Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

03 лютого 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] померла [PERSON] (перший спадкодавець). [PERSON] доводилася [PERSON] (трансмісар) рідною бабою по лінії батька. Батько [PERSON] та рідний син [PERSON] - [PERSON] (трансмітент) помер [INFO] в м. Кременчук Полтавської області. [PERSON] помер через один місяць після смерті матері [PERSON] та не встиг прийняти спадщину після смерті останньої. Після смерті батька [PERSON] позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. До дня смерті [PERSON] проживала в рідної дочки [PERSON] в с. Павлівка Кобеляцького району Полтавської області. В грудні 2021 року, після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, на особистому прийомі в державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняка Р.В. позивачка дізналася, що після смерті її баби [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,2116 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, кадастровий номер 5323483700:00:001:0638. Також державний нотаріус повідомив [PERSON] , що її баба [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла все своє майно дочці [PERSON] та сину [PERSON] в рівних частинах. Не зважаючи на заповіт, свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку державний нотаріус видав одному спадкоємцю, а саме [PERSON] . [PERSON] , вважаючи, що їй належить право на ту частку в спадщині померлої баби, на яку мав право її батько в порядку спадкової трансмісії (1/2 частка спадкової земельної ділянки), в січні 2022 року звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки площею 4,2116 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, кадастровий номер 5323483700:00:001:0638, яка належала на праві власності її бабі [PERSON] . Однак нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку спадкової земельної ділянки, оскільки вона не подала заяву про прийняття спадщни протягом шести місяців з часу відкриття спадщини та відповідно вважається такою, що не прийняла її. Після цього позивачка звернулася до своєї рідної тітки [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , з проханням надати письмову згоду на прийняття нею спадщини, аби справедливо поділити спадщину в рівних частинах, як про те розпорядилася у своєму заповіті [PERSON] . Проте [PERSON] відмовила [PERSON] у цьому проханні без пояснення причин своєї відмови. [PERSON] не змогла вчасно звернутись до Кобеляцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважної причини, а саме через необізнаність про існування заповіту та конкретного спадкового майна. Позивачка проживає в м. Кременчук, а спадкодавець проживала в с. Павлівка Кобеляцького району Полтавської області, тобто вони не проживали спільно та не мали спільного побуту, знаходились досить віддалено одне від одного. Спадкова земельна ділянка розташована на території Маячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, тобто на значній відстані між місцем постійного проживання позивачки та місцем знаходження спадкового майна. Час, який пропустила [PERSON] для подання заяви про прийняття спадщини, є зовсім незначним. Шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 27 вересня 2021 року, тобто відтоді минуло лише 4 місяці. Протягом останніх двох місяців (грудень 2021 року - січень 2022 року) позивачка вживала активні дії, спрямовані на поновлення свого права на спадкування, не володіючи при цьому оригіналами чи копіями свідоцтва про смерть [PERSON] , її заповіту, правовстановлюючими документами на спадкове майно. Враховуючи викладене, [PERSON] прохала суд визначити для неї додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 09 лютого 2022 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.26-28). Ухвалою суду від 23 серпня 2022 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті (а.с.179-180). 09 червня 2022 року від представника відповідача - адвоката Пелиха О.В. надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що [PERSON] не визнає позов повністю та його доводи вважає необґрунтованими. Адвокат Пелих О.В. стверджує, що для позивачки не існувало ніяких непереборних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . [PERSON] знала про те, що [PERSON] померла та була на її похороні. [PERSON] могла знати про склад спадщини, що лишився після [PERSON] , оскільки інформація про право власності на нерухоме майно є відкритою. Незнання про наявність заповіту також не могло бути перешкодою для позивачки прийняти спадщину після [PERSON] , бо вона є відповідною спадкоємицею за законом і могла вільно займатися питанням прийняття спадщини. [PERSON] могла дізнатися про заповіт [PERSON] після смерті безперешкодно, як фактично перший спадкоємець за законом. Таким чином, [PERSON] мала всі можливості для подання заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті [PERSON] , але без поважних причин цього не зробила. Тому адвокат Пелих О.В. прохав відмовити в позові повністю та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесенні останньою судові витрати. 12 липня 2022 року від представника позивача - адвоката Галушка С.С. надійшла відповідь на відзив та в спростування заперечень, викладених у відзиві на позовну заяву, зазначено наступне. [PERSON] дійсно була обізнана про факт і день смерті її рідної баби [PERSON] , яка померла [INFO] . 28 березня 2021 року [PERSON] була присутня на похороні баби в с. Павлівка. На час смерті [PERSON] був живим її син [PERSON] (помер [INFO] ) та який є батьком позивачки. За умови існування після смерті [PERSON] її спадкоємців першої черги за законом сина [PERSON] та дочки [PERSON] , [PERSON] не могла вважати себе першим спадкоємцем за законом, оскільки вона як онука віднесена до п`ятої черги спадкоємців за законом та була усунена від спадщини спадкоємцями першої черги за законом. Про факт прийняття або неприйняття спадщини чи відмови від неї її батьком [PERSON] позивачка не знала і не могла знати з огляду на нотаріальну таємницю. Після смерті батька [PERSON] позивачка у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Курячого В.М. Крім того, [PERSON] не володіла та не могла володіти інформацією про склад спадщини після смерті баби [PERSON] , оскільки ніколи не мала доступу до правовстановлюючих документів на спадкове майно та персональних даних спадкодавця, які б давали можливість отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Про існування заповіту [PERSON] не знала та не могла знати через таємницю заповіту як такого, складення заповіту не на її ім`я та відсутність у неї оригіналу чи копії заповіту. Лише в грудні 2021 року від державного нотаріуса Русняка Р.В. позивачка дізналася про те, що після смерті її баби [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,2116 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, кадастровий номер 5323483700:00:001:0638; про те, що [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла все своє майно дочці [PERSON] та сину [PERSON] в рівних частинах та про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку державний нотаріус видав лише одній [PERSON] . За інших обставин [PERSON] не змогла б одержати таку інформацію, оскільки такі відомості є нотаріальною таємницею, яка може бути відкритою лише нотаріусом. З огляду на викладене, адвокат Галушко С.С. уважає, що доводи у відзиві на позовну заяву не спростовують ті обставини, які були підставою позову. У судовому засіданні [PERSON] та її представник - адвокат Галушко С.С. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилалися на доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, прохали позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні [PERSON] та її представник - адвокат Пелих О.В. проти позову заперечили, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Кобеляцька державна нотаріальна контора, будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. При прийнятті рішення покладаються на думку суду. Суд, розглянувши та дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши позивача [PERSON] , її представника - адвоката Галушка С.С., відповідача [PERSON] , її представника - адвоката Пелиха О.В., дійшов до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] до дня смерті одна (а.с.46). [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла свій житловий будинок з усіма присадибними будівлями та все своє майно своїм дітям: дочці [PERSON] та сину [PERSON] порівну (а.с.47). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,2116 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Маячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, кадастровий номер 5323483700:00:001:0638 (а.с.52-60). [INFO] помер син [PERSON] - [PERSON] (а.с.13). Позивачка є рідною дочкою [PERSON] (а.с.10), а тому її рідною бабою по лінії батька є [PERSON] . 27 червня 2009 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.11). Єдиним спадкоємцем до майна померлого [PERSON] є його дочка [PERSON] , яка в передбачений законом термін подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно з якою було заведено спадкову справу № 45/2021 (а.с.79-108). Заяву про відмову від прийняття спадщини подала дружина померлого [PERSON] . 18 січня 2022 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] (а.с.15). У встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подала її донька - [PERSON] (а.с.37). Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку видано одному спадкоємцю, а саме дочці [PERSON] (а.с.64). Згідно статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Позивачка [PERSON] має право на спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] в порядку спадкової трансмісії, оскільки [PERSON] є спадкоємцем померлого батька [PERSON] , який як спадкоємець за заповітом своєї матері [PERSON] , помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти. Положеннями статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення в особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Статтею 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Пунктом 24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Постановою Верховного суду від 26.06.2019 року по справі № 565/1145/17 розширено перелік поважних причин пропуску прийняття спадщини, а саме: поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; ) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року (справа № 642/2539/18-ц), від 28 жовтня 2019 року (справа № 761/42165/17), від 06 червня 2018 року (справа № 315/765/14-ц), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. З довідки Кобеляцької державної нотаріальної контори № 308/01-16 від 07.07.2022 року вбачається, що державним нотаріусом не повідомлялись усі можливі спадкоємці про відкриття спадщини. Спадкоємці за заповітом не вкликались до державної нотаріальної контори, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це в пресі (а.с.157). Судом встановлено, що тільки в грудні 2021 року на особистому прийомі в державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняка Р.В. позивачу стало відомо про наявність заповіту [PERSON] . В обґрунтування пропущеного строку для прийняття спадщини, позивачка вказує, що не знала про існування заповіту, який був складений її бабою [PERSON] . Позивачка проживає в м. Кременчук, а спадкодавець проживала в с. Павлівка Кобеляцького району Полтавської області, тобто вони не проживали спільно та не мали спільного побуту, знаходились досить віддалено одне від одного. Спадкова земельна ділянка розташована на території Маячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, тобто на значній відстані між місцем постійного проживання позивачки та місцем знаходження спадкового майна. Суд звертає увагу, що оскільки позивачка не знала про заповіт, нотаріус на порушення Закону України «Про нотаріат», пункту 2.2 глави 9, пунктів 2.2 і 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 не вчинив дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо йому не було відомо місце проживання місце проживання або місце роботи спадкоємця. Неповідомлення нотаріусом спадкоємця про заповіт є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 грудня 2021 року (справа № 703/4978/19). Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку, що наведені позивачкою [PERSON] обставини щодо пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті баби [PERSON] , є поважними, оскільки вони пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій та ніким дані обставини в судовому засіданні не спростовані, тому позов слід задовольнити повністю. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що становить 992,40 гривень. Представник позивача - адвокат Галушко С.С. прохав стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень. Нормами п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що крім судового збору, судові витрати складаються також із витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з договору № 117 про надання правничої допомоги від 25.12.2021 року, акту № 1 приймання-передачі правничих послуг від 23.08.2022 року, розрахунку витрат на правничу допомогу від 23.08.2022 року, квитанції № 177/1 від 23.08.2022 року, позивачка понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 гривень. Представник відповідача - адвокат Пелих О.В. у судовому засіданні заявив про те, що ним буде подано протягом 5 днів після ухвалення судового рішення докази понесених відповідачкою витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи, що адвокат Пелих О.В. до закінчення судових дебатів зробив заяву про надання доказів сплати судових витрат у п`ятиденний строк після ухвалення судового рішення, тому йому необхідно встановити строк для подання цих доказів.

Outcome: approved