Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на його користь, в розмірі ј чатки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення ним 23 років. Позовну заяву мотивує тим, що між його батьками був укладений шлюб. Шлюб на сьогоднішній день розірвано. Він проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. Він навчається у навчально-науковому інституті агроекології та землеустрою Національного університету водного господарства та природокористування. Навчається на денній держбюджетній формі навчання. Період навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року. В зв`язку з цим він потребує матеріальної допомоги, а влаштуватися на роботу у нього не має змоги оскільки навчається на денній формі. У судовому засіданні позивач просив позов задовольнити з підстав у ньому наведених. Відповідач в судове засідання не з"явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність та вказав, що позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 2 000 грн. 00 коп. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 16 липня 2004 року. [PERSON] , [INFO] досягнув повноліття. [PERSON] є студентом І курсу, навчально-наукового інституту агроекології та землеустрою Національного університету водного господарства та природокористування. Форма навчання очна (денна). Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року на державній формі навчання, що стверджується довідкою № 87 від 17.06.2022 р. Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною третьою статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Встановивши, що [PERSON] досягнув повноліття, продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, суд доходить висновку, що відповідач, який є батьком [PERSON] , зобов`язаний надавати сину таку допомогу до завершення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років та може її надавати. Доказів відсутності у батька можливості надавати таку допомогу судом не встановлено. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов"язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Судом приймається до уваги те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, факт потреби останнього у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Із заяви відповідача від 15 вересня 2022 року вбачається, що останній не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь сина, який продовжує навчання у розмірі 2000 грн. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, задовільний стан здоров`я відповідача, потреби повнолітнього сина, зокрема зауважує, що він навчається на державній формі навчання, проживає вдома і не потребує витрат на проживання за місцем знаходження навчального закладу, матеріальне становище відповідача, який перебуває у працездатному віці. Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з рівності прав та обов`язків батьків, суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги до закінчення навчання. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім. Доказів про потребу стягнення коштів в більшому розмірі позивач суду не надав. Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову частково. На підставі частини першої статті 191 та статті 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 13 липня 2022 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 992грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial