Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Позов мотивовано тим, що позивач є власником 1/5 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] , відповідач є також власником частини вказаного домоволодіння, в 2019 році без згоди інших співвласників спорудила металеву огорожу, за рахунок частини земельної ділянки загального користування збільшила своє подвір`я, а також площу навісу, позначеного на плані будинку під літ. «Н», чим зменшила ширину загального проходу до інших споруд (сараїв, гаражів) та городів мешканців та відповідно порушила право користування вказаною земельною ділянкою позивача як співвласника домоволодіння, відповідно позивач просить зобов`язати відповідач привести земельну ділянку під вказаним домоволодінням в попередній стан шляхом демонтажу зазначеного металевого паркану (огорожі). Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 18 травня 2021 року було відкрито провадження у справі. Відповідачем було надано відзив на позовну заяву (а.с. 54-56), в якому просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач є власником 13/200 часток домоволодіння за правом спадкування, спірна металева огорожа була встановлена до моменту набуття нею права власності на належну їй частину домоволодіння, відтак відповідач набула права на частину земельної ділянки, на якій встановлена спірна огорожа, відсутні докази встановлення зазначеної огорожі відповідачем. Також відповідачем було надано заяву про застосування строків позовної давності посилаючись на те, що спірна огорожа була встановлена до 10.09.2014 року. 11 листопада 2021 року судом за участю сторін та представника третьої особи було проведено огляд доказів за їх місцезнаходженням, про що складено відповідний протокол (а.с. 98). В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві, додатково пояснила, що спірну огорожу було встановлено відповідачем після смерті попереднього власника частини будинку, яку відповідач успадкувала, чим істотно зменшила ширину проходу до частини земельної ділянки до гаражів, сараїв та городів. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували з мотивів, викладених у відзиві на позов, просили суд відмовити в задоволенні позову, застосувати позовну давність. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в судовому засіданні 01.12.2021 року надав пояснення, що до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради звернулась позивач по справі, відповідачу було запропоновано надати відповідні документи, що дають право на зведення спірної огорожі, які надані не були, позивачу було рекомендовано звернутись за захистом свої прав в судовому порядку. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, здійснивши огляд доказів за їх місцезнаходженням, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач є власником 1/5 частин домоволодіння з надвірними спорудами, розташованого за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування частини домоволодіння, посвідченого 13 грудня 2002 року Юрченко І. П., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 7822 (а.с. 7) Відповідачу на праві власності належить 13/200 часток вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02 листопада 2015 року [PERSON] , приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу, реєстр. № 4388 (а.с. 88), склад домоволодіння відображено в технічному паспорті, виготовленому КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради станом на 14.07.2015 року (а.с. 61-64). Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 1135 кв.м. що відображено в зазначеному технічному паспорті, земельна ділянка знаходиться у спільному користуванні співвласників домоволодіння. До складу зазначеного домоволодіння входить навіс літ. «Н», що знаходиться у фактичному користуванні відповідача, що визнано нею в судовому засіданні. Під час огляду доказів за їх місцезнаходженням було встановлено, що геометричні розміри вказаного навісу було збільшено шляхом встановлення металевої огорожі в один рівень зі стіною сараю, позначеного на плані літ. «Л», від кута вказаного сараю до кута гаражу позначеного на плані домоволодіння літ. «М», та встановлення на зазначену огорожу конструкцій даху навісу (фото № 2, 4, а.с. 100, 102). Дозвільні документи на проведення вказаних робіт, а також згода співввласників домоволодіння на проведення робіт із збільшення навісу за рахунок частини земельної ділянки спільного користування, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3,4 ст. 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Житловий будинок є об`єктом нерухомого майна, безпосередньо пов`язаний із земельною ділянкою і невіддільний від неї. Тому забезпечення прав власника житлового будинку, як і іншої нерухомості, невіддільне від вирішення питання про долю земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомого майна та тієї її частини, яка необхідна для обслуговування цього нерухомого майна, оскільки в іншому випадку право власності на нерухоме майно буде примарним, ілюзорним, так як не може бути реалізованим. В матеріалах справи відсутні докази укладення між співвласниками вказаного будинку договору про порядок користування земельною ділянкою під домоволодінням. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що здійснення відповідачем розширення навісу літ. «Н», без згоди інших співвласників, є незаконним, порушує права позивача як співкористувача земельної ділянки, на якій розташовано домоволодіння, оскільки зменшує площу земельної ділянки, що знаходиться у загальному користуванні інших співвласників домоволодіння, в т.ч. позивача. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема у спосіб відновлення становища, яке існувало до порушення. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом знесення спірної огорожі є ефективним, оскільки спрямований на відновлення становища, що існувало до порушення звільнення частини земельної ділянки загального користування. Доводи сторони відповідача про застосування позовної давності відхиляються судом, оскільки з матеріалів справи вбачається, що спірна огорожа була відсутня на момент набуття нею права власності на частину домоволодіння в 2015 році, порушення прав позивача як користувача земельної ділянки, на якій розташовано домоволодіння, співвласником якого він є, є триваючим, позивач вправі звернутись за захистом своїх порушених прав шляхом зобов`язання усунення такого порушення в будь-який момент без обмеження строків, доки існує відповідне порушення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved