Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

21 березня 2017 р. позивачі звернулись з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнили та зазначили, що позивачка будучи в шлюбі з відповідачем шляхом укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбала нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 76,1 кв.м, житловою площею 34,0 кв.м, що складається з житлового будинку під літ. «А,а», споруди 1-5; та земельну ділянку площею 0,250 га, що призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: 5123782500:02:001:0080, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі відповідно - «спірна ділянка», «спірний будинок» або «спірне нерухоме майно»), продавцем даної угоди була позивачка [PERSON] покупцем був [PERSON] , при цьому фактично покупцем була позивачка [PERSON] , в зв`язку з тим, що врегулювати спір позасудовим шляхом недопустимо, а тому позивачка [PERSON] просить визнати вищевказані договори купівлі-продажу нерухомого майна удаваним та визнати за нею право власності на вищевказане нерухоме майно. Позивач підтримав свої позовні вимоги, подав заяви з якої видно, що на позові наполягає просить розглянути справу на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, 29.08.2022 р. на адресу суду надійшла заява підписана відповідачем про визнання позову. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. до суду не з`явилась при цьому направила заяву з якої видно, що справу просить розглянути в її відсутність на підставі поданих документів. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] до суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] до суду не з`явився, в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про смерть. Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 235 ЦК України що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Так судом встановлено, що [PERSON] [INFO] будучи членом сім`ї відповідача [PERSON] , [INFO] (мати дружини) передала [PERSON] гроші в розмірі 5 000 дол. США. (що є еквівалент 40400 грн.) за майбутнє придбання спірного нерухомого майна. Підготовкою документів для реалізації нерухомого майна займався третя особа [PERSON] , за гроші які були надані з боку позивачки, що підтверджується матеріалами справи. Позивачка [PERSON] була власником спірного нерухомого майна, а саме земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.15.2008 року; житлового будинку на підставі рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 25.04.2008 року. В ході судового розгляду представник позивачки [PERSON] підтвердив, що фактично гроші на виготовлення документів та після договору вона отримала від позивачки [PERSON] 24 травня 2013 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу житлового буднику згідно якого позивачка [PERSON] (продавець) передала у власність (продала) а відповідач [PERSON] (покупець) прийняв у власність (купив) належний продавцю на підставі приватної власності житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями який складається з житлового будинку під літ. «А,а», загальною площею 76,1 кв.м, житловою площею 34,0 кв.м, споруди 1-5, розташований за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Наталією Федорівною, який зареєстровано в реєстрі за №917. 24 травня 2013 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки згідно якого позивачка [PERSON] (продавець) передала у власність (продала) а відповідач [PERSON] (покупець) прийняв у власність (купив) належний продавцю на підставі приватної власності земельну ділянку площею 0.250 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); кадастровий номер: 5123782500:02:001:0080, розташований за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Наталією Федорівною, який зареєстровано в реєстрі за №919. Вартість спірного житлового будинку складає 126500 грн., вартість спірної земельної ділянки складає 164 700 грн., сторонами не оспорюється. Повний розрахунок з [PERSON] як продавцем відчуженого спірного нерухомого майна здійснила сама позивачка [PERSON] , тобто фактично виконувала обов`язки покупця за вищевказаними договорами. Після укладення вищевказаного договору відповідач [PERSON] у спірному житловому будинку не проживав, витрати на комунальні послуги здійснювала позивачка, оригінали правоустановчих документів знаходяться у позивачки [PERSON] . Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що даний правочин є удаваним. «…Удавані правочини вчиняються з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді мали на увазі (ч.1 ст.235 ЦК). Отже, в даному випадку завжди має місце укладення двох правочинів: 1) реального правочину, вчиненого з метою створити певні юридичні наслідки; 2) правочину, вчиненого для приховання реального правочину. Удаваний правочин завжди нікчемний і сам по собі жодних юридичних наслідків не породжує. Сторони, здійснюючи удаваний правочин, приховують іншу юридичну дію, іншу мету, яку вони мали насправді на увазі… …Реальний (прихований) правочин може бути дійсним або недійсним. Якщо правочин, який сторони насправді вчинили, відповідає вимогам закону, відносини сторін регулюються правилами, що його стосуються… …З огляду на наведені нормативні положення вбачається, що закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосувати до відносин сторін норми, що регулюють правочин, який сторони дійсно мали на увазі. На відміну від фіктивного, удаваний правочин, тобто правочин, який вчинений, щоб приховати інший, має на меті виникнення правових наслідків, але не тих, які афішуються фактом його вчинення. Фактично сторони прагнуть до вчинення іншого правочину. Дефектність прикриваючого правочину очевидна. Тобто удаваний правочин вчиняється для прикриття іншого правочину, внаслідок чого наявні два правочини - той, що прикривається, тобто прихований, і удаваний - такий, що прикриває перший правочин. Проте встановити таку наявність так само непросто, як і в разі фіктивного правочину - воля сторін цього правочину також інша, ніж та, що сприймається як наслідок зовнішніх дій. Тобто очевидно, що воля і волевиявлення в цьому випадку різняться, і причиною цьому є приховування дійсної мети правочину... …Його мета полягає не тільки в тому, щоб приховати дійсну волю сторін, а й спричинити інші наслідки, які випливають із правочину, що прикривається. Саме в цьому і полягає дійсна воля сторін удаваного правочину. Для кваліфікації удаваного правочину важливо, щоб частина умов удаваного і прихованого правочину збігалася...». Дана позиція знайшла своє відображення в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказується: З урахуванням вищевказаного суд вважає можливим визнати вищевказані договори купівлі-продажу нерухомого майна удаваним в частині покупця та визнати покупцем за даними договорами позивачку [PERSON] . Оскільки позивачка [PERSON] є дійсним покупцем за вищевказаними нотаріально посвідченими договорами на час розгляду справи позивачка [PERSON] фактично розпоряджається, володіє та користується спірним нерухомим майном, суд приходить до висновку, що у позивачки [PERSON] виникло право власності на спірне нерухоме майно. Позивачі при поданні позову сплатили судовий збір в повному обсягу, питання про розподіл судових витрат сторони не ставили, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved