Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Свої вимоги обґрунтовує тим, що до вересня 2007 року він проживав та працював у російській федерації. В квітні 1988 року він придбав для матері [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , в якому вона проживала разом із внуком [PERSON] . Після смерті матері 2005 року, будинок за договором довічного утримання перейшов у власність [PERSON] . У вересні 2007 року він повернувся в Україну та придбав у [PERSON] 41/100 частини вказаного житлового будинку, де проживає по даний час. Згодом [PERSON] виїхав на заробітки до м. Києва, а можливо і за кордон. Починаючи з 2010 року він не виходить на зв`язок, перестав з`являтися в належному йому будинку. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] безвісно відсутнім. В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали із вказаних підстав. Просили суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Луцького відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Луцькому районі\~Волинської області\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)подав суду заяви про розгляд справи у відсутності представника. При вирішенні справи покликається на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Боратинської сільської ради Луцького району в судове засідання не прибув будучи належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав \~ \~ \~ \~Відповідно до відповіді на звернення [PERSON] . Луцький РУП ГУНП у Волинській області № 313076/50/01-2022 від 24.06.2022 року було зазначено, що на даний час встановити місце проживання [PERSON] , [INFO] не виявилося можливим. В ході перевірки виявлено факт в`їзду та виїзду [PERSON] КПВВ «Славутич» 11.07.2018 року. Відповідно до відповіді на запит від 17.05.2022 року щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи встановлено, що [PERSON] працював та отримував заробітну плату з першого кварталу 2010 року по третій квартал 2021 року. В силу п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. За положеннями ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Відповідно ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Необхідність визнання [PERSON] безвісно відсутнім заявник пов`язує з необхідністю утримання будинку [ADDRESS] . Частиною 2 ст. 43 ЦК України визначено, що у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок: «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до ч.2 ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою». Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З гідно з приписами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт звернення заявника до Луцького РУП ГУНП у Волинській області, є заходами, які вчинялися заявником та на які останній посилається в своїй заяві. В судовому засіданні були допитані свідки при цьому, доказів того, що зазначені особи, можуть підтвердити факт зникнення [PERSON] до суду не надано. Відсутність у заявника відомостей щодо місця перебування [PERSON] не може бути підставою для визнання його безвісно відсутнім. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі ст. 43 ЦК України,\~

Outcome: dismissed