Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що вони є співвласниками вказаної вище квартири, на підставі свідоцтва про право власності Прилуцької міської ради Чернігівської області [NUMBER] від 06.02.2012 року. Відповідно до записів домової книги за вказаною адресою, крім позивачів, також\~\~зареєстрований колишній чоловік позивача [PERSON] , який не проживає в даному житловому приміщенні з 2019 року, оскільки після розірвання шлюбу з позивачем, добровільно визначив місце свого постійного проживання за іншою адресою в російській федерації, громадянином якої він являється. Оскільки на сьогоднішній день факт реєстрації відповідача [PERSON] в квартирі позивачів порушує їх право на вільне користування майном, а у позасудовому порядку зняти його з реєстрації немає можливості, що обмежує позивачів у вільному розпорядженні своєю власністю - нерухомим майном, тому вони змушені звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачі не з`явилися, проте завчасно їх представником подано заяву до суду, згідно з якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд розглянути справу за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся вчасно. У зв`язку з цим суд на підставі\~ст.280 ЦПК України\~вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно Прилуцької міської ради Черніівської області від 06.02.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав КП «Прилуцьке МБТІ» Черніівської обласної ради №33094957 від 07.02.2012 року(а.с.17-18), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках по 1/3 частці належить квартира [ADDRESS] (а.с.17-18). Відповідно до копії домової книги прописки громадян, проживаючих в квартирі [ADDRESS] \~(а.с.19-21), в даній квартирі зареєстрований [PERSON] з 31.08.2011 року. З копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.09.2019 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний(а.с.16). Як вбачається з копії паспорту громадянина російської федерації на ім`я [PERSON] , виданого 28.11.2019 року та відмітки про реєстрацію, з якої слідує, що останній 16.12.2019 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15) Статтею 41 Конституції України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до\~Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 405 ЦК України\~передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В силу\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1\~ст.316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а частиною 1\~ст.317 ЦК України\~закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1, 2\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-VII401\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі заяви\~особи або\~її представника,\~що подається\~до органу\~реєстрації,\~судового рішення,\~яке набрало\~законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про оголошення особи безвісно відсутньою або померлою. В судовому засіданні достовірно було встановлено, що відповідач хоч і значиться зареєстрованим за адресою:\~\~ [ADDRESS] , але з 2019 року фактично там не проживає, добровільно визначивши своє постійне місце проживання за іншою адресою, чим створює перешкоди позивачам у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм житлом, тому суд беззаперечно вважає відповідача таким, що втратив право користування зазначеним вище житловим приміщенням. На підставі\~ст.316,\~319,\~321,\~391,\~405 ЦК України,\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~\~від 11.12.2003 року №1382-VII401,

Outcome: approved