Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

АТ «Облтеплокомуненерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання у сумі 22122,37 грн. за період з 01.10.2015 до 31.01.2020 року, заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у сумі 5622,31 грн. за період з 01.10.2017 по 31.01.2020 року, втрат від інфляційних процесів в сумі 187,33 грн., трьох відсотків річних в сумі 214,66 грн., а також понесених судових витрат. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що АТ «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відомості щодо реєстрації права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження на нерухоме майно за вказаною адресою відсутні. Споживачем послуг за вказаною адресою є [PERSON] відповідно до Договору про надання послуг з централізованого опалення та водо нагрівання від 01.08.2006 року, який неналежно виконував зобов`язання, в порушення законодавства не здійснював оплату за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання у сумі 22122,37 грн. та централізованого постачання гарячої води (ГВП) у сумі 5622,31 грн. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 31.05.2022 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.08.2022 року представником відповідача - адвокатом Лопатка В.М., подано відзив на позовну заяву (а.с. 37-38), в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. У заперечення позовних вимог зазначив, що частина заявлених позовних вимог знаходиться поза межами трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, а тому в такій частині позовних вимог необхідно відмовити. Окрім того, позовні вимоги не можуть бути задоволені і у зв`язку з тим, що [PERSON] не проживав у спірний період в м. Чернігові та не користувався послугами, які надавав позивач за вказаною адресою. Більш того, зазначене житло є кімнатою у гуртожитку та не належить відповідачу на праві власності. 05.09.2022 року представником відповідача надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 56-60), у якій вказує, що з копії паспорту відповідача вбачається, що в період з 31.03.2011 по 12.12.2019 був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Також у в спірний період майже щомісяця саме відповідач сплачував позивачу кошти за отримані послуги, чим підтвердив факт їх споживання та обов`язковість виконання зобов`язання щодо оплати даних послуг, а отже висновки відповідача щодо безпідставності вимог позивача є необґрунтованими. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив Представник відповідача у судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Додатково повідомив, що відповідач з 2012 року жодного дня не проживав у м. Чернігові і послугами позивача за вказаною адресою не користувався, а у грудні 2019 року знявся з реєстрації за вказаною адресою шляхом подання відповідної заяви до Надвірнянської міської Ради Івано-Франківської області, оскільки раніше для зняття з реєстрації необхідно було приїздити особисто у м. Чернігів. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01 серпня 2006 року між ВАТ «Облтеплокомуненерго» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та водо нагрівання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). Згідно інформації довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №271680386 від 25.08.2021 право власності та інші речові права на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 7). Відповідно до довідки ДП ПрАТ «НАК «Надра України» «Чернігівгазнафтологія» від 10.08.2022 №18/62/339, в період з 01.10.2015 по 31.10.2020 року гуртожиток по [ADDRESS] , обліковувався на балансі їхнього підприємства (а.с. 46). Згідно розрахунку боргу за послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.10.2015 до 31.01.2020 року та за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.10.2017 по 31.01.2020 року, наданого позивачем, за адресою: [ADDRESS] , обліковується заборгованість в сумі 21122,37 грн. та 5622,31 грн. відповідно (а.с. 11, 12). За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області, [PERSON] знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 12.12.2019 року (а.с. 20). Із копії паспорту відповідача вбачається, що він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 31.03.2011 року та знятий з реєстрації за вказною адресою 12.12.2019 року, про що зроблена відповідна відмітка Надвірнянською міською Радою Івано-Франківської області (а.с. 39-40). З копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що він з 01.08.2005 року по 10.04.2012 року працював у ДП «Чернігівгазнафтологія» НАК «Надра України». З 11.04.2012 року до 26.07.2019 року працював у Західній філії ТОВ «Зірка Буковелю» (а.с. 41-42). Згідно довідки Західної філії ТОВ «Зірка Буковелю» №229 від 04.11.2019 року, [PERSON] дійсно працював з 11.04.2012 р. по 26.07.2019 р. і згідно умов працевлаштування йому надавалось тимчасове місце проживання на час виконання службових обов`язків за адресою: [ADDRESS] (а.с. 44). АТ «Облтеплокомуненерго» надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Згідно довідки про тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для населення по АТ «Облтеплокомуненерго», з 14.12.2010 тариф за опалення 1 м2 становив 3,255 грн, а за гаряче водопостачання (з рушникосуш.) 1 м3 становив 11,865 грн, з 13.06.2014 - 7,92 грн та 25,94 грн відповідно, з 31.03.2015 - 18,52 грн та 46,74 грн, з 09.06.2016 - 33,88 грн та 82,54 грн, з 05.10.2017 - 35,51 грн та 90,88 грн, з 10.12.2018 - 41,02 грн та 103,48 грн. (а.с. 15). Відповідно до приписів ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Правове регулювання відносин у сфері теплопостачання у спірний період здійснювалось Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 (далі - Правила). Так, п. 18 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Статтею 525 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного суду від 20.09.2018 року у справі №751/3840/15-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стороною відповідача у заперечення проти позовних вимог зазначається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2012 року - з часу припинення трудових відносин із ДП «Чернігівгазнафтологія», по теперішній час і про відсутність факту користування послугами, що надавались позивачем, та надано до суду належні докази факту постійного проживання останнього за іншою адресою. Позивачем у відповіді на відзив стверджується про те, що в спірний період майже щомісяця відповідач сплачував АТ «ОТКЕ» кошти за отримані послуги, чим підтвердив факт їх споживання, на підтвердження чого надано роздруківки скрін-шоту з абонентської картки по особовому рахунку відповідача, сторінка перегляду банківських виписок (а.с. 63-70). Суд критично відноситься до інформації, що міститься у вказаних роздруківках, як на підтвердження факту споживання [PERSON] наданих позивачем послуг, оскільки із вказаних роздруківок неможливо встановити, хто саме вносив часткову плату за надані послуги за зазначеною адресою. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту користування [PERSON] наданими «Облтеплокомуненерго» послугами за адресою [ADDRESS] , у період з з 01.10.2015 до 31.01.2020 року, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 2270 грн., проте у зв`язку з повною відмовою у задоволенні позовних вимог вони у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 142 ЦПК України покладаються на позивача і відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed