Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу з підстав ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України. Мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 17 жовтня 2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ). Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . Життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на спільне сімейне життя та на шлюб, кожен живе своїм життям та за своїми інтересами, тому вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб, оскільки, такий носить формальний характер. Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подала письмову заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити. Відповідач також подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, на розлучення згідний. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони зареєстрували шлюб 17 жовтня 2020 року в Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), актовий запис № 1773, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17.10.2020 року. (а.с. 5) Від подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серія [NUMBER] від 06.05.2021 року, актовий запис № 130). Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Беручи до уваги п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Судом встановлено, що життя сторін останнім часом не ладиться, між ними виникають побутові сварки та конфлікти, у них різні погляди на життя, сім`ю, кожен живе своїм життям та своїми інтересами. Дане свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї, вони втратили почуття любові та поваги, а тому збереження такого шлюбу є недоцільним, оскільки обоє наполягають на розірванні шлюбу. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, враховуючи що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved