Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про стягнення 42 914,23грн., у тому числі: -26 000,00грн. - авансового внеску; -13 500,00грн. - плати за нотаріальні послуги; -1 956,81грн. - інфляційних; -1 457,42грн. - 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.05.2018 між сторонами був укладений попередній договір, за умовами якого у строк не пізніше 30.11.2018 відповідач зобов`язувався набути у власність та продати позивачу нерухоме майно - житловий будинок. На виконання умов договору позивач передав грошові кошти у сумі 26 000,0грн. в якості забезпечувального платежу. Відповідач умови договору не виконав та в порушення умов договору, якими передбачений обов`язок товариства у разі неукладення договору купівлі-продажу у встановлений строк повернути авансовий платіж протягом 7 днів, договір купівлі-продажу у означений стирок не уклав та забезпечувальний платіж не повернув. Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.10.2020 відкрито провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2021 справу передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.11.2021 вказану справу повернуто до Шевченківського районного суду м. Києва як таку, що направлена передчасно. Супровідним листом від 19.01.2022 Шевченківського районного суду м. Києва на виконання ухвали від 19.08.2021 справу направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.02.2022 цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. Позивачем 23.04.2021 та 23.02.2022 заявлені клопотання про витребування доказів, а саме - витребування у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни завіреної копії довіреності на представництво інтересів ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» Личканем Олександром Олександровичем, на підставі якої було укладено попередній договір купівлі-продажу від 30.05.2018. В задоволенні клопотань судом відмовлено з огляду на те, що в попередньому договорі, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Галиною Іванівною було зазначено, що особи, які підписали договір, встановлено, їх дієздатність а також повноваження представника, перевірено. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що представник за довіреністю, який діяв від імені товариства під час укладення попереднього договору, не кошти не отримував та на рахунки підприємства відповідні кошти не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 30.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (сторона-1), від імені та в інтересах якого діє Личкань Олександр Олександрович на підставі довіреності та [PERSON] (сторона-2) був укладений попередній договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1147. Відповідно до п.1 договору сторона 1 (продавець) зобов`язується продати, а сторона-2 (покупець) зобов`язується купити житловий будинок з надвірними будівлями (літ.3-2), розміщений на земельній ділянці площею 0,0837 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу майна повинен бути укладений не пізніше ніж 30.11.2018 (п.2 договору). Відповідно до п.5 договору в забезпечення виконання договору купівлі-продажу вищезазначеного майна, сторона-2 попередньо передала, а сторона-1 одержала забезпечувальний платіж у сумі 26 000,00грн. При укладенні договору купівлі-продажу дана сума включається в рахунок сплати стороною-2 ціни предмета купівлі-продажу, зазначеного в п.1 даного договору і відповідно ї зменшує. Пунктом 6 договору встановлено, що якщо договір купівлі-продажу не буде укладено в строк, вказаний в п.1 з вини сторони-1, вона зобов`язується протягом семи днів повернути стороні-2 суму, вказану у п.5 договору. Договір купівлі-продажу вважається неукладеним з вини тієї із сторін, яка порушила умови п.1 договору (п.7 договору). Витрати за оформлення та нотаріальне посвідчення цього попереднього договору сплачує сторона-2 (п.10 договору). Також в договорі зазначено, що особи громадян, які підписали договір, встановлено, їх дієздатність а також повноваження представника, перевірено. Відповідачем умови попереднього договору виконані не були, договір купівлі-продажу в строк, зазначений в п.2 договору, тобто до 30.11.2018 не укладений. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. У зв`язку з невиконанням умов попереднього договору позивачем на адресу товариства була надіслана заява від 07.04.2020 з вимогою невідкладно, але не пізніше 7 денного строку повернути грошові кошти у сумі 26 000,00грн. з урахуванням інфляційних та 3% річних, що разом становить 28 514,44грн., а також відшкодувати витрати, пов`язані з нотаріальним посвідченням договору у сумі 13 500,00грн. Вказана заява залишилась без відповіді та задоволення, доказів зворотного суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Згідно ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правила статті 570 Цивільного кодексу України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання. Частина друга статті 635 Цивільного кодексу України визначає, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Аванс - це визначена грошова сума (попередній платіж), яка передається покупцем продавцю, та яка включається до загальної ціни товару. Тобто, покупець сплачує ціну товару декількома частинами: перша частина (аванс) сплачується до отримання ним товару, інша частина - після. У разі розірвання договору за домовленістю сторін або у зв`язку невиконанням однією із сторін договору своїх обов`язків, сума коштів сплачена як аванс має бути повернута покупцю. Завдаток - це грошова сума, яку сплачує покупець продавцю в рахунок належних платежів, що мають бути сплачені ним за договором, з метою підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Як завдаток може також передаватися рухоме майно. Тобто, сума коштів, сплачена як завдаток (так само як і аванс), включається до загальної ціни товару. Відмінність завдатку та авансу полягає у наслідках, які настають у разі порушення умов договору однією із сторін (покупцем або продавцем). З аналізу зазначеної норми матеріального права вбачається, що завдаток видається кредиторові боржником у разі укладення договору, а тому гроші, передані майбутнім покупцем потенційному продавцю за усною чи письмовою домовленістю, але до укладення основного договору, ще не є завдатком, не виконують забезпечувальної функції, а відтак їх видача не має правових наслідків для продавця, відповідно до норми ч. 1 ст. 571 ЦК України. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Другим критерієм відмінності завдатку від авансу є умова обов`язкового дотримання сторонами форми укладення договору, встановленої законом. Викладені положення закону є підставою для обґрунтованого висновку про те, що основними критеріями відмінності завдатку, як одного із засобів забезпечення виконання зобов`язань від авансу, як однієї з форм розрахунків є: забезпечення завдатком тільки дійсного, тобто укладеного сторонами цивільно-правового зобов`язання; обов`язкове дотримання сторонами встановленої законом форми укладення договору, який забезпечений завдатком. За умови відсутності хоча б одного із вищевказаних критеріїв, передані однією стороною другій стороні грошові суми є не завдатком, а авансом. За загальними правилами, у разі порушення умов договору покупцем, завдаток залишається у продавця. Але, якщо порушення зобов`язання сталося з вини продавця, то він зобов`язаний повернути покупцю завдаток, та додатково сплатити суму у розмірі завдатку. Якщо як завдаток було передано майно, продавець додатково має сплатити суму у розмірі вартості такого майна. Тобто, у такому випадку завдаток повертається у подвійному розмірі. Також, винна у порушенні зобов`язання сторона, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку. Якщо договором не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Статтею 571 Цивільного кодексу України встановлено наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком. Так, якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. На відміну від завдатку, аванс - це спосіб платежу. Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі сплати авансу кредитор не може бути зобов`язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і відповідно до відшкодування збитків. Внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Поверненню підлягає й аванс, отриманий за попереднім договором. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 року у справі № 6-176цс12, у якій зазначено наступне, що внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 17 червня 2021 року у справі № 711/5065/15-ц: «Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 Цивільного кодексу України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. За змістом наведених норм Цивільного кодексу України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з положеннями статей 546, 548 Цивільного кодексу України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Основний договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями (літ.3-2), розміщений на земельній ділянці площею 0,0837 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] укладений не був. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що грошові кошти в розмірі 26 000,00 грн., які були передані позивачем відповідачеві, були передані в якості авансу за житловий будинок з надвірними будівлями, розміщений на земельній ділянці площею 0,0837 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а відтак ці кошти підлягають поверненню. З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 26 000,00грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Посилання відповідача на те, що представник за довіреністю, який діяв від імені товариства під час укладення попереднього договору, кошти не отримував та на рахунки підприємства відповідні кошти не надходили, судом до уваги не приймаються з огляду на те, що представник під час укладення попереднього договору, діючи від імені юридичної особи з відповідними повноваженнями, перевіреними приватним нотаріусом, укладаючи договір, підтвердив факт отримання коштів юридичною особою. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Також позивачем до стягнення заявлено 1 956,81грн. - інфляційних та 1 457,42грн. - 3% річних. Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Загальна сума інфляційних за період: грудень 2018 - вересень 2020 від суми боргу становить 1 734,93грн., позивачем заявлена більша сума, а саме - 1 956,81грн. Загальна сума 3% річних за період: 08.12.2018 - 13.10.2020 від суми боргу становить 1 442,93грн., позивачем заявлена більша сума, а саме - 1 457,42грн. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, але з огляду на помилковість розрахунків, підлягають задоволенню частково. Разом з тим, позивачем заявлено вимогу про стягнення з товариства 13 500,00грн. - плати за нотаріальні послуги. Як вже зазначалось, відповідно до п.10 договору витрати за оформлення та нотаріальне посвідчення цього попереднього договору сплачує сторона-2. Відповідно до ч.2 ст.635 Цивільного кодексу України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. У якості обґрунтування стягнення з відповідача 13 500,00грн. за нотаріальні послуги позивач надав завірену копію довідки від 30.05.2018, виданої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Галиною Іванівною, відповідно до якої [PERSON] сплачено за нотаріальні послуги 13 500,00грн. Суд не приймає до уваги вказану довідку, оскільки з її змісту неможливо встановити, за які саме нотаріальні послуги перераховано 13 500,00грн. (відсутній номер договору, його дата, тощо). Також інформація про вартість послуг відсутня і в самому попередньому договорі. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: partial