Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АК КБ «ПриватБанк»), у якому просить зняти заборону з житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є спадкоємцем прав та обов`язків своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Звернувшись до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, позивач отримав право на будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Але, здійснювати свої права власника в повному обсязі позивач не може, через наявність заборони на відчуження будинку. З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заборона була накладена державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори 27.04.2001 на підставі договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Бендеровою Л.А., укладеного між відповідачем та спадкодавцем [PERSON] . Позивачеві відомо, що на момент смерті у спадкодавця були відсутні зобов`язання перед позичальником, оскільки позику банку вона повернула. На адресу кредитора було направлено письмову заяву з проханням звернутися до нотаріуса із заявою про зняття заборони з будинку. У своїй відповіді банк подякував за сплату кредиту, але заборону не зняв, про що надав відповідь. Таким чином, відповідач ухиляється від свого обов`язку по зверненню до нотаріуса для зняття арешту з майна, що порушує права позивача, як власника майна. Ухвалою судді від 24.06.2022 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 03.08.2022 року підготовче провадження по цивільній справі закрито, справа призначена до судового розгляду. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача АТ «КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не подав, причина неявки суду не відома. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2020, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Приходько О.М., зареєстрованого в реєстрі за №1357, [PERSON] , [INFO] , як спадкоємець майна [PERSON] , успадкував спадщину, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 3-4). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 26.11.2020, на будинок з господарськими побутовими будівлями [ADDRESS] накладено заборону на нерухоме майно (а.с. 5). Згідно копії повідомлення про заставу нерухомості Першої Олександрійської державної нотаріальної контори, 27 квітня 2001 року по р.№3400, посвідчено договір застави, де заставодержателем являється КБ «Приватбанк», а заставодавцем [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до копії заборони на відчуження, 27 квітня 2001 року державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори, на підставі договору застави, накладено заборону на жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , та належить [PERSON] . Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р. (а.с. 6). 10.04.2021 позивачем було направлено заяву до відповідача з проханням звернутися до нотаріуса із заявою про зняття з будинку обтяження заставою та заборони відчуження (а.с. 7). Листом від 26.04.2021 АТ КБ «Приватбанк» подякував за повне виконання зобов`язання по кредитній угоді, та повідомив, що для підготовки документів для зняття заборони на відчуження з нерухомості потрібно надати повну та якісну копії договору іпотеки або договору застави (а.с. 8). Звертаючись до суду з цим позовом позивач вказує, що наявність заборони на його нерухоме майно перешкоджає йому у здійсненні права власності. У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до\~закону\~за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також, особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна (частина 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом. Відповідно до ст. 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими та загальнодоступними для всіх юридичних та фізичних осіб. Держатель Державного реєстру приймає заяви і вносить записи до Державного реєстру про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Отже, заставодацем виконано свої зобов`язання перед відповідачем АТ КБ «Приватбанк», про що свідчить Лист від 26.04.2021 АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим відпали умови, на підставі яких було накладено обтяження. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Враховуючи наявність накладеного обтяження на майно та відсутність підстав, які би виправдовували обмеження права власності позивача, неможливість скасування заборони на нерухоме майно в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого обмеження. Враховуючи те, що позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved