Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому, після зміни предмету позову, просить усунути перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою з кадастровим номером 3522580900:02:000:0301 шляхом скасування рішення державного реєстратора Кундас В.А., Кіровоградська обласна філія комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району» Кіровоградської області, індексний номер рішення 44048334 від 14.11.2018 року про припинення іншого речового права та визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Нива-2010» права оренди на вказану земельну ділянку, а також визнати недійсним договір оренди землі від 11.03.2019 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Гаївське» та стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.10.2009 року між СВК «Нива», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір оренди землі, згідно якого земельну ділянку з кадастровим номером 3522580900:02:000:0301, належну останньому на праві приватної власності, передано в користування орендарю терміном на 15 років, починаючи з дати його державної реєстрації, яку проведено 17.06.2010. У 2019 році позивачу стало відомо про реєстрацію припинення ТОВ «Нива-2010» права оренди вказаної земельної ділянки на підставі угоди між ТОВ «Нива-2010» та [PERSON] . Посадовими особами ТОВ «Нива-2010» підписання угоди щодо припинення оренди не здійснювалось, отже договір оренди землі від 24.10.2009 року не припинив своєї дії. Позивач вважає, що його права щодо оренди земельної ділянки порушені, тому підлягають захисту шляхом скасування запису державного реєстратора про припинення права оренди позивача та визнання недійсним договору оренди землі від 11.03.2019 року, укладеного між [PERSON] з ТОВ «Агрофірма «Гаївське» щодо вищевказаної земельної ділянки. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням зміни предмету позову, суду пояснив, що угода про припинення договору оренди землі є неукладеною, така угода не має правового значення, тому позивач вважає правильним спосіб захисту свого права оренди шляхом скасування державної реєстрації припинення свого права оренди. Оскільки державою визнається лише одне право оренди щодо конкретної земельної ділянки, що виключає одночасну реєстрацію декількох прав оренди, право оренди позивача зареєстровано раніше, ніж право оренди відповідача ТОВ «Агрофірма «Гаївське», тому порушені права позивача підлягають захисту. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов заперечив, суду пояснив, що договір оренди землі, що був укладений між [PERSON] та СВК «Нива», припинений шляхом укладення відповідної угоди, тому відсутні підстави для задоволення позову. Відповідач підтримав свого представника, просив відмовити в задоволенні позову. Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив, що керування господарською діяльністю ТОВ «Нива-2010» у 2018 році здійснювалось ним та [PERSON] . Всі документи щодо діяльності позивача на той період видавались лише за його особистим підписом або за підписом [PERSON] . Будь-які угоди щодо розірвання раніше укладених договорів оренди землі він не підписував. Свідок [PERSON] суду пояснила, що у 2018 році вона працювала фінансовим директором ТОВ «Нива-2010». Органи управління ТОВ «Нива-2010» знаходились в м.Дніпропетровськ. Документи від імені товариства підписувались двома підписами - директора [PERSON] та її, як фінансового директора. Жодних документів щодо розірвання договорів оренди вона не підписувала, в с.Бережинка, Кропивницького району Кіровоградської області вона з питань діяльності товариства не перебувала. Орендодавці або їх представники особисто до неї в м.Дніпропетровськ з питань орендних правовідносин не звертались. Представники відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Гаївське», Комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району» в судове засідання не з`явились, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку згідно повідомлень про вручення поштових відправлень. Правом подання відзиву не скористались, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON] , відповідача [PERSON] , допитавши свідків, дослідивши письмові докази справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд установив, що 24.10.2009 року між [PERSON] і СВК «Нива», код ЄДРПОУ 03756684, строком на 15 років укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Бережинської сільської ради, площею 4,89 га, яка належала [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії IV КР № 002757. Договір зареєстрований у Кіровоградському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК при Держкомземі України» 17.06.2010 року, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 041037200180, після чого, згідно розділу 16 Договору, він набрав чинності. Пунктом 12.3, 12.4 вказаного договору встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Підставою припинення договору є, зокрема взаємна згода сторін. (а.с.6-7). Отже, зазначений договір оренди земельної ділянки укладений у письмовій формі та пройшов відповідну державну реєстрацію. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Нива-2010» є правонаступником Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Нива». Станом на 16.03.2018 року, органом управління юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Нива-2010» була дирекція, до складу якої входили генеральний директор - [PERSON] та фінансовий директор - [PERSON] . Правочини та будь-які інші документи, від імені ТОВ «Нива-2010» вважаються укладеними, підписаними і мають юридичну силу у разі їх підписання не менш ніж двома членами дирекції, які є різними підписантами (а.с.11-14). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 161633951 від 29.03.2019 до Державного реєстру 14.11.2018 року реєстратором Кундас В.А., Кіровоградська обласна філія комунального підприємства «Благоустрій Шевченківського району», Кіровоградської області, на підставі угоди про припинення дії договору оренди від 31.05.2018, виданого ТОВ «Нива-2010» та [PERSON] , внесено рішення, індексний номер 44048334 про припинення дії договору оренди, між ТОВ «Нива-2010» та [PERSON] , зареєстрованого 17.06.2010 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3522580900:02:000:0301 (а.с.8-9). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 197178574 від 22.01.2020 року реєстратором - приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Ковальовою О.О. на підставі договору оренди землі від 11.03.2019 року внесено запис про реєстрацію речового права - право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3522580900:02:000:0301 за ТОВ «Агрофірма «Гаївське» (а.с.10) Згідно ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. В якості підстав заявлення позовних вимог позивач посилається на відсутність волевиявлення позивача на дострокове розірвання договору оренди землі, укладеного ним з [PERSON] 24.10.2009 року. Зважаючи на заперечення позивача щодо підписання керівництвом ТОВ «Нива-2010» угоди про припинення договору оренди землі з [PERSON] 31.05.2018 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3522580900:02:000:0301, судом призначалось проведення судово-почеркознавчої експертизи з метою встановлення належності підпису [PERSON] , [PERSON] у вищевказаній угоді про припинення договору оренди землі. При цьому, судом роз`яснено сторонам наслідки ухилення від подання експертам матеріалів, необхідних для проведення експертизи, а саме, що, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також, яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Копію ухвали суду відповідачем [PERSON] отримано згідно повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.91-94, 95, 99). Крім того, в судовому засіданні стороні відповідача пропонувалось надати суду оригінал угоди від 31.08.2018 року про припинення договору оренди землі від 24.10.2009 року та роз`яснено наслідки ненадання вказаного доказу, проте оригінал зазначеної угоди ні відповідачем [PERSON] , ні його представником [PERSON] суду не наданий. Ухвала суду про проведення судово-почеркознавчої експертизи залишена без виконання, через неможливість проведення експертизи без надання оригінала досліджуваного документа - угоди про припинення договору оренди землі, укладеної між [PERSON] та ТОВ «Нива-2010», щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3522580900:02:000:0301. В підготовчому судовому засіданні 03.12.2021 року відповідач [PERSON] пояснив, що він не може надати оригінал вищевказаної угоди через її відсутність. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Згідно правових позицій Великої Палати Верховного Суду, висловленої у справі № 145/2047/16-ц, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. У випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). У відповідності до положень статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено у порядку, встановленому законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Якщо подано копію (електрону копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Зважаючи, що позивач заперечив підписання угоди від 31.08.2018 року про дострокове припинення договору оренди землі від 24.10.2009 року між ним та [PERSON] щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 352250900:02:000:0301, дану обставину підтвердили допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] , враховуючи ухилення відповідача [PERSON] від надання на вимогу суду оригіналу вищевказаної угоди, що унеможливлює проведення судової почеркознавчої експертизи, суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] не спростував доводи позивача про відсутність волевиявлення ТОВ «Нива-2010» на дострокове припинення договору оренди землі, укладеного з [PERSON] 24.10.2009 року. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 року у справі № 193/344/17, та в постанові від 16.09. 2020 року у справі № 500/1559/15-ц. Отже, позивач в особі генерального директора [PERSON], фінансового директора [PERSON]., не підписував угоду про припинення договору оренди землі, тобто позивач ТОВ «Нива-2010» не виявляв свою волю до вчинення цього правочину, тому угода про припинення дії договору оренди землі від 31.05.2018 року між ТОВ «Нива-2010» та [PERSON] є такою, що не вчинена, права та обов`язки за нею не набуті, а правовідносини за нею - не виникли. Поняття договору оренди землі визначено у ст.13 Закону України «Про оренду землі», де зазначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно положень ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець не має права вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Згідно правової позицій Великої Палати Верховного Суду, неодноразово висловленої в постановах від 20.03.2019 року у справі № 587/2110/16-ц, від 10.04.2019 у справі № 587/2135/16-ц, від 02.10.2019 року у справі № 587/2331/16-ц та від 15.01.2020 року у справі № 587/2326/16- орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою. У зв`язку з тим, що договір оренди землі, укладений 24.10.2009 року між [PERSON] СВК «Нива», правонаступником якого є позивач, не припинив своєї дії та не був визнаний в судовому порядку недійсним на час укладання [PERSON] 11.03.2019 року договору оренди землі із Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Гаївське», тому суд приходить до висновку, що укладений до закінчення строку його дії новий договір оренди тієї ж земельної ділянки з іншим орендарем є недійсним в силу вимог частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України. Згідно ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права, визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповдіно до ч.2 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами. Нормами ч.3 ст.157 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом визнання прав, визнання угоди недійсною та шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Згідно позиції Верховного Суду, зазначеної в поставі від 11.02.2021 року по справі № 911/1530/19 способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, позивачем доведено порушення відповідачами свого права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3522580900:02:000:0301, спосіб захисту відповідає суті порушення і він передбачений нормами чинного законодавства, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, зважаючи на прийняте рішення по суті позовних вимог, вважає, що з відповідачів в рівних частинах на користь позивача підлягають стягненню витрати щодо сплаченого судового збору, що відповідає ст.141 ЦПК України. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ст.ст.16, 203, 204, 215 ЦК України, ст.ст. 93, 152 ЗК України, ст.ст. 24, 27 Закону України «Про оренду землі», ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Outcome: approved