Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Заявник звернулася до суду із заявою, у якій просить звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав строком на 6 місяців, в якій просить заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати у місці проживання (перебування) з\~ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( кімната [NUMBER] ); заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (кімната [NUMBER] ) та інших місць частого відвідування й перебувати одночасно з нею в цих місцях. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який розірвано 24 травня 2001 року, проте вони разом проживали до червня 2022 року за однією адресою. Зазначає, що [PERSON] систематично вчиняє стосовно неї фізичне та психологічне насильство. Нею декілька разів викликалися працівники поліції за її заявами про вчинення [PERSON] домашнього насильства.\~\~Постановами Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2017 року та 01 серпня 2022 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 25 червня 2022 року працівниками відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] серія АА №203654 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього психологічного насильства відносно [PERSON] . В зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити. У судовому засіданні заявник та представник заявника заяву підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, додатково пояснили, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, неодноразово лікувався від алкогольної залежності, систематично вчиняє щодо заявника фізичне насильство та принижує її нецензурними словами. Окрім цього, зазначили, що [PERSON] має у власності особистий будинок в с.Вуйковичі Мостиського району Львівської області, де він проживав під час того, як відносно нього працівниками поліції двічі було винесено терміновий заборонний припис строком на 5 діб. В зв`язку з наведеним, просять заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , який будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, зокрема телефонограмою про виклик в судове засідання на номер телефону, який він особисто вказав при складанні на нього працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення /а.с.16/, до суду не з`явився, проте його неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Згідно з ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. З урахуванням викладеного і ст. ст. 128-131, 223, 350-5 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який розірвано 24 травня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] /а.с.5/. Як убачається з матеріалів справи, 28 травня 2009 року виконавчим комітетом Львівської міської ради видано ордер на житлове приміщення ГО №027616 [PERSON] з сім`єю з п`яти чоловік на право зайняття в порядку обміну житлового приміщення квартири за адресою: [ADDRESS] (кімната [NUMBER] ). До складу сім`ї належать [PERSON] , її колишній чоловік [PERSON] , її доньки [PERSON] , [PERSON] та внучка [PERSON] /а.с.4/. Зі заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису убачається, що [PERSON] неодноразово вчинялось фізичне насильство щодо заявника. Відповідно до висновку експерта Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи №2612 від 04 серпня 1999 року у [PERSON] встановлено діагноз: виявлено синці на обличчі, на лівій руці, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 31 липня 1999 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я /а.с.6/. Відповідно до довідки Міського травматологічного пункту №1 від 23 жовтня 1998 року №641 у [PERSON] виявлено струс головного мозку, забійні гематоми обидвох виличних ділянок, забійні гематоми грудної клітки спереду /а.с.7/. З листа начальника Залізничного РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області Пісного Б.М. від 10 грудня 1998 року убачається, що заява [PERSON] відносно [PERSON] розглянута та в порушенні кримінальної справи відмовлено, а [PERSON] офіційно попереджений про недопустимість антигромадської поведінки по місцю проживання /а.с.7/. З листа начальника Залізничного РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області Криштановича М.Ф. від 06 червня 2005 року убачається, що заява [PERSON] відносно [PERSON] розглянута та в порушенні кримінальної справи відмовлено, а з [PERSON] проведено профілактичну бесіду в ході якої йому винесено офіційне застереження про недопустимість антигромадської поведінки в майбутньому /а.с.8/. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18 січня 2017 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та визнано винним у вчиненні домашнього насильства відносно [PERSON] /а.с.9/. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 01 серпня 2022 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та визнано винним у вчиненні домашнього насильства відносно [PERSON] /а.с.3/. 25 червня 2022 року працівниками відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] серія АА №203654 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього психологічного насильства відносно [PERSON] /а.с.10/. Окрім цього, судом встановлено, що у провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходиться протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ №299222 складений працівниками відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області відносно [PERSON] за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, згідно з яким останній 08 серпня 2022 року близько 15 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] (кімната [NUMBER] ), вчинив домашнє психологічне домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , а саме виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та принижував її /а.с.16/. \~ У ст.3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. \~\~\~\~\~\~ Ст. 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Положеннями ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом N 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Приписами частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. З системного аналізу вказаних норм вбачається, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Судом достовірно з`ясовано, що 01 серпня 2022 року заінтересовану особу [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявника, а 08 серпня 2022 року відносно нього був знову складений протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Верховний Суд у постанові від 26\~вересня 2019\~року у\~справі №\~452/317/19-ц зробив висновок, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП ) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису. Судом встановлено, що заінтересована особа [PERSON] та заявник проживають спільно за адресою: [ADDRESS] (кімната [NUMBER] ). Разом з тим, як убачається з пояснень заявника наданих в суді, [PERSON] має у власності особистий будинок в с.Вуйковичі Мостиського району Львівської області, а відтак житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] не є його єдиним місцем проживання. Верховний Суд у постанові від 28\~квітня 2020\~року у\~справі №\~754/11171/19 зробив висновок, що\~тимчасове\~обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою\~забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Таким чином, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд вважає,\~ що вимоги [PERSON] про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони [PERSON] перебувати у місці проживання - перебування заявника, у квартирі за адресою: [ADDRESS] (кімната [NUMBER] ) та заборони йому наближатися на відстань ближче 300 метрів за цією адресою та інших місць частого відвідування заявника, підлягають задоволенню та є легітимним заходом втручання у права заінтересованої особи [PERSON] у користуванні вказаним житлом. \~\~\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і тому підлягає задоволенню у спосіб, який просить заявник, а, отже, є необхідність в ухваленні судового рішення про видачу обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Outcome: approved