Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до АТ «Кредобанк» в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №2170, яким звернуто стягнення на належне [PERSON] майно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оспорюваним виконавчим написом звернуто стягнення на предмет застави для погашення заборгованості позивача перед АТ «КРЕДОБАНК», яка виникла за період з 1 січня 2021 року по 12 червня 2021 року на суму 380 343,16 грн. і яка складається з неповернутої суми кредиту у розмірі 314 491,18 грн., прострочених відсотків у розмірі 24 644,76 грн., штрафу за невиконання негрошових зобов`язань у розмірі 38 707,22 грн. та плати нотаріусу за вчинення виконавчого напису у розмірі 2500,00 грн. Позивач вказує, що розмір неповернутої суми кредиту за вказаний період (тобто за 5 місяців 12 днів) становить 71 відсоток від загальної суми кредиту у розмірі 444 141,80 грн., яка мала бути сплачена згідно з умовами кредитного договору рівними частинами протягом 7 років, а саме з 22 грудня 2017 року по 21 грудня 2024 року, а тому на його думку у виконавчому написі невірно визначено розмір заборгованості, що свідчить про недотримання положень статей 87-89 Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Позивач зазначає, що не отримував від відповідача вимог про погашення заборгованості за договором застави, на якому вчинено виконавчий напис, у виконавчому написі невірно визначено неповернуту суму кредиту, що свідчить про недотримання вимог статті 89 Закону України «Про нотаріат» щодо даних, які мають зазначатися виконавчому написі, а також зазначає, що з дня виникнення права вимоги за договором застави минув трирічний строк звернення за вчиненням виконавчого напису. Крім цього, позивач наголошує, що за оспорюваним виконавчим написом звернено стягнення на майно в рахунок погашення штрафу за невиконання негрошових зобов`язань, проте оцінка невиконання негрошових зобов`язань носить суб`єктивний характер, а відтак не може вважати безспірною. При цьому у виконавчому написі не конкретизовано, які саме негрошові зобов`язання порушено позивачем, що унеможливлює перевірку як факту порушення, так і правильність обрахування суми штрафних санкцій. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/17390/21 за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання на 21 грудня 2021 року; залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христину Миколаївну та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року задоволено частково заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 2170, вчиненого 24 червня 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною, яким звернуто стягнення на належне [PERSON] майно, у виконавчому провадженні [NUMBER], відкритому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким Павлом Сергійовичем. Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни належним чином засвідчені копії: виконавчого напису № 9024, виданого № 2170 від 24.06.2021; усіх документів, які подані Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» для вчинення виконавчого напису № 2170 від 24.06.2021. 22 грудня 2021 року від приватного нотаріуса Барбуляк Х.М. надійшли пояснення, в яких третя особа, посилаючись на дотримання нею всіх вимог нормативних актів, які регулюють вчинення виконавчого напису, відсутність у неї обов`язку запитувати та одержувати пояснення боржника щодо заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності, просить відмовити у задоволенні позову. 28 грудня 2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову. Заперечення відповідача проти позову ґрунтуються на тому, що заборгованість за виконавчим написом була безспірною, оскільки сума у розмірі 314 491,18 грн є неповернутою сумою заборгованості за всім тілом кредиту, які відповідач має право стягнути на підставі п.п. 4.7., 4.8. кредитного договору, у зв`язку з тим, що позивач не здійснив своєчасне погашення простроченої заборгованості починаючи з 1 січня 2021 року. 20 січня 2022 року від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів на вимогу суду. Протокольною ухвалою суду від 22 лютого 2022 року відкладено розгляд справи на 22 березня 2022 року . 21 березня 2022 року представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи та про надання додаткового строку на подання відповіді на відзив. 01 квітня 2022 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якій позивач заперечує отримання ним вимоги банку та зазначив що не був проінформований про наявність заборгованості та її розміру. Зокрема, зазначає, що до відзиву на позовну заяву банк додав опис вкладення до цінного листа та квитанцію, яка підтверджує надсилання досудової вимоги, однак банком не додано документів на підтвердження вручення цього цінного листа позивачу або доказів, з яких причин листа не було вручено. За таких обставин відповідачем не доведено, що саме з вини позивача досудову вимогу не було отримано. Представник позивача наголошує, що ні умови кредитного договору, ні умови договору застави не містять положень про можливість застування штрафу за порушення негрошового зобов`язання, а тому неможливо встановити, з яких підстав банк застосував такий штраф. У зв`язку з наведеним просить задовольнити позовні вимоги. 27 травня 2022 року призначено підготовче засідання на 28 червня 2022 року. 15 червня 2022 року відповідач подав письмові пояснення по справі, в яких, зокрема, посилався на те, що позивачем не доведено, що на момент вчинення виконавчого напису у позивача була відсутня заборгованість або була інша заборгованість по кредиту, ніж та, яка зазначена у виконавчому написі. Відповідач також вказує, що нарахування штрафів за порушення зобов`язань передбачені пунктом 5.3 Кредитного договору, в тому числі у розмірі 0,4% від суми заборгованості за кредитом, щомісячно за кожен випадок порушення, невиконання або неналежного виконання обов`язків/вимог п.п. 10.1.3.1 та/або п.п. 10.1.3.3 кредитного договору, а саме порушення зобов`язань щодо страхування майна. Відмінність сум у розрахунку, що був доданий для вчинення виконавчого напису, та у досудовій вимозі, відповідач пояснює тим, що заборгованість збільшувалася у зв`язку з відсутністю дій, спрямованих на погашення заборгованості та виконання зобов`язань по кредитному договору, і становить 2 063,39 грн по відсоткам за користування кредитними коштами і 1 257,96 грн. по сплаті штрафів. Сама по собі така різниця не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості. 28 червня 2022 року представник позивача подав додаткові пояснення, в яких зазначив про недоведеність банком факту повідомлення позивача (вручення досудової вимоги) або ж факт неотримання цього повідомлення з вини позивача, вказав, що, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 4.7. кредитного договору, банк змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому вимога банку про стягнення процентів та пені, нарахованих після звернення з вимогою про дострокове погашення кредиту (за період з 12 травня 2021 року по 12 червня 2021 року), не може вважатися безспірною. Крім цього, представник позивача наголошує, що з долучених до матеріалів справи документів слідує, що звертаючись до нотаріуса з вимогою про вчинення виконавчого напису, банк надав оригінал договору застави, копію досудової вимоги, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості та її прострочення без конкретизації документів, що унеможливлює встановлення дотримання порядку вчинення виконавчого напису. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд справи по суті на 01 серпня 2022 року, повторно витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни належним чином засвідчені копії: виконавчого напису № 9024, виданого № 2170 від 24 червня 2021 року; усіх документів, які подані Акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» для вчинення виконавчого напису № 2170 від 24 червня 2021 року. 01 серпня 2022 року від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. надійшли витребувані судом документи. 01 серпня 2022 року розгляд справи відкладено на 15 вересня 2022 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 22 грудня 2017 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14651/2017. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (далі - кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених цим кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними, комісії та інші платежі, передбачені цим кредитним договором. Пунктом 2.1. кредитного договору визначено, що банк видає позичальнику кредит у сумі 444 141,80 грн на строк до 21 грудня 2024 року. Згідно з п. 2.2. кредитного договору кредит видано для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки Nissan, модель Juke, дата випуску 2017, № кузова [NUMBER] , укладеного між [PERSON] та ТОВ «Віді-Санрайз», а також для оплати страхових платежів. Як передбачено п. 3.3. кредитного договору, на момент укладення цього договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первинна процентна ставка у розмірі 14,49% річних. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого для цих періодів значення змінюваної процентної ставки. Пунктом 4.1. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені цим кредитним договором (п.п. 2.1., 4.8. кредитного договору). Відповідно до п. 4.1.1 кредитного договору, повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами протягом усього строку кредитування, відповідно до Графіку погашення заборгованості (Додаток № 1 до Кредитного договору). Водночас, відповідно до п. 4.7. кредитного договору, банк у випадках передбачених п. 2.10 кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) право банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором виникає, у разі прострочення сплати процентів, комісій, інших належних до плати платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць. Згідно з п. 4.8 кредитного договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 4.7. кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку. Як визначено п. 5.3.1 кредитного договору, позичальник сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,4% від суми заборгованості за кредитом, щомісячно за кожен випадок порушення, невиконання чи неналежного виконання обов`язків/вимог п.п. 10.1.3.1 та/або 10.1.3.3. кредитного договору. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] 22 грудня 2017 року укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до п. 1.1 якого предметом застави є рухоме майно, а саме транспортний засіб Nissan, модель Juke, рік випуску 2017, шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1598, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Заставна вартість транспортного засобу визначена сторонами у сумі 405880,00 грн. Пунктом 5.1 цього договору, зокрема, встановлено, що право звернення стягнення на предмет застави заставодержатель набуває, якщо у момент настання терміну виконання зобов`язання за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором терміни суми відсотків, комісії; неустойки (пені, штрафних санкцій). Як слідує з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 12 червня 2021 року, починаючи з 01 січня 2021 року [PERSON] припинив сплачувати щомісячні платежі по кредиту та відсотки за користування кредитом, внаслідок чого почалось прострочення заборгованості. Станом на 12 червня 2021 року сума простроченої заборгованості за кредитним договором становила 377 843,16 грн. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору АТ «Кредобанк» 13 травня 2021 року направило [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань № 27-7669650/21 від 12 травня року, що підтверджується списком згрупованих відправлень «89/ДНА», фіскальними чеками, накладною 0500387723016 та описом вкладення до цінного листа, а також 12 травня 2021 року зареєструвало звернення стягнення, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. 22 червня 2021 року АТ «Кредобанк» звернулось до приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Барбуляк Х.М. із заявою про вчинення виконавчого напису, до якої було додано: кредитний договір №14651/2017 від 22 грудня 2017 року, договір застави від 22 грудня 2017 року, розрахунок заборгованості за договором кредиту, досудову вимогу від 12 травня 2021 року, список згрупованих відправлень "89/ДНА" та опис цінного листа, меморіальний ордер про надання кредиту, а також рух коштів по рахунку [PERSON] за період з 22 грудня 2017 року по 12 червня 2021 року. 24 червня 2021 року приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Барбуляк Х.М. вчинила виконавчий напис про звернення стягнення на рухоме майно, а саме: автотранспорт, марка і модель автотранспорту NISSAN JUKE, 2017 року випуску, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1598, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] , яке належить [PERSON] і яке передане в заставу АТ «Кредобанк» в рахунок задоволення вимог АТ «Кредобанк» за період з 1 січня 2021 року по 12 червня 2021 року включно, в тому числі: 314 491,18 грн неповернутої суми кредиту; 24 644,76 грн. - прострочені відсотки, 38 707,22 грн. - штраф за невиконання негрошових зобов`язань; 2 500 - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 380 343,16 грн. Визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є предметом спору у цій справі. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як передбачено частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору АТ «Кредобанк» скористалося своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктами 4.7., 4.8. кредитного договору, направивши 13 травня 2021 року [PERSON] вимогу щодо дострокового погашення кредиту у повній сумі та сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, а також штрафних санкцій. Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною першою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Так, відповідно до пункту 5.3 договору застави передбачено право Банку звернути стягнення на предмет застави у судовому порядку - за рішенням суду, у позасудовому порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). За змістом статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. У пункті 1 Переліку документів передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису нотаріуса подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) зазначено, що, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». У частинах першій, третій статті 24 цього Закону установлено, зокрема, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Така вимога узгоджується з частиною першою статті 27 вказаного Закону, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тобто для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 вересня 2022 року у справі №465/7042/19, які відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим кредитним договором. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2022 року у справі № 720/894/20. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що АТ «Кредобанк» направляло [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак Банк не надав доказів отримання позивачем цього повідомлення, а відтак, і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Зазначене свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення заставодавця. Факт отримання повідомлення також заперечував позивач у наданих заявах по суті спору. Крім цього, повідомивши позивача вимогою від 12 травня 2021 року про намір звернути стягнення на предмет застави відповідач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. За таких обставин нарахування банком процентів та інших платежів (штрафу) після настання встановленого ним строку виконання основного зобов`язання є необґрунтованим і суперечить закону (зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц). Отже, суд дійшов висновку, що виконавчий напис вчинено нотаріусом шляхом звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення в тому числі відсотків та штрафу, які банк не мав права нараховувати та стягувати з позичальника. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої, другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зазначене вище дає підстави для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Таким чином позовні вимог підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved