Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

29 липня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтуванні позову посилається на те, що з 22 жовтня 2018 року рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб. Від данного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішеням суду від 22 жовтня 2018 року місце проживання неповнолітньої доньки було визначено разом з матір`ю. Проте, донька [PERSON] весь ча проживає разом з ним та його батьками за адресою: [ADDRESS] та перебуває на його утриманні. Мати дитини [PERSON] ніколи не виявляла бажання забрати доньку до себе і виховувати її. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідує доньку, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину, а тому він вимушений звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 11 серпня 2022 року вирішено відкрити провадження у справі, справу розглядати у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив до суду не подав. Проте, 14 вересня 2022 року [PERSON] подала до суду клопотання про розгляд спраив без її участі. З позовною заявою вона ознайомлена, жодних заперечень та зауважень не має. Позовні вимоги визнає повністю та просить суд ухвалити відповідне рішення. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю, та підтвердив викладені в ньому мотиви та обґрунтування. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день, час та місце судового розгляду, у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, повідомлена належним чином за останнім відомим місцем її реєстрації. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. 19 серпня 2022 року подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та просив винести рішення з урахуванням наданого до суду висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Виходячи зі змісту ч.ч.1, 4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 22 листопада 2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 01 червня 2013 року, розірвано. Крім того, було визначено місце проживання неповнолітньої доньки разом з матір`ю. (а.с.12) Від даного шлюбу у сторін по справі [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с.11) Факт проживання доньки разом з позивачем підтверджується довідкою з ТОВ ЖЕД «Сім вітрів» №11.(а.с.14) На даний час [PERSON] навчається у Конотопській спеціалізованій школі I-III ступенів №3 Конотопської міської ради Сумської області, відповідач жодного разу не з`явилась протягом 2020-2022 років до школи та не цікавилась навчанням доньки, не відвідує батьківські збори. Всіми виховними і навчальними моментами опікується позивач. (а.с.17) Окрім того, [PERSON] відвідує Конотопську дитячу музичну школу №2 та навчається на музичному відділенні Конотопської дитячої школи №22 з фаху блок-флейта. Мати доньки жодного разу не відвідували вказані заклади, не цікавилась успіхами доньки. (а.с.19, 20) Згідно копії акту обстеження умов проживання від 06 липня 2022 року, [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Для дитини створені всі необхідні умови для проживання, стосунки у сім`ї родинні, Донька не бачила свою маму дуже давно, її вихованням, утриманням та розвитком займається тато, бубуся та дідусь, а тому позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам малолітньої дитини [PERSON] . (а.с.16) Відповідно до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Конотопської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с.36-38) Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства», дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] починаючи з 2018 року свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо своєї дитини [PERSON] , а саме не приймає участі у її вихованні та навчанні, не цікавиться станом її здоров`я та не проявляє батьківської турботи, з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Тому суд вважає, що наведені факти в сукупності свідчать, що [PERSON] як мати, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких підстав, суд приходить висновку, що в суді знайшли своє підтвердження вимоги позивача і відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дочки [PERSON] , а тому є всі підстави для того, щоб позбавити її батьківських прав відносно даної дитини, у відповідності до вимог ст.164 Сімейного кодексу України. В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Outcome: approved