Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

02 червня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 20 грудня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідович Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2861 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.05.2005 року. В даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , однак понад два роки в ній не проживає, власних речей в квартирі не має, комунальних платежів не сплачує. Відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає, чим перешкоджає їй повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. За таких обставин [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх майнових прав. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.06.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача адвокат Щербань О.М. надав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте [PERSON] не повідомив причину неявки, не звертався із заявою про відкладення розгляду справи до суду. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280\~ЦПК\~України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ст.280 ЦПК України та враховуючи, що позивач не має наміру вирішити спір з відповідачем шляхом мирного врегулювання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 20 грудня 2001 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2861. Даний факт підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.05.2005 року серії СВР №401484, виданим Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» №7155471. Згідно зі свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] , виданого Кременчуцьким міським відділом РАЦС Полтавського ОУЮ 02.07.2004 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02.07.2004 року, про що зроблено актовий запис №343. Після реєстрації шлюбу дружина [PERSON] отримала прізвище [PERSON] . (а.с.11). Відповідно до даних Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 15.06.2022 року №2991/01-27 та довідки ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» №47/36 від 31.05.2022 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] з 2020 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , що зазначено в Акті про непроживання від 01.06.2022 року, складеного фахівцями ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» зі слів сусідів. Відповідач добровільно знятись з реєстрації не бажає. Такими діями він порушує право позивача щодо користування та розпорядження належним йому майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За нормою ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, пред`явивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.386\~ЦК\~України та ст.150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Між тим, згідно із\~ст.\~405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2\~статті 405 ЦК України). Згідно до вимог ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідач за місцем реєстрації фактично не проживає більше року, обов`язків щодо утримання житла не виконує, наміру проживати у вищевказаному помешканні не виявив. На підставі положень статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на судовий збір в розмірі 992,40 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved