Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що [PERSON] є власником 31/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями розташованого в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Немирівською державною нотаріальною конторою 15 жовтня 1998 року Р№2723, зареєстрованого Тульчинським бюро технічної інвентаризації 15.10.1998 року в реєстровій книзі № 14 Р№315. В його фактичному користуванні знаходиться 31/100 частина житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 85,7 кв. м., в тому числі житловою 43,4 кв. м., до складу якого входить 1-тамбур, 2-прихожа, 3-кухня, 4-коридор, 5-кімната, 6-санвузол, 7-санвузол, 8-кімната, 9-кімната та господарські будівлі та споруди: вхідний майданчик літ «а-2», сарай літ. «В», огорожа «1-3», що розташований в [ADDRESS] . [PERSON] є власником 31/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями розташованого в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Немирівською державною нотаріальною конторою 15 жовтня 1998 року Р№2723, зареєстрованого Тульчинським бюро технічної інвентаризації 15.10.1998 року в реєстровій книзі № 14 Р№ 315. В її фактичному користуванні знаходиться 31/100 частина житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 85,7 кв. м., в тому числі житловою 43,4 кв. м., до складу якого входить 1-тамбур, 2-прихожа, 3-кухня, 4-коридор, 5-кімната, 6-санвузол, 7-санвузол, 8- кімната, 9- кімната та господарські будівлі та споруди: вхідний майданчик літ «а-2», сарай літ. «В», огорожа «1-3», що розташований в [ADDRESS] . Згідно довідки № 175 від 25.03.2021 року КП «Немирівське бюро технічної інвентаризації» по даним архіву станом на 01.01.2013 року житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] , зареєстрований за: 31/100 частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Немирівською нотаріальною конторою 15 жовтня 1998 року Р№2723, зареєстрованого Тульчинським бюро технічної інвентаризації 31.03.2004 року в реєстровій книзі № 14 Р№315. 31/100 частини за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Немирівською державною нотаріальною конторою 31 січня 2004 року Р№2-21 зареєстрованого Тульчинським бюро технічної інвентаризації 31.03.2004 року в реєстровій книзі № 14 Р№315. Нежитлове приміщення (частка 1/1) - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Немирівської міської ради 12.10.2005 року зареєстрованого Тульчинським бюро технічної інвентаризації 12.10.2005 року в реєстровій книзі ФН1 Р№ 81. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням частко кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з об`єкта нерухомого майна. 25.03.2021 року [PERSON] та [PERSON] одержали висновок за № 175 щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Відповідно до висновку їм може бути виділено житловий будинок з господарськими будівлями «А» загальною площею 85,7 кв. м., в тому числі житловою 43,4 кв. м., до якого входить: 1-тамбур, 2-прихожа, 3-кухня, 4-коридор, 5-кімната, 6-санвузол, 7-санвузол, 8-кімната, 9-кімната та господарські будівлі і споруди: вхідний майданчик «а-2», сарай літ. «В», огорожа «1-3», що розташований по [ADDRESS] . Розгляд справи здійснюється у порядку загального позовного провадження з викликом сторін відповідно до ухвали суду від 19.10.2021 року. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] , позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши думку представника позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить 31/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Немирівською державною нотаріальною конторою 15 жовтня 1998 року Р№2723, зареєстрованого Тульчинським бюро технічної інвентаризації 15.10.1998 року в реєстровій книзі № 14 Р №315. [PERSON] на праві власності належить 31/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Немирівською державною нотаріальною конторою 15 жовтня 1998 року Р№2723, зареєстрованого Тульчинським бюро технічної інвентаризації 15.10.1998 року в реєстровій книзі № 14 Р №315. Відповідачу [PERSON] належить 1/1 частка нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності виданого виконавчим комітетом Немирівської міської ради 12.10.2005 року зареєстрованого Тульчинським бюро технічної інвентаризації 12.10.2005 року в реєстровій книзі ФН1 Р№81. Отже, спірний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності. Відповідно до висновку КП Немирівське БТІ щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 25 березня 2021 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] може бути виділено в окремий об`єкт нерухомого майна (по Ѕ частині за кожним власником). Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочносте й мають рівні права. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Відповідно до ст. ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». У постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року зазначено, що «частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні». З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 14-43цс20). Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року в справі № 295/451/16-ц. Згідно із ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Оскільки існує технічна можливість виділення кожній зі сторін самостійних і відособлених об`єктів нерухомості на виділ яких сторони мають право відповідно до норм чинного законодавства та сам поділ належного сторонам на праві спільної часткової власності житлового будинку з надвірними спорудами можливий таким чином, щоб кожному з них була виділена та частина житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою, які перебувають у їхньому індивідуальному користуванні, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. На підставі зазначеного та

Outcome: approved