Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) в серпні 2020 року звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), третя особа - Департамент містобудування та архітектури виконавчого комітету Київської міської державної адміністрації, про визнання недійсним договору купівлі-продажу рухомого майна (надалі за текстом - третя особа 1). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що у період перебування у шлюбі із [PERSON] за спільні кошти подружжя були придбані споруди (конструкції, павільйони, кіоски), що розташовані за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Після смерті її чоловіка, позивачу стало відомо про наявність Договору купівлі-продажу рухомого майна від 01.04.2020 року, укладеного між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та відповідачем (надалі за текстом - договір від 01.04.2020), згоду на укладення якого позивач не надавала, продаж такого майна не відповідав інтересам родини. Вважає, що її чоловік не продавав та не мав наміру укладати договір від 01.04.2020, а відповідач, за допомогою шахрайських дій, заволодів спільним майном подружжя. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.08.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 08.09.2020 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом з квитанцією про сплату судового збору. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якій зазначив про безпідставність позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. Позивачем була подана до суду відповідь на відзив, а відповідачем подані заперечення, якими кожна із сторін підтримувала свою заявлену позицію у даному спорі. Від третьої особи 1 на адресу суду 25.11.2020 року надійшли пояснення, відповідно до яких, згідно з даними бази «Містобудівний кадастр Києва» на підставі заяв фізичної особи-підприємця [PERSON] та відповідача, а також договору купівлі-продажу тимчасових споруд третьою особою 1 здійснено переоформлення тимчасових споруд з фізичної особи-підприємця [PERSON] на відповідача. Також у поясненнях зазначено, що третя особа, при переоформленні договорів щодо пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою на розміщення тимчасових споруд, не встановлює обов`язку щодо надання документів, що підлягають нотаріальному посвідченню, в тому числі договору купівлі-продажу тимчасових споруд. В судовому засіданні 26.01.2021 року представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 26.01.2021 року клопотання задоволено, витребувано у Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Київської міської державної адміністрації докази - завірені належним чином копії: всіх заяв фізичної особи-підприємця [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Київської міської державної адміністрації та документів, які були додані до таких заяв у період з 01.01.2005 року по 07.04.2020 року; всіх заяв фізичної особи-підприємця [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Київської міської державної адміністрації та документів, які були додані до таких заяв у період з 01.01.2005 року по 07.04.2020 року; акту приймання-передачі майна, за яким фізична особа-підприємець [PERSON] відповідно до Договору купівлі-продажу рухомого майна від 01.04.2020 року зобов`язаний був передати фізичний особі-підприємцю [PERSON] тимчасові споруди, який є підтвердженням передачі таких споруд та правовою підставою для укладання Департаментом містобудування та архітектури виконавчого комітету Київської міської державної адміністрації договору на такі споруди щодо пайової участі в утриманні об`єкта архітектури; витребувано у Департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Київської міської державної адміністрації доказ - інформацію, якого числа та яким способом (поштового зв`язку чи іншим способом) Департаментом містобудування та архітектури виконавчого комітету Київської міської державної адміністрації була отримана заява від фізичної особи-підприємця [PERSON] від 01.06.2020 року з проханням переоформити на фізичну особу-підприємця [PERSON] об`єкти, із зазначенням вхідного номера та дати реєстрації, наданням витягу з журналу реєстрації вхідної кореспонденції. 10.03.2021 року від відповідача надійшов зустрічний позов до позивача, третя особа: Департамент містобудування та архітектури виконавчого комітету Київської міської державної адміністрації, про визнання власності на тимчасові споруди. Ухвалою суд від 10.03.2021 року зустрічний позов був повернутий відповідачу, через порушення вимог ст. 193-194 ЦПК України. Ухвалою суду від 12.03.2021 року частково задоволено клопотання відповідача, витребувано у П`ятої Київської державного нотаріальної контори (03058, м. Київ, вул. Машинобудівна, б. 8) належним чином завірену копію спадкової справи [PERSON] , який помер [INFO] . 28.04.2021 року на виконання Ухвали суду від П`ятої Київської державного нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи [PERSON] , який помер [INFO] . 20.08.2021 року до суду надійшла заява [PERSON] про залучення до справи в якості третьої особи на стороні позивача. В судовому засіданні 15.09.2021 року судом залучено в якості третьої особи [PERSON] (надалі за текстом - третя особа 2). 17.08.2022 року позивачем долучені до матеріалів справи копії Рішення Подільського районного суду міста Києва від 07.12.2021 року по справі № 758/5730/21 та копії Постанови від 02.08.2022 року Київського апеляційного суду по справі № 758/5730/21, якими відповідачу відмовлено у задоволенні його позову до [PERSON] , про визнання права власності на рухоме майно (тимчасові споруди). 19.08.2021 року від третьої особи 1 на адресу суду надійшли пояснення. Зазначено, що під час оформлення документації за спірними спорудами від заявників не вимагалися документи на підтвердження права власності, оскільки, таке підтвердження не передбачене чинним законодавством. В судове засідання 14.09.2022 року з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник третьої особи 1 в судове засідання 14.09.2022 року не з`явився, у поясненнях просив розглядати справу за відсутності третьої особи 1 (її представників). Представник третьої особи 2 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату та час засідання повідомлялися належним чином. Відповідачем подане клопотання про відкладення розгляду справи з причин, які не були судом визнані за поважні, а тому суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебувала у шлюбі із [PERSON] з 07.06.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 07.06.1996 року (а.с. 12, т.1). Під час перебування у зареєстрованому шлюбі були придбані 57 споруд (конструкції, павільйони, кіоски), які розташовані у [ADDRESS] та по [ADDRESS] , шляхом укладення відповідних договорів (а.с. 14-23, т.1). Зазначені 57 споруд використовувались чоловіком позивача для здійснення господарської діяльності, оскільки останній був зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується копіями дозволів на розміщення тимчасових споруд та інформаційних талонів (а.с. 24-65, т.1). Відповідно до свідоцтва про смерть від 08.04.2020 серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 72 т.1). Позивач, звернувшись після смерті чоловіка до третьої особи 1 із заявою щодо переоформлення інформаційних талонів на вищезазначені споруди, дізналась про наявність оскаржуваного договору купівлі-продажу рухомого майна від 01.04.2020 року, укладеного між ФОП [PERSON] та відповідачем. Відповідно до умов даного договору, ФОП [PERSON] передав у власність відповідача майно - тимчасові споруди № 2159, 2165, 2166, 2169, 2171, 2173, 2174, 2187, 2304, 2306, 2312, 2319, 2320, 2323, 2357, 2360, 2374, 2376, 2378, 2384, 2388, 2391, 2396, 2421, 2424, 2428, 2432, 2435, 2439, 2441, 2444, 2447, 2452, 2457, 2459, 2463, 2474, 2479, 2482, 2487, 2494, 2504, 2505, 2509, 2511, 2514, 5470, 6478, 6479, 6480, 6463, 6486, 7684, 7686, 7691, 7706, 7717 за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , загальною вартістю 147 000,00 грн (а.с. 74-75, т.1). У позовній заяві позивач стверджувала, що у оскаржуваному договорі від 01.04.2020 року підпис [PERSON] не відповідає його підпису, а тому є підробленим. Крім того, ФОП [PERSON] не був власником тимчасових споруд № 2159, 2165, 2166, 2169, 2171, 2173, 2174, 2187, 2304, 2306, 2312, 2319, 2320, 2323, 2357, 2360, 2374, 2376, 2378, 2384, 2388, 2391, 2396, 2421, 2424, 2428, 2432, 2435, 2439, 2441, 2444, 2447, 2452, 2457, 2459, 2463, 2474, 2479, 2482, 2487, 2494, 2504, 2505, 2509, 2511, 2514, 5470, 6478, 6479, 6480, 6463, 6486, 7684, 7686, 7691, 7706, 7717, що вказані у договорі від 01.04.2020 року, а зазначена нумерація є нумерацією інформаційних талонів на споруди, що були видані третьою особою 1 після укладання з ФОП [PERSON] договорів щодо пайової участі в утриманні об`єктів благоустрою. Позивачем додано відповідні докази звернення 25.05.2020 року із заявою до Подільського РВ НП України із заявою щодо протиправних дій відповідача, відповідна інформація внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020100070001694 (а.с. 89-90, т.1). Постановою від 27.07.2020 року позивача було визнано потерпілою в рамках кримінального провадження (а.с. 91-92, т.1). Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової комплексної комісійної товарознавчої та будівельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні № 12020100070001694 від 25.11.2021 року за № 22458/21-54/22459/21-56/27002/21-42, ринкова вартість спірних тимчасових споруд станом на 01.04.2020 року становила 6 757 419,50 грн. Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду Петрова Д.В. від 26.11.2021 року по справі № 758/16535/21, про долучення якої позивачем було подане клопотання, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12020100070001694 від 26.05.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України на 12 місяців, тобто до 27.11.2022 року. Відповідно до повідомлення Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 09.09.2020 року, до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов лист адвоката АО «Український адвокат» Павла Кікени (який є представником відповідача по даній справі) про проведення на договірних умовах комплексної судової почеркознавчої експертизи в кримінальному провадженні № 12020100070001694. Проведення експертизи визнано неможливим у зв`язку із відсутністю досліджуваного документа (договору від 01.04.2020 року) та порівняльного матеріалу (а.с. 51-54, т.3). Відповідно до п.1 ст. 202 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як передбачено п. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved