Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано у 2010 році. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживає разом із позивачем. Зазначає, що відповідач проживає окремо з 2010 року, жодної допомоги на утримання дитини не надає, має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 151 872 грн 58 коп, не проявляє батьківської уваги та турботи, побачень із дитиною не має, доньці не телефонує, не цікавиться її життям, навчанням та розвитком, жодним чином не приймає участі в її вихованні, що в свою чергу свідчить про умисне ухилення [PERSON] від виховання дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Тому [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 17 серпня 2022 року прийнято позову заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не прибула, надіслала до суду письмове клопотання, у якому просить дану справу розглянути без її присутності, вказавши при цьому, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, про що подав до суду письмову заяву. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив. Суд, з`ясувавши позицію позивача, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний і моральний розвиток. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . 12 серпня 2010 року шлюб між ними розірвано. 20 червня 2012 року позивач одружилася вдруге та змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] проживає разом із донькою сторін в [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає у [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 20 червня 2012 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області 12 серпня 2010 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області 05 грудня 2006 року, довідкою виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області від 27 червня 2022 року № 108, довідкою від 04 квітня 2022 року № 6807-5000707159 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2009 року у справі № 2-890/2009, яке набрало законної сили 13 липня 2009 року, виконавчого листа, виданого тим же судом 01 липня 2009 року, довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, виданої заступником начальника Ізяславського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ліщуком Ю., вбачається, що з [PERSON] у примусовому порядку стягуються щомісячно аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Станом на 01 липня 2022 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 151 872 грн 58 коп. Із довідки, виданої 28 червня 2022 року Опорним закладом «Шпанівський ліцей Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області» за № 42, вбачається, що [PERSON] не бере участі у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , учениці 10-А класу вказаного закладу освіти, не спілкується із вчителями, класним керівником, не бере участі в батьківських зборах. Як встановлено з довідки Шепетівського НВК № 3 від 29 червня 2022 року № 37, за період навчання доньки [PERSON] з 01 вересня 2013 року по 17 серпня 2021 року батько дитини [PERSON] батьківські збори не відвідував, навчанням дитини не цікавився. З характеристики, виданої Шепетівським НВК № 3, вбачається, що [PERSON] протягом 2019-2021 років навчалася у вказаному закладі. Мама одна виховувала дитину, постійно відвідувала батьківські збори і цікавилася життям доньки. Батько дівчинки [PERSON] не цікавився життям дитини та не займався її вихованням, не відвідував батьківські збори. Відповідно до висновку виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області від 22 липня 2022 року за № 03-28/1776, прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно з ст. 2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенції) держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї. Статтею 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною 4 статті 155 СК України визначено, що ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 з наступними змінами, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки судом встановлено, що батько [PERSON] не цікавиться життям неповнолітньої доньки [PERSON] , не піклується про неї, має заборгованість зі сплати аліментів на її утримання у сумі 151 872 грн 58 коп, жодного разу не проявляв піклування про фізичний та духовний розвиток доньки, не цікавився її навчанням, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав. Відтак, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved