Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

24 грудня 2021 року позивачка звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 04 червня 2005 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Під час шлюбу у позивачки та відповідача народились діти, а саме: [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , 2011 року народження. 27 січня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дітей та встановлення розміру аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дешко Н.М., який було зареєстровано в реєстрі за №181 (далі - Договір). Під час укладення Договору прізвище позивачки було « [PERSON] », однак вказане прізвище змінено позивачкою на « [PERSON] », про що складено актовий запис 02 грудня 2020 року за № 96. Відповідно до п. 1.1 Договору, вказаний Договір укладено стосовно місця проживання дітей, участі батьків у вихованні дітей та встановлення розміру аліментів та додаткових витрат на утримання батьком дітей: -малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] ; -малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 1.11 Договору у зв`язку з тим, що діти постійно будуть проживати разом зі своєю матір`ю (позивачкою), батько (відповідачем) надає матері (позивачці) утримання (аліменти) для дітей, а також здійснює інші виплати, встановлені цим Договором. Згідно із п. 1.13 Договору аліменти сплачуються батьком (відповідачем) щомісяця до двадцять третього числа поточного місяця у виді твердої суми, розмір якої за домовленістю сторін складає грошову суму в українських гривнях 123 000 (сто двадцять три тисячі) гривень, що еквівалентна 5000 (п`яти тисячам) доларів США по офіційному курсу НБУ на момент здійснення платежу. В разі зниження або зростання курсу долара США до української гривні менш ніж на 30% або більш ніж на 30% сторони домовились переглянути розмір аліментів. Кожного року з моменту підписання даного договору, зазначена сума аліментів буде збільшуватися щорічно на суму в українських гривнях, еквівалентну 1000 (одній тисячі) доларів США по офіційному курсу НБУ на момент здійснення платежу. Згідно з п. 1.14 Договору, виплата аліментів здійснюється батьком (відповідачем) щомісячно, не пізніше 1 числа поточного місяця за попередній місяць або щотижнево частинами таким чином, щоб сума сплачених частин протягом місяця, за який здійснюється оплата становила повний розмір аліментів зазначений у п. 1.13 або п. 1.14 даного договору. Однак відповідач порушує свої зобов`язання за вказаним Договором та не виплачує аліменти в обумовленому розмірі. Вказаний Договір передбачає можливість стягнення аліментів на підставі виконавчого напису нотаріуса. 09 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5396, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] за договором між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дітей та встановлення розміру аліментів та додаткових витрат на утримання дітей № 181 за період з 01 лютого 2020 року по 31 серпня 2021 року грошових коштів у сумі 2 377 369 (два мільйони триста сімдесят сім тисяч триста шістдесят дев`ять) гривень 10 копійок та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 28 774,00 грн. Проте, станом на дату подання позову заборгованість по аліментам відповідачем не сплачено. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно за несплату аліментів за період з лютого 2020 року по вересень 2021 року сума неустойки (пені), яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивачки, складає 2 390 095,10 грн. Розрахунок неустойки (пені) доданий до позовної заяви. Вказаний розрахунок зроблено у повній відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, якою встановлено обмеження: розмір пені не може бути більшим ніж 100% заборгованості. Під час розрахунку враховано також, що починаючи з лютого 2021 року, сума аліментів відповідно до абз. 2 п. 1.13 Договору збільшена на 1000 доларів США в еквіваленті за офіційним курсом НБУ української гривні за 1 долар США. Розрахунок збільшення суми аліментів на другому році дії договору (2021) також додається. Враховуючи, що відповідач продовжує не сплачувати аліменти, то станом на дату подання позову існує також необхідність на примусове стягнення їх за період вересень - листопад 2021 року, так як на даний період відсутній виконавчий документ або рішення суду щодо їх стягнення. Загальна сума заборгованості по аліментам за період вересень-листопад 2021 року становить 436 436,30 грн., яка складається: -вересень 2021р. - 137 945,40 грн. -жовтень 2021р. - 148 276,70 грн. -листопад 2021р. - 150 214,20 грн. Позивачка просила стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по аліментам, розрахованих на підставі Договору від 27.01.2020 між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дітей та встановлення розміру аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дешко Н.М., який було зареєстровано в реєстрі за № 181, за період вересень-листопад 2021 року у розмірі 436 436 (чотириста тридцять шість тисяч чотириста тридцять шість гривень) 30 копійок. Стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) прострочення сплати аліментів за період лютий 2020 року - серпень 2021 року у розмірі 2 390 095 (два мільйони триста дев`яносто тисяч дев`яносто п`ять гривень) 10 копійок. Стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , які у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України були належним чином повідомлені про час, день та місце слухання справи, у судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, відзив на позовну заяву не подавали. Ухвалу про відкриття провадження в справі, позовну заяву з додатками отримали 20 січня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с. 52). Заслухавши представника позивачки, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 8, 9). Судом встановлено, що 27 січня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, визначення місця проживання дітей та встановлення розміру аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дешко Н.М., який було зареєстровано в реєстрі за № 181 (а.с. 10-13). Як встановлено судом, відповідач не виконує свої зобов`язання за договором від 20 січня 2020 року та на момент подачі позовної заяви до суду має заборгованість. Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 02 грудня 2020 року, [PERSON] 02 грудня 2020 року змінила прізвище. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені - [PERSON] (а.с. 15). Частинами 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року) (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Частинами 1, 2 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у цивільній справі № 572/1762/15-ц неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання полягає у сприянні належному виконанню зобов`язання та стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує лише до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991, визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно розрахунку, наданого позивачкою розмір пені складає 2 390 095,10 грн. (а.с. 16-17). Суд погоджується із розрахунком позивачки, оскільки розрахунок заборгованості та неустойки (пені) відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, наданий розрахунок жодним чином не спростований відповідачем. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки щодо стягнення боргу за договором від 27 січня 2020 року за період за період вересень-листопад 2021 року у розмірі 436 436,30 грн. та стягнення з відповідача на користь позивачки суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період лютий 2020 року - серпень 2021 року у розмірі 2 390 095, 10 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Отже з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 11 350 гривень 00 копійок.

Outcome: approved