Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

13.11.2020 року до Березівського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 13.11.2020 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Дєткова О.Я. Ухвалою суду від 03.02.2021 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 30.06.20221 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Відповідно до розпорядження №492 від 15.12.2021 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку з відставкою судді Дєткова О.Я. На підставі викладеного 15.12.2021 року канцелярією суду проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи та визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А. Ухвалою суду від 21.12.2021 року справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 09.06.2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних на предмет спору: Раухівську об`єднану територіальну громаду Березівського району Одеської області. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2017 він є власником квартири [ADDRESS] . Нещодавно йому стало відомо, що в належній йому квартирі зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який з часу реєстрації у вказаній квартирі не проживав жодного дня. На даний час точне місце проживання відповідача не відоме. Також, позивачем в свою чергу не укладався та не реєструвався договір піднайму. Позивач вважає що його права, як власника вказаного нерухомого майна є порушеними відповідачем, а тому підлягають захисту. На підставі викладеного просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою. Відповідно до наказу Березівського районного суду Одеської області №16 -ОД від 31.08.2022 року, постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 31.12.2022 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку. Також указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 21.11.2022 року. У судове засідання 16.09.2022 року позивач не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.48). Відповідач відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надавав та в судові засідання 14.03.2022 року, 10.05.2022 року, 09.06.2022 року, 14.07.2022 року та 16.09.2022 року не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв. Судом направлялись на адресу відповідача повістки про виклик до суду (а.с.26,42, 53,64) , про те конверт повернувся з відміткою про не вручення кореспонденції, у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання (а.с.27-28), також виклик здійснювався через оголошення на веб сайті (а.с.59,68). а тому на підставі ст.128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), особа вважається такою, що належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи. Третя особа - Раухівська об`єднана територіальна громада Березівського району Одеської області у судові засідання 14.07.2022 року та 16.09.2022 року не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду справи , про що свідчать довідки про доставку електронного листа (а.с.61-63, 68). Будь-яких заяв, пояснень чи клопотань на адресу суду не надсилали, а тому розгляд справи відбувався за їх відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у спра\-ві «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільно-процесуального кодексу України (далі- ЦПК України). Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.8-11). [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] (а.с.12). Згідно довідки виконавчого комітету Березівської міської ради №06/03-36/727 від 29.04.2021 року вбачається, що за відомостями реєстру територіальної громади, місце проживання гр. [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Восход Алатирського району. Чувашія, Російська Федерація, зареєстроване з 12.09.2014 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.38). Згідно довідки №292/02-23 від 03.09.2020 року виданої виконавчим комітетом Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 29.12.1997 року, але більше 10 років зв вказаною адресою не проживає (а.с.12). Також 11.09.2020 року складено Акт обстеження проживання, в якому вказується, що сім`я [PERSON] проживає більше 5 років. За вказаною адресою зареєстрований , але не проживає більше 5 років [PERSON] [INFO] (а.с.13) Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Правова позиція ЄСПЛ відповідно до п.1 ст 8 Конвенції гарантує кожній особі крім інших прав право на повагу до її житла. Воно охоплю насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Власник майна має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство , усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з положень ст. 150 Житлового кодексу України та ст. 383 Цивільного кодексу України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає понад 10 років, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, позивач не чинить перешкоди відповідачу у користуванні житловим приміщенням, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України, немає. Доказів , які б спростовували вищевказане відповідачем та третьою особою - не надано. Таким чином, відповідач втратив право на користування житловим будинком, що належить позивачу, отже є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а тому позов підлягає до задоволення. Питання щодо розподілу судових витрат у позовній заяві позивач не ставить.

Outcome: approved