Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

07.10.2021 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , в якій просить суд стягнути з [PERSON] на його - [PERSON] користь матеріальну шкоду у розмірі 113 742 грн. 37 коп. та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що він - [PERSON] є власником транспортного засобу марки SUZUKI, модель - IGNIS, VIN - [NUMBER] , зеленого кольору, державний номерний знак [NUMBER] . 28.08.2020 року, як вказує позивач, між ним та [PERSON] , було досягнуто усної домовленості про продаж вищевказаного транспортного засобу за 3 500 доларів США в гривневому еквіваленті, і того ж дня, [PERSON] сплатив йому 2 500 доларів США в гривневому еквіваленті та склав розписку згідно якої, він зобов`язався решту суми - 1000 доларів США сплатити частками в розмірі 250 доларів США впродовж чотирьох місяців, а саме до 01.01.2021 р. В свою чергу, як зазначає позивач, він передав відповідачу ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сам автомобіль, і вони дійшли усної згоди про те, що після виплати останньої частки грошей, тобто після 01.01.2021 р., буде укладено договір купівлі-продажу автомобіля згідно норм чинного законодавства та переоформимо автомобіль на [PERSON] . Однак, позивач вказує, що після 28.08.2020 року та до теперішнього часу, [PERSON] не сплатив жодних грошових коштів, що, в свою чергу, спонукало його звернутися з відповідною заявою до Таїровського відділення поліції Київського відділу поліції в м. Одесі, яку було зареєстровано в ЖЄО під № 22646, та, для надання пояснень, його та [PERSON] було запрошено до відділу поліції, однак, при зустрічі у відділу поліції, [PERSON] особисто повідомив його, що ніяких грошей він виплачувати не буде. На даний час, як зазначає позивач, в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває його позовна заява до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. По суті заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що у червні 2021 року йому зателефонували та повідомили, що автомобіль марки SUZUKI, модель - IGNIS, VIN - [NUMBER] , зеленого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого він є, знаходиться на штрафному майданчику у зв`язку з несплатою ним штрафу. Приїхавши на місце, як стверджує позивач, він побачив пошкодження автомобіля, окрім того, на мотузці був прив`язаний бампер такого ж кольору, однак не від його автомобіля. Після цього, позивач зазначає, що він одразу ж звернувся до працівників з запитанням щодо побаченого, на що вони відповіли, що автомобіль був привезений до них в такому стані та, скоріш за все, на ньому хтось раніше потрапив в ДТП, окрім того, йому порадили звернутися до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції задля отримання більш детальної інформації щодо врегулювання питання знаходження автомобіля на штрафному (спеціальному) майданчику. В свою чергу, як вказує позивач, він одразу ж попрямував до вищевказаної установи, та дізнався, що 24.11.2020 р. було складено постанову саме на нього, як на власника автомобіля, серії [NUMBER] про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянку ближче 30 м. від майданчику для зупинку маршрутного ТЗ, що суттєво перешкоджало дорожньому руху, створило загрозу безпечного руху та застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн., яка в подальшому була передана на примусове виконання. 06.04.2021 року державним виконавцем відділу було оголошено у розшук його автомобіль за постановою про розшук майна боржника № 64724522. 16.06.2021 року ним було сплачено подвійний штраф та збір в цілому, в розмірі 1391 грн., у зв`язку з чим, старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Золотар О.В. винесено постанову про припинення розшуку майна боржника від 17.06.2021 р., після чого, він поїхав на штрафний майданчик задля отримання свого автомобіля. Сплативши кошти за знаходження автомобіля на штрафному майданчику, евакуатор, тощо, він також її погрузив на евакуатор та попрямував до дому. До того ж, позивач стверджує, що 16.07.2021 р., ним до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції мною було подано заяву щодо надання інформації за фактом можливої участі автомобіля марки SUZUKI, модель - IGNIS, VIN - [NUMBER] , зеленого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , у скоєні дорожньо-транспортної пригоди в період часу з 28.02.2021 року по 15.07.2021 року. Так, з відповіді Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області № С-3183/41/13/05/02-21 від 20.07.2021 р. вбачається, що 22.04.2021 року за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 160, скоєно дорожньо-транспортну пригоду, за участю автомобіля марки SUZUKI, модель - IGNIS, VIN - [NUMBER] , зеленого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , яке зареєстровано в ЄО Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області № 11603 від 22.04.2021 року. Позивач вказує, що 22.04.2011 року співробітниками управління відносно водія автомобіля SUZUKI, модель - IGNIS, державний номерний знак [NUMBER] , громадянки [PERSON] (дружина [PERSON] ), складено протокол серії ААБ № 139121 від 22.04.2021 року за ст. 124 КУпАП та за вих. №9864/41/13/04/02-21 від 30.04.2021 року було направлено для подальшого розгляду Київського районного суду м. Одеси. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2021 р. (справа №947/14494/21), [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративної правопорушення. Тобто, позивач зазначає, що постановою у справі про притягнення до адміністративної відповідальності було встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та наслідками у вигляді спричинення шкоди належному йому автомобілю. 23.06.2021 року, як стверджує позивач, він звернувся доцентру «SUZUKI» задля проведення діагностики його автомобіля та визначення вартості проведення ремонтних робот. Так, згідно акту виконаних робіт № ТО210006836 від 23.06.2021 р. було проведено діагностику ходової частини, комп`ютерна діагностика, зняття/встановлення передній бампер, встановлення бамперу переднього. Окрім того, йому було надано рахунок-фактура № С000002624 від 23.06.2021 р. на загальну суму 112 606, 05 гривень, тобто це сума, яка необхідна задля придбання матеріалів та виконання робіт. Таким чином, позивач вважає, що він, як власник транспортного засобу автомобіля марки SUZUKI, модель - IGNIS, державний номерний знак [NUMBER] , має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка відбулася 22.04.2021 року. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом про відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 01.11.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 13.12.2021 року від відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшов відзив на позов, в якому [PERSON] просила відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування наданого відзиву відповідач посилається на те, що дійсно, між її чоловіком [PERSON] та позивачем [PERSON] було досягнуто усної згоди продажу не зовсім справного транспортного засобу марки SUZUKI, модель - IGNIS, державний номерний знак [NUMBER] , про що навіть свідчить ціна транспортного засобу - 3500 доларів США, тобто транспортний засіб вже мав ряд пошкоджень, які потребували ремонту та/або зміни відповідних частин, її чоловік увесь час, з моменту передачі йому транспортного засобу, по мірі можливості займався його ремонтуванням, про що майже весь час повідомляв письмово позивача. Також, відповідач вказує, що між її чоловіком та позивачем було досягнуто усної згоди про відстрочку платежу, у зв`язку з необхідним ремонтуванням двигуна транспортного засобу, і задля якісного ремонту двигуна транспортного засобу, її чоловік домовився з позивачем про ремонтування транспортного засобу у знайомого позивача у районі Чорноморці, але по приїзду до СТО позивач разом зі своїм знайомим став погрожувати її чоловіку, на що, її чоловік визвав поліцію та написав відповідну заяву до Таїровського ВП Київського ВП у м. Одесі, і, тільки після цього, позивач у відповідь на заяву її чоловіка, подав заяву в якій позивач зазначив, що [PERSON] нібито особисто йому сказав, що ніяких грошей більш не побачить та інші нісенітниці про штрафи та розборку транспортного засобу, тощо. По суті спору відповідач зазначає, що дійсно, 22.04.2021 року вона потрапила у ДТП, але транспортному засобу, яким вона керувала - SUZUKI, модель - IGNIS, державний номерний знак [NUMBER] , було нанесено незначні пошкодження, а саме: тільки пошкодження бампера, при цьому, радіатор не було пошкоджено, при цьому, радіатор транспортного засобу з моменту передачі позивачем її чоловіку вже мав значні пошкодження та не функціонував, фари та запчастини, які вказані у рахунки-фактурі №0000002624 від 23 червня 2021 року, також пошкоджено не було. Відповідач стверджує, що вона з чоловіком придбала бампер на транспортний засіб на загальну суму 390 доларів США. На думку відповідача, для встановлення, які саме пошкодження завдано транспортному засобу та те, що витрати, які понесла потерпіла особа дійсно стосуються завданої шкоди під час ДТП, необхідно надати експертний висновок, що позивачем надано не було. З урахуванням викладеного, [PERSON] просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі. Позивач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, за допомогою телефонограми, яка зареєстрована в журналі телефонограм за №236, у судове засідання 07.09.2022 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання 07.09.2022 року не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 07.09.2022 року не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з такого. Як встановлено судом у судовому засіданні, постановою судді Київського районного суду м. Одеси Борщова І.О. від 14 червня 2021 року у справі №947/14494/21, [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, на підставі якої піддано її адміністративному стягненню в вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. Вказаною постановою судді Київського районного суду м. Одеси Борщова І.О. від 14 червня 2021 року у справі №947/14494/21 було встановлено, що водій [PERSON] 22.04.2021 о 09:20 годині, керуючи транспортним засобом Suzuki Ignis, державний знак [NUMBER] , рухаючись напроти буд. 160 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одеса, на перехресті з круговим рухом в порушення п.16.12 Правил дорожнього руху України не надала перевагу в русі транспортному засобу BMW X5, державний знак [NUMBER] , який рухався по колу, внаслідок чого допустила зіткнення автомобілів. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] , приймаючи участь в розгляді справи, визнала провину у скоєному правопорушенні, щиро розкаялася, особисто надавши пояснення, які повністю узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення, та іншими матеріалами справи. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач - [PERSON] є власником транспортного засобу автомобіля марки «SUZUKI», модель - IGNIS, державний номерний знак [NUMBER] . Судом встановлено, що на час дорожно-транспортної пригоди автомобілем марки «SUZUKI», модель - IGNIS, державний номерний знак [NUMBER] , керувала [PERSON] . Як вказує позивач, 23.06.2021 року він звернувся доцентру «SUZUKI» задля проведення діагностики його автомобіля марки «SUZUKI», модель - IGNIS, державний номерний знак [NUMBER] , та визначення вартості проведення ремонтних робот. Так, згідно акту виконаних робіт № ТО210006836 від 23.06.2021 р. було проведено діагностику ходової частини, комп`ютерна діагностика, зняття/встановлення передній бампер, встановлення бамперу переднього, загальна сума за проведені роботи склала 1 336,32 грн. Згідно рахунку-фактура № С000002624 від 23.06.2021 р., складеного ФОП [PERSON] , розмір витрат на проведення ремонту автомобіля марки «SUZUKI», модель - IGNIS, державний номерний знак [NUMBER] , та придбання матеріалів складає загальну суму 112 606, 05 гривень. Таким чином, позивач вважає, що він, як власник транспортного засобу автомобіля марки SUZUKI, модель - IGNIS, державний номерний знак [NUMBER] , має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка відбулася 22.04.2021 року, у розмірі 113 742,37 грн. Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (частина перша статті 1188 ЦК України). У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не безпосередньо на особу, яка заподіяла таку шкоду, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини особи, яка завдала шкоди. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підтвердження витрат, необхідних для проведення відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу, позивачем було надано рахунок-фактура № С000002624 від 23.06.2021 р.на суму 112 606 грн. 05 коп. та акт виконаних робіт № ТО210006836 від 23.06.2021 р. вартість яких склала 1 336 грн. 32 коп. У вищезазначених рахунку-фактурі № С000002624 від 23.06.2021 року та акті виконаних робіт № ТО210006836 від 23.06.2021 року перелічені роботи та матеріали необхідні для проведення відновлюваного ремонту автомобіля. Разом з тим, надані рахунок-фактура № С000002624 від 23.06.2021 року та акт виконаних робіт № ТО210006836 від 23.06.2021 року, в яких перелічені роботи та матеріали необхідні для проведення відновлюваного ремонту автомобіля позивача, як і надані фотокартки пошкодженого автомобіля, не підтверджують розмір заподіяних збитків транспортному засобу марки «SUZUKI», модель - IGNIS, державний номерний знак [NUMBER] , саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.04.2021 року о 09 годині 20 хвилин напроти буд. 160 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одеса, вони не є належними доказами та не приймаються судом до уваги. Будь-яких інших належних доказів на підтвердження розміру заподіяних збитків транспортному засобу марки «SUZUKI», модель - IGNIS, державний номерний знак [NUMBER] , саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.04.2021 року о 09 годині 20 хвилин напроти буд. 160 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одеса, зокрема, висновку експерта або автотоварознавчого дослідження визначення розміру матеріального збитку, завданого потерпілому внаслідок пошкодження ТЗ, позивачем суду надано не було, тому встановити реальний розмір заподіяної шкоди неможливо. Надані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог копія розписки від 28.08.2020 року від імені [PERSON] щодо зобов`язання протягом чотирьох місяців виплачувати йому - [PERSON] суму, еквіваленту 1 000, доларів США (по 250 доларів США кожен місяць), письмові звернення позивача - [PERSON] до Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі, відповіді на звернення, вимога державного виконавця, відповідь УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції, взагалі не відносяться до предмету спору та, тим більше, не підтверджують розмір заподіяних збитків транспортному засобу марки «SUZUKI», модель - IGNIS, державний номерний знак [NUMBER] , саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.04.2021 року о 09 годині 20 хвилин напроти буд. 160 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одеса. Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджуються зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. З урахуванням викладеного, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги вимоги чинного законодавства України, зважаючи на обставини, встановлені під час розгляду справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed