Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

14.02.2022 [PERSON] подала до Городоцького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі дві тисячі п`ятсот гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позов подано з тих підстав, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2019. Син на даний час перебуває на її утриманні та проживає разом з нею, вона водить дитину до психолога, логопеда, а також в розважальні заклади, які розвивають дитину, однак це витратно. Відповідач з часу розлучення не брав участі в фінансовому утриманні дитини, а з червня 2020 по липень 2022 перераховує 1000 грн на картку, іншим способом не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. Позивачка в судове засідання не з`явилася, 16.09.2022 подала письмову заяву про проведення засідання у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, 29.08.2022 на адресу суду надійшла заява його представника адвоката Лавренчук О.В., про визнання позову. Розгляд справи просить проводити за відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Беручи до уваги повне визнання позову відповідачем, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних міркувань. Судом встановлено, що сторони з 14.02.2016 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Львівської області від 13.09.2019 (цивільна справа № 161/12924/19). Рішення набрало законної сили 16.10.2019 (а.с.4). У шлюбі в сторін народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с.5), який проживає разом з позивачкою в будинку [ADDRESS] (а.с.7). Станом на момент розгляду справи в суді зі слів позивача [PERSON] офіційно працевлаштований, за станом здоровя не має протипоказань до фізичної роботи. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 і 8 ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до\~ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей суд враховує їх вік, стан здоров`я та матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (відповідача), якому за станом здоров`я зі слів позивачки не протипоказана фізична праця, у якого з огляду на офіційне працевлаштування дохід носить стабільний характер. Також суд враховує, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з липня 2022 встановлений у розмірі 2744 грн. З огляду на наведене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісяця, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам положення ч.1\~ст.192 СК України, згідно з якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч.6\~ст.141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З урахуванням повного задоволених вимог позивачки, яка згідно п.3 ч.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992 грн 40 коп. за подання позовної заяви позивачкою і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України. На підставі ст.ст.180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved