Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . При житті [PERSON] ніякого заповідального розпорядження стосовно свого майна не склав. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, серед іншого, увійшла земельна частка (пай) [NUMBER] площею1,0772 га (сінокіс), яка залишилась неоформленою при житті спадкодавця. В нотаріальній конторі позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну частку, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власнсоті на земельну ділянку та відсутній Витяг з ДЗК, оскільки спадкодавець не зареєстрував своє право відповідно до закону. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернулась до Суду за захистом свого права власнсоті на спадкове майно. Разом з позовною заявою було подано клопотання про витребування у Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області копію спадкової справи №58881762 (номер у нотаріуса 164/2016) спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] . 01.07.2022 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк протягом десяти днів з моменту отримання ухвали виправити недоліки позовної заяви. 06.07.2022 до суду подано уточнюючу позовну заяву та надано додаткові докази. 07.07.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 27.07.2022 від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області надійшло підтвердження місця реєстрації відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та підтвердження місця реєстрації відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 29.07.2022 від позивача надійшла заява про розгляд цивільної справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 30.08.2022 від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи просила проводити без її участі. 30.08.2022 від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог в повному обсязі, розгляд справи просив проводити без його участі. 30.08.2022 від представника Баришівської селищної ради надійшло клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі представника відповідача. 31.08.2022 ухвалою суду витребувано у Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області копію спадкової справи №58881762 (номер у нотаріуса 164/2016) спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] . 02.09.2022 до суду надійшла спадкова справа, заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без їх участі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 01.12.2015. При житті [PERSON] ніякого заповідального розпорядження стосовно свого майна не склав. Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 24.10.1987. Відповідно до довідки №369 від 25.11.2021 виданої Гостролуцьким старостинським округом Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про те, що відповідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ХР №0137075 від 30.12.1996 року за померлим [PERSON] згідно з протоколом № 1 від 3 грудня 2005 року з розподілу земельних часток (паїв) закріплені земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: рілля І категорії - ділянка № [NUMBER] , площею 1,5067 га та рілля II категорії - ділянка № [NUMBER] , площею 1,0208га та згідно з протоколом № 1 від 30 грудня 2007 року з розподілу земельних часток (паїв) закріплена за ним земельна, ділянка - сінокіс № [NUMBER] , площею 1,0772 га. Як встановлено матеріалами спадкової справи 20.04.2016 позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, тобто в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України. Від дітей спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] , надійшли нотаріусу 14.05.2016 заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Так, позивач прийняв спадщину після смерті свого чоловіка, про що було видано 13.06.2017 свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, неуспадкованою залишилась земельна частка (пай) - земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,0772 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс), розташована на території Гостролуцького старостинського округу, Баришівської селищної ради, Броварського району, Київської області, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів у спадкодавця на це майно, що підтверджується письмовою відмовою нотаріуса від 23.07.2022 вих.№ 566/02-14. Отже, в нотаріальній конторі оформити свої спадкові права позивач не має змоги. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до приписів ст.ст. 1268, 1261 Цивільного кодексу України, позивач спадщину прийняв шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак отримати свідоцтво про спадщину на спадкове майно в нотаріальній конторі не має можливості, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивача немає. У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. При цьому пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 30травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Також статтями 15, 16 ЦК, статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд звертає увагу, що в даних конкретних правовідносинах визнання права на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлого чоловіка, а він в свою чергу після смерті батьків, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане майно не може, право позивача підлягає захисту. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на спадкове майно, не порушує права та законні інтереси інших осіб. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved