206/3428/21 від 14 вересня 2021 року про стягнення аліментів з [PERSON] , зазначено розрахунок стягнення з серпня 2021 року по січень 2022 року. Сукупний розмір заборгованості станом на січень 2022\~року 3873 грн. (а. с. 14). Відповідно до копії довідки про неотримання аліментів № 27769 від 14 вересня 2021 року, виданої Самарським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [PERSON] про те, що на примусовому виконанні в Самарському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження 34502044 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1492а/07 Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість по аліментам станом на 31 серпня 2021 складає 1389,86 грн. (а. с. 15). Згідно довідки № 4 від 19 вересня 2022 року, виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , дійсно працює водієм у ФОП [PERSON] з 06 квітня 2021 року з заробітною платою 6100 грн., з 01 грудня 2021 з заробітною платою 6500 грн., з 01 травня 2022 року з заробітною платою 6700\~грн. (а. с. 43). Зазначені вище спірні правовідносини регулюються\~Сімейним кодексом\~України (далі СК України). Відповідно до\~ч.ч. 1, 2, 4 ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч. 1 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Так, судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 04 серпня 2021 року і до зняття з дитини [PERSON] статусу «дитина з інвалідністю». Позивач звернувся з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Так, згідно ч. 3 ст. 80 СК України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 192 СК України, вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом. Суд звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Суд не може погодитись з доводами позивача про наявність підстав для зменшення встановленого рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року розміру аліментів на утримання відповідача, оскільки жодним належним, достатнім та допустимим доказом не доведено зміну матеріального і (або) сімейного стану [PERSON] . Так, суд критично ставиться до посилання позивача про те, що судом не було враховано при винесенні вищевказаного рішення те, що з [PERSON] вже стягуються аліменти у розмірі 50 відсотків (по 1/4 на кожну дитину), оскільки [PERSON] визнав позовні вимоги в повному обсязі. Визнання [PERSON] позовних вимог та відсутність будь-яких заперечень при ухвалені рішення від 14 вересня 2021 року свідчить про те, що позивач розуміючи, що він вже має зобов`язання по сплаті аліментів на двох дітей у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, має фінансову можливість стягнення з нього аліментів на утримання відповідача саме у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 04 серпня 2021 року і до зняття з дитини [PERSON] статусу «дитина з інвалідністю». Положення ст. 206 ЦПК України наголошують на тому, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Також, суд звертає увагу, що відсутні будь-які докази того, що позивач не погоджуючись з встановленим розміром аліментів у рішенні Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року звертався з апеляційною скаргою та оскаржував таке рішення, відповідно до положень чинного законодавства. Крім того, за статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. В той же час, подані позивачем та його представником докази не доводять наявність законних підстав для зменшення встановленого розміру аліментів, оскільки подані розрахунки заборгованості не свідчать про зміну матеріального становища позивача, а свідчать лише про те, що він неналежно виконує свої обов`язки зі сплати аліментів. Суд погоджується з доводами відповідача, що подані позивачем довідки в якості доказів, видані за пів року до подачі даної позовної заяви до суду, позбавляють можливості встановити наявність відкритих виконавчих проваджень та стягнень з позивача станом на теперішній час. Окрему увагу суд звертає на долучену стороною позивача довідку № 4 від 19 вересня 2022 року, видану ФОП [PERSON] . Судом встановлено, що матеріальне становище [PERSON] , відповідно до вищевказаної довідки, не погіршилось, а навпаки покращилось, оскільки заробітна плата позивача з 01 травня 2022 року становить 6700 грн., хоча з 06 квітня 2021 року становила 6100 грн., а з 01 грудня 2021 6500 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень Закону України «Про охорону дитинства», дитина з інвалідністю - дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 19 Закону України «Про охорону дитинства» визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Так, суд вважає необхідним звернути увагу, що в рішенні Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2021 року вже були встановлені підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання до зняття з [PERSON] статусу «дитина з інвалідністю». Дане рішення та встановлені в ньому обставини ніким із сторін не оскаржувались. Догляд за дитиною здійснює відповідач. Враховуючи діагноз дитини дезінтегративний розлад дитячого віку з помірним когнитивним дефіцитом, розлад поведінки дитячого віку з рисами аутизму відповідач здійснює постійний догляд за [PERSON] , який самостійно не їсть, не одягається і не роздягається, гігієнічні процедури самостійно не виконує та потребує постійного догляду і допомоги фізичної особи. Таким чином, відповідач не має можливості працевлаштуватись та отримувати дохід, оскільки здійснює постійний догляд за дитиною з інвалідністю. Також, суд звертає увагу, що аліменти з позивача на утримання відповідача у розмірі 1/4 частини стягуються від усіх видів його заробітку (доходу), таким чином стороною позивача серед наданих до суду доказів не доведено, що заробітна плата є єдиним доходом позивача. Враховуючи встановлені\~судом обставини\~справи,\~дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши наявні\~в ній\~докази,\~суд приходить\~до висновку,\~що позивачем\~не доведено\~наявність зміни\~його матеріального\~становища,\~сімейного стану\~та стану\~здоров`я\~та наявності\~впливу на\~змогу сплачувати\~аліменти у\~вже визначеному\~рішенням суду\~розмірі,\~а тому\~у задоволенні\~позовних вимог\~про зменшення\~розміру аліментів слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed