Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] з вимогами: розірвати шлюб між сторонами; визначити місце проживання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO] та доньки [PERSON] - [INFO] разом з батьком [PERSON] ; стягнути з відповідачки аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивач позовні вимоги підтримує та обґрунтовує їх тим, що більше року тому відповідачка покинула сім`ю, з того часу не цікавиться дітьми, їх життям, станом здоров`я. Тому позивач просить розірвати шлюб, визначити місце постійного проживання неповнолітніх дітей з ним, так як фактично діти з ним і проживають і перебувають на його утриманні та стягнути з відповідачки аліменти на дітей. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, оскільки вона не проживає з позивачем більше року, діти проживають з батьком, не заперечує щодо розірвання шлюбу та подальшого проживання дітей з позивачем, не бажає проживати з дітьми. Орган опіки і піклування Зборівської міської ради заперечень до позову немає, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей з позивачем про що надав письмовий висновок по суті справи. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2004 року, що посвідчує свідоцтво про шлюб [NUMBER] , згідно якого шлюб зареєстровано 03 жовтня 2004 року Пліснянською сільською радою Зборівського району, актовий запис № 4. У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження дітей. Діти проживають разом із позивачем у квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та його матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 червня 1999 року. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Зборівської міської ради, затвердженого рішенням Зборівської міської ради №224 від 09 вересня 2022 року встановлено, що неповнолітні [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] в даний час проживають з батьком - позивачем у справі у квартирі [ADDRESS] . Мати з дітьми не проживає, залишила їх більше року назад, не цікавиться їх життям та вихованням. Позивачем створені всі необхідні житлові умови для проживання та розвитку дітей, діти матеріально забезпечені, що встановлено за результатами перевірки Органу опіки та піклування Зборівської міської ради та підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов. Вирішено за доцільне визначити місце постійного проживання неповнолітніх дітей [PERSON] - [INFO] та доньки [PERSON] - [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] з 2000 року працює на посаді заступника начальника Зборівського РЕМ, що підтверджується довідкою про заробітну плату та інші прибутки за № 3/042 від 15 серпня 2022 року, а тому має постійний заробіток, який дозволяє утримувати житло та задовольняти потреби дітей, виключно позитивно характеризується за місцем роботи. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, вважають примирення та збереження шлюбу не можливим. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя позивача і відповідача та збереження шлюбу неможливе, дана сім`я фактично розпалася, сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи, що неповнолітні діти проживають з позивачем, забезпечені всіма необхідними умовами для життя та розвитку, суд приймає визнання позову відповідачем і позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки не суперечать правам та інтересам дітей. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд визначає наступне: відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач є працездатною особою, а тому зобов`язана утримувати своїх дітей, отже з неї слід стягувати аліменти. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved