Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 30 жовтня 2020 року до його повноліття. 03 серпня 2022 року [PERSON] заявила до суду позов, в якому просить змінити спосіб аліментів, визначивши їх у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання до суду цього позову, до досягнення дитиною повноліття. Підставою для позову названо обставину, що раніше судом було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно; на сьогоднішній день такий розмір аліментів не може задовольнити потреби дитини; відповідач з моменту стягнення з нього аліментів покращив своє матеріальне становище, оскільки зміг придбати два автомобілі. Ухвалою від 03 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с. 38). Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження, копією позовної заяви та додатками до позову відповідачу було вручено 02 вересня 2022 року (а.с. 40). 12 вересня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з доказами на обґрунтування заперечень проти позовної вимоги [PERSON] (а.с. 41-48). Так, у відзиві зазначається, що у позовній заяві висновок про покращення його матеріального становища зроблено на підставі експертного висновку про вартість автомобілів, які він набув у власність після прийняття рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивача, але реальна їх вартість зазначена у відповідних договорах купівлі-продажу по 5 тисяч гривень кожен; він не має регулярного достатнього заробітку щомісяця; крім того він має на утриманні ще одного сина, матері якого також сплачує аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно. Відповідач просив відмовити в позові повністю. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України); розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 279 ЦПК України). За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступного: Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08 грудня 2020 року, яке набрало чинності 12 січня 2021року (а.с. 15-18), відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи із 30 жовтня 2020 року до його повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Абзац 2 частини 3 ст. 181 СК України передбачає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як зазначалося вище, приписами ч. 3 ст. 181 СК України законодавець не пов`язує питання способу стягнення аліментів із бажаннями відповідача і не надає право суду вирішувати питання способу стягнення аліментів на власний розсуд, а наділяє лише позивача правом обирати конкретний спосіб стягнення аліментів. Отже, вимога [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів підлягає до задоволення. В ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи стягувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, і на підставі ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується судом при ухваленні рішення у цій справі. У зв`язку з цим суд має перевірити факт зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року у справі № 139/859/20, яке набрало чинності 12 січня 2021 року (а.с. 11-14), шлюб між сторонами припинено. Відповідно до інформації ТСЦ МВС № 0541 від 14 червня 2022 року (а.с. 30) відповідач уже після припинення шлюбу та ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь позивача у жовтні, а потім у листопаді 2021 року придбав у власність за договорами купівлі-продажу автомобілі Skoda Octavia, 2001 року випуску, та Geely Emgrand-7, 2014 року випуску. У договорах купівлі-продажу вартість кожного автомобіля зазначена як 5 тисяч гривень. В той же час, відповідно до висновків про вартість об`єктів оцінки від 07 липня 2022 року (а.с. 31, 32), експертна грошова оцінка цих автомобілів становить, відповідно, 124890 гривень та 181380 гривень. Суд приймає до уваги вартість майна, зазначену в експертному висновку, оскільки ціна в договорі купівлі-продажу транспортного засобу вказується на розсуд сторін такого договору і не завжди відповідає його ринковій вартості; визначення ціни ТЗ в договорі своїм наслідком може мати лише відшкодування за наявності будь-яких суперечок між сторонами договору. За таких обставин, суд погоджується із позицією позивача про те, що матеріальний стан відповідача значно покращився в порівнянні із часом, коли приймалося рішення про стягнення з нього аліментів на сина [PERSON] , [INFO] . Адже він міг дозволити собі щомісяця купувати автомобіль, ринкова вартість якого сягала понад 4 тисячі доларів США. В той же час, розмір аліментів, який стягнено з відповідача за рішенням суду у твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно, відповідає майже мінімальному гарантованому розміру аліментів, визначеному у ч. 2 ст. 182 СК України. Але абзац 3 ч. 2 ст. 182 СК України передбачає, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а станом на цей день такий розмір встановлено як 2201 гривня. Отже, позивач навела достатньо доказів наявності відповідних обставин, які б давали підстави для задоволення позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів та встановлення нового розміру аліментів. Щодо визначення розміру аліментів, суд враховує наступне: При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова\~позиція викладена\~в постанові\~Верховного Суду\~України від\~05\~лютого 2014\~року №\~6-143цс13.Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20). Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлені обставини, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів: зміна матеріального стану платника\~ або одержувача аліментів, зміна сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених СК України. У ч.\~8\~ст.\~7\~СК України\~визначено,\~що регулювання\~сімейних відносин\~має здійснюватись\~з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом\~ст.\~18\~Конвенції про\~захист прав\~дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та\~ ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сімейне законодавство\~зобов`язує суд\~при визначенні\~розміру аліментів\~враховувати стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дітей\~та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів у частці від заробітку відповідача позивач заявила як 1/4 частина заробітку (доходу). Відповідач не визнав позовну вимогу взагалі, в тому числі і тому, що на його утриманні є ще один малолітній син [PERSON] , [INFO] . Дійсно,\~свідоцтвом про\~народження (а.с.\~48)\~стверджується факт\~батьківства відповідача\~щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , а рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2020 року, яке набрало чинності 22 лютого 2020 року (а.с. 46-47), - що відповідач зобов`язаний сплачувати на утримання цієї дитини аліменти в розмірі 1500 гривень. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. У цьому рішенні суд прийшов до висновку про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача і визначити його в частці від заробітку (доходу). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Зважаючи на особу платника аліментів: працездатний, фізично здорова особа, має майно, на придбання та утримання якого несе витрати, на думку суду, заявлений позивачем розмір аліментів, має задовольнити потреби дитини, і не поставить у складне матеріальне становище платника аліментів. При визначенні саме такого розміру аліментів, суд також враховує, що саме така частка заробітку (доходу) платника аліментів передбачена на одну дитину у ч. 5 ст. 183 СК України; а також, що ч. 3 ст. 182 СК України встановлено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (зокрема, з відзиву відповідача слідує, що він не має офіційного джерела доходу, але може витратити на придбання ТЗ біля 4 тисяч доларів США, при чому два місяці поспіль). Таким чином, позовна вимога [PERSON] ґрунтується на вимогах закону,\~ а тому підлягає до повного задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу -\~із дня\~подання такої\~заяви. В той же час, Верховний Суд, наприклад, постановою від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19, ухвалив судове рішення про стягнення аліментів зміненим способом з дня набрання судовим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Суд погоджується із такою позицією Верховного Суду, адже предметом цього позову є не стягнення аліментів, а зміна способу їх стягнення. Тому судове рішення підлягає виконанню після набрання ним чинності. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір\~ від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що\~ якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою\~ позовної заяви майнового характеру встановлена\~ у розмірі 1\~відсоток ціни\~позову,\~але не\~менше 0,4\~розміру прожиткового\~мінімуму для\~працездатних осіб\~та не\~більше 5\~розмірів прожиткового\~мінімуму для\~працездатних осіб (підпункт 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді, мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved