Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

25 липня 2022 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Зокрема, остання з метою реалізації права на пенсію, просила встановити факт належності їй трудової книжки [NUMBER] від 30 серпня 1982 року. Ухвалою суду від 01 серпня 2022 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку окремого провадження, у зв`язку з чим розгляд справи призначено на 10 год. 00 хв. 06 вересня 2022 року. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала / а.с.15 /. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився, заперечень на заяву не надав. Положенням ч.1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності з вимогами ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника заінтересованої особи, без фіксування судового процесу і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] , виходячи з наступного. Відповідно до ст.293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно до положення ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно із ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відповідно до положень п.п.2.11- 2.13 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок» №58 від 29 липня 1993 року, відомості про працівника записуються на першій сторінці /титульному аркуші/ трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові / повністю, без скорочення або зміни імені та по батькові ініціалами / і дата народження вказується на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Як убачається з матеріалів справи, повні анкетні дані заявника значаться як « [PERSON] , [INFO] », що підтверджується ксерокопією паспорта громадянина України. Судом встановлено, що в трудовій книжці [NUMBER] , заповненій 30 серпня 1982 року російською мовою на « [PERSON] /попередні прізвища - [PERSON] », прізвище не відповідає тому, що зазначено в паспорті - « [PERSON] ». Разом з тим, як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 14 липня 2022 року, громадянка [PERSON] після реєстрації шлюбу 14 серпня 1987 року з [PERSON] отримала прізвище « [PERSON] », що зазначено й в трудовій книжці останньої. За таких обставин, судом достовірно встановлено, що трудова книжка [NUMBER] , заповнена 30 серпня 1982 року російською мовою на « [PERSON] , [INFO] , належить заявнику - [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведене,

Outcome: approved