Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є юридичною особою, предметом діяльності якої є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, систем та обладнання об`єктів соціального побутового призначення, зокрема, технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонт. Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 1/0/5-10 від 20.01.2010 житловий будинок [ADDRESS] передано позивачу в експлуатацію та обслуговування. Відповідачка є власницею кв. [ADDRESS] . Між позивачем та відповідачем 27.07.2011 укладено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. У зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань утворилась заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з липня 2018 року по грудень 2019 року в розмірі 10 570,32 грн. Згідно ст. 625 ЦК України нараховано інфляційну складову боргу в розмірі 408,03 грн та 3% річних у розмірі 162,60 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31.01.2022 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив позовні вимоги задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надавала, причини неявки не повідомила, не подала відзив. Суд розглянув справу за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280, 281 ЦПК України та з позицією представника позивача викладеної в заяві, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню з огляду на таке. ТОВ «Ковальська - житлосервіс» є юридичною особою, предметом діяльності якої є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним і фізичним особам. Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 1/0/5-10 від 20.01.2010 житловий будинок [ADDRESS] передано ТОВ «Ковальська - житлосервіс». На підставі свідоцтва про право власності від 09.02.2021 серії [NUMBER] відповідачці на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . 27.07.2011 між ТОВ «Ковальська - житлосервіс» та [PERSON] укладено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідачка як власник та споживач житлово-комунальних послуги, згідно ст. 156, 162 ЖК України, зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідачка у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 27.07.2011 за період з липня 2018 року по грудень 2019 року має заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 10 570,32 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки відповідачкою не виконуються зобов`язання щодо сплати отриманих від позивача послуг з утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Розмір якої відповідачкою не спростований, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по сплаті послуг щодо утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 10 570,32 грн за період з липня 2018 року по грудень 2019 року. Позивач також вказує на те, що окрім стягнення заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території, відповідачка має сплатити інфляційні втрати в розмірі 408,03 грн та 3% річних в розмірі 162,60 грн, на підтвердження чого надав відповідний розрахунок. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. З огляду на те, що відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідачку.

Outcome: approved