Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому прохає скасувати арешт на квартиру [ADDRESS] накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену державним виконавцем Дивинець І.В. на підставі судового наказу № 2н-459 виданого 12.02.2007 Октябрським районним судом, зареєстровану 08.11.2007 за № 5998626 реєстратором Горішньоплавнівська державна нотаріальна контора. Заявлені вимоги мотивує тим, що він є власником ј частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.10.1997 виданого органом приватизації Комсомольської міської ради. При зверненні до Горішньоплавнівського міського ВДВС Північно-Східного МУЮМЮ (м. Суми) в грудні 2021 року йому стало відомо про арешт належної йому частки квартири. Ухвалою суду від 13.06.2022 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 13.06.2022 витребувано від Октябрського районного суду м. Полтава належним чином засвідчену копію судового наказу № 2н-459/2007, виданого 12.02.2007; від Полтавського обласного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію судового наказу № 2н-459/2007, виданого 12.02.2007 Октябрським районним судом м. Полтава; від Горішньоплавнівського ВДСВ Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) копію виконавчого провадження, відкритого стосовно боржника [PERSON] на підставі судового наказу № 2н-459, виданого 12.02.2007 Октябрським районним судом м. Полтава. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Дворник О.В. надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. На задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача Горішньоплавнівського міського ВДВС Північно-Східного МУЮМЮ (м. Суми) надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Щодо витребування копії виконавчого провадження зазначив, що під час перевірки Автоматизованої системи виконавчого провадження, в зв`язку з давністю у відділі не виявлено виконавчих проваджень, у тому числі завершених про стягнення боргу з [PERSON] за судовим наказом № 2н-459, виданого 12.02.2007 Октябрським районним судом м. Полтава. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Згідно з копії свідоцтва про право власності на житло від 06.10.1997 виданого згідно розпорядження від 06.10.1997 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/4 част., та членам його сім`ї [PERSON] 1/4 част., [PERSON] 1/4 част., [PERSON] 1/4 част. (а.с.7). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на квартиру [ADDRESS] накладено тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5998626, обтяження зареєстровано 08.11.2007 18:23:20 за № 5998626 реєстратором Горішньоплавнівська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.8). Як убачається з копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 01.11.2007, державним виконавцем Комсомольського міського ВДВС Дивинець І.В. при примусовому виконанні судового наказу № 2н-459 виданого 12.02.2007 Октябрським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь КС «Полтава і Полтавці» та КС «Перше кредитне товариство» боргу в сумі 6949 грн 04 коп., накладено арешт на 1/4 частку квартири [ADDRESS] (а.с.15). Згідно інформації Октябрського районного суду м. Полтави, згідно алфавітних покажчиків за 2007 рік, справи за заявою Кредитної спілки «Полтава і Полтавці» до [PERSON] про стягнення боргу не виявлено. У справі за № 2н-459/2007 зазначені інші сторони по справі (а.с.17). З копії судового наказу виданого Октябрським районним судом м. Полтава 20.03.2007 №2н-459/07, убачається, що вказаним судовим наказом з [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] на користь ЗАТ «Український мобільний зв`язок» в особі Полтавської філії стягнуто заборгованість за послуги зв`язку в сумі 299 грн 82 коп. Відповідно до ч.1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно із ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. У даному випадку, не було виконано вимоги вищенаведених норм законодавства, тобто не було реально вжито заходів по зняттю арешту та обтяження по закінченню виконавчого провадження. Як убачається з листа Горішньоплавнівського міського ВДВС Північно-Східного МУЮМЮ (м. Суми) взв`язку із давністю у відділі не виявлено виконавчих проваджень, у тому числі завершених про стягнення боргу з [PERSON] за судовим наказом № 2н-459, виданого 12.02.2007 Октябрським районним судом м. Полтава, з огляду на що, суд вважає, про відсутність підстав для подальшого застосування арешту та обтяження майна. Системний аналіз вищенаведених норм законодавства України про виконавче провадження, дає змогу дійти висновку, що виключно закінчені виконавчі провадження передаються до архіву і в послідуючому знищуються по завершенню терміну зберігання. Завершення (закінчення) виконавчого провадження є безумовною підставою для зняття арешту з майна боржника із метою недопущення протиправного обмеження його у здійсненні цивільних прав боржника. Згідно з ч.1-3 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1. ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначаєправо власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). При розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог. На думку суду, оскільки накладений арешт перешкоджає позивачу реалізувати своє право на розпорядження майном, зважаючи на те, що подальше існування таких обтяжень є невиправданим втручанням у право позивача володіння своїм майном, суд дійшов висновку про задоволення позову. Фактичні обставини справи та наявні докази свідчать про те, що позивач не є стороною у виконавчому провадженні, а арешт на майно було накладено державним виконавцем внаслідок помилки. Збереження арешту накладеного на вказане вище майно є надмірним та фактично безпідставним обмеженням майнових прав позивача. Враховуючи наведене вище, суд вважає переконливими доводи позивача про те, що позбавляє змоги повноцінно користуватися та розпоряджатися цим майном; порушує його право на здійснення усіх повноважень щодо такого майна та підлягає захисту шляхом зняття накладених на нього обтяжень. Таким чином суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: approved