Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 02 грудня 2014 року відповідачка отримала кредит у розмірі 72229,85 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КТ «Приватбанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules, складають між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами в яких Клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у Клієнта перед банком. Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконувала належним чином, а саме: не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 145313 грн. 24 коп., з яких: 0,00 грн. - заборгованість за кредитом, 39209,88 грн. -заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн.-заборгованість за комісією; 106103,36 грн. - заборгованість за пенею; 0,00 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, яку просить стягнути з відповідачки, а також понесені судові витрати. Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 травня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 145313 грн. 24 коп. та судовий збір в сумі 2179 грн.70 коп.(а.с. 86). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 липня 2021 року скасоване вказане заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 травня 2020 року, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 08 листопада 2021 року о 16 год. 00 хв. 08 листопада 2021 року протокольною ухвалою суду вирішено витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» виписку по рахунку за генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості, витребувано матеріали цивільної справі № 591/359/16-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, явка представника позивача визнана судом обов`язковою, розгляд справи відкладено до 09 лютого 2022 року, о 16 год. 00 хв.,. 20 січня 2022 року від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Буланова О.М. надійшов відзив на позов, в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить суд звернути увагу на те, що те, що згідно п. 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 02 грудня 2014 року, починаючи з 32 дня порушення заборгованість вважається простроченою. Отже, з часу настання строку повернення кредиту та права позивача дострокової вимоги по кредиту припиняється права позивача нараховувати відсотки. Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 травня 2020 року було достроково розглянуто кредитну заборгованість з відповідача за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 02 грудня 2014 року, яка відповідачем сплачена в повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з цим, також припинилося право позивача нараховувати відсотки та пеню по кредиту. У розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 06 жовтня 2015 року, що міститься у справі № 591/359/16-ц прострочена заборгованість виникла з 20 січня 2015 року. З урахуванням п. 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 02 грудня 2014 року, починаючи з 32 дня порушення заборгованість вважається простроченою, строк повернення кредиту вважається таким, що наступив. Таким чином, якщо рахувати з 20 січня 2015року+ 32 дні строк повернення кредиту вважається таким, що наступив 01 березня 2015року, тому після цього строку відсотки та пеня взагалі не повинні нараховуватися. У підписаній відповідачкою Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості від 02 грудня 2014 року відсутні відомості про те, з якими саме затвердженими Умовами та Правилами, Тарифами була ознайомлена та дала згоду відповідачка, а також відсутні відомості про розмір пені. Пункт 2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 02 грудня 2014 року передбачає, що розмір пені визначається в Умовах та Правилах.Умови та Правила надання банківських послуг відповідачкою не підписані, тому розмір пені не погоджений сторонами. Аналізуючи зміст наданих Умов, вважає неможливим встановити чи діяли Умови та у якій саме редакції на момент укладання кредитного договору, з огляду на відсутність відомостей про те, з якими саме Умовами ознайомлений та погодився відповідач. Також вказує, що вимоги позивача заявлені поза межами строку позовної давності. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, застосувавши строки позовної давності (а.с.137-140). 09 лютого 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 13 квітня 2022 року у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення. 10 лютого 2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що станом на 25 листопада 2019 року заборгованість складає - 145313,24 грн. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 квітня 2016 року по справі №591/359/16-ц задоволено позов банку про стягнення заборгованості станом на 06 жовтня 2015 року. Оскільки договірні правовідносини між сторонами не припинилися, Банк продовжує здійснювати нарахування заборгованості за відсотками та пенею. Таким чином, прийняття рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 квітня 2016 року по справі № 591/359/16-ц не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами Договору і не тягне за собою припинення договору. Згідно умов договору строк виконання зобов`язань спливає 31 грудня 2017 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача до спливу строку позовної давності.У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Просить суд задовольнити вимоги банку в повному обсязі (а.с.151-154). Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справа призначена до розгляду на 07 вересня 2022 року, 16 год. 00 хв. В зазначене судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, при подачі позову надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в судове засідання не з`явилася. Від представника відповідачки - адвоката Буланова О.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти вимог позову заперечує. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 07 грудня 2010 року відповідачка [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг (а.с. 9). Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 02 грудня 2014 року відповідачка отримала кредит у розмірі 72229, 85 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 9-10). Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 квітня 2016 року у справі №591/359/16-ц, провадження №2/591/740/16 позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 79897,46 грн. заборгованості за кредитним договором та 1378 грн. судових витрат (а.с. 107, а.с.54-55 справи №591/359/16-ц, провадження №2/591/740/16). Вказаним рішенням встановлено, що позивач та відповідач 02 грудня 2014 року уклали договір про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк, відповідно до якого відповідач отримав кредит у формі встановлення кредитного ліміту під 18 % річних. За умовами договору відповідач мав повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним. Станом на 06 жовтня 2015 року відповідач має перед банком заборгованість з повернення тіла кредиту 71277,18 грн., 3999,51 грн. заборгованості зі сплати відсотків та 4620,77 штраф визначений п. 2.2 угоди. Загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 79897,46 грн. Вказані висновки суду підтверджуються розрахунком заборгованості наведеною позивачем. За нормами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до п. 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 02 грудня 2014 року, укладеної між сторонами, згідно ст. 212, 611, 615 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах і правилах більш ніж на 31 день, за зобов`язаннями, строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення заборгованості за кредитом, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 4620 грн. 00 коп. Позивач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, звернувшись в 26 січня 2016 року до суду з позовом про примусове стягнення вказаних коштів в судовому порядку з відповідачки. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги банку. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В зв`язку з ухваленням рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 квітня 2016 року про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором, припинилось зобов`язання за цим кредитним договором, а тому підстави для нарахування процентів, відсутні. Ухвалене рішення суду від 11 квітня 2016 року свідчить про дострокове стягнення заборгованості й закінчення строку дії кредитного договору. Правовий висновок щодо цього викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16ц (провадження№ 14-318цс18), згідно якої суд касаційної інстанції відступив від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 06 липня2016 року у справі № 6-1199цс16. За таких обставин необхідно у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Outcome: dismissed