Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Позивачка у липні 2022 року звернулася до суду із указаним позовом до відповідача про зміну розміру аліментів мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Шлюб між нею та відповідачем був розірваний 23.07.2010. За час шлюбу, [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 08.02.2006 із відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час визначений судовим рішенням розмір аліментів є значно меншим ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Вона отримує аліменти в розмірі 945,14 грн, а мінімальний гарантований розмір аліментів становить 1372,00 грн. Аліменти, які стягуються з відповідача в умовах значного збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання сина, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Також позивачка зазначила, що в результаті російської агресії відносно України, під час окупації міста Тростянець Сумської області була зруйнована належна їй квартира [ADDRESS] , яка є непридатною для проживання, що значно погіршило її із сином матеріальний стан. Крім того, на території російської федерації вона втратила постійну оплачувану роботу, тому була вимушена зареєструватися в Тростянецькій районній філії Сумського обласного центру зайнятості, як безробітна для отримання допомоги по безробіттю. Крім того, позивачка вказала, що відповідач сплачував аліменти на утримання своєї доньки [PERSON] , [INFO] , від першого шлюбу. Однак станом на дату подання позовної заяви доньці відповідача виповнилося 26 років, тому виплата аліментів на її утримання не здійснюється. Таким чином матеріальний стан відповідача покращився. Також позивачка зазначила, що на даний час їхній спільний син подав документи до Люботинського професійного ліцею залізничного транспорту, тому потребує значно більших матеріальних коштів у зв`язку з проживанням та навчанням у іншому місті. Посилаючись на вказані обставини позивачка просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 08.02.2006 на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 26.07.2022 було відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судовому засіданні позивачка та її представник заявлений позов підтримали повністю, із підстав указаних у ньому, просили задовольнити та не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надсилання судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання та шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, але в судове засідання повторно не з`явився з невідомих причин і не подав відзив. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , який народився [INFO] у м. Тростянець Сумської області (а.с. 18). Зареєстрована адреса місця проживання позивачки та [PERSON] значиться: [ADDRESS] (а.с. 9, 20, 22). Заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 08.02.2006 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитина - сина [PERSON] , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 05.12.2005 (а.с. 26-27). Також у вказаному рішенні зазначено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд врахував, що із відповідача стягуються аліменти на утримання іншої дитини - доньки від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку. На підставі зазначеного рішення суду, Тростянецьким районним судом Сумської області 08.02.2006 було видано виконавчий лист (а.с. 28-29). Також 23.10.2013 Тростянецьким районним судом Сумської області було видано дублікат вказаного виконавчого листа (а.с. 58). Як вбачається з повідомлення Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 14.07.2022 за №38324, у відділі виконавчої служби перебуває на виконанні виконавчий лист №2-48, виданий 23.10.2013 Тростянецьким районним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 35). З довідки виданої Тростянецькою районною філією Сумського обласного центру зайнятості від 11.07.2022 за №563 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітна з 13.04.2022 (а.с. 15). Згідно акта обстеження пошкоджень отриманих внаслідок російської агресії від 20.05.2022 та договору купівлі-продажу квартири від 27.07.1998, належна позивачці квартира [ADDRESS] , зруйнована та є непридатною для проживання (а.с. 16-17). Відповідно до повідомлення Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 31.08.2022 за №55724, у відділі виконавчої служби перебував на виконанні виконавчий лист №583/3843/14ц, виданий 12.01.2015 Охтирським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] , на період навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. 30.07.219 держаним виконавцем було закінчено виконавче провадження з підстав передбачених п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», аліменти стягнуті у повному розмірі (а.с. 81). Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, за змістом указаної норми лише одержувач має право звертатись до суду з питання зміни способу стягнення аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачкою, як одержувачем аліментів заявлені позовні вимоги про зміну розміру стягнення аліментів, що узгоджується з вимогами чинного законодавства. При визначенні розміру аліментів суд враховує, пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, зокрема те, що відповідач є особою працездатного віку, а також те, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів, які були визначені у частці від заробітку відповідача, погіршилося матеріальне становище отримувача аліментів. Також збільшився установлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину. Крім того, змінилися обставини з урахуванням яких суд визначав розмір аліментів на утримання [PERSON] , зокрема те, що з відповідача стягувалися аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою та на її утримання аліменти вже не стягуються. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів з 1/6 частини на 1/4частину усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Суд вважає, що саме вказаний розмір аліментів буде відповідати вимогам розумності та справедливості, а також зможе забезпечити дитині належний та достатній рівень матеріального утримання. Отже позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у новому розмірі підлягають стягненню з відповідача з дня набрання даним рішенням законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. Також з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню кошти на відшкодування фактично понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1600 грн 00 коп.

Outcome: approved