Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~У квітні 2022 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 17 листопада 2011 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Вербовецькій сільській раді Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №6. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають та знаходяться на повному її утриманні. За час спільного проживання вони часто не знаходили порозуміння у відносинах, з приводу чого виникали сварки та суперечки, спільне життя не склалося в силу несумісності характерів, втрати поваги один до одного, а також через систематичне зловживання алкоголем. Сімейні відносини припинені з лютого 2022 року, де відповідач проживає на даний час не відомо, спільного господарства не ведуть. Тому, [PERSON] просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] , судові витрати стягнути з відповідача. В судове засідання позивачка [PERSON] подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, примирення не відбулось, дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, заперечує проти розірвання шлюбу, просить повторно надати термін на примирення. Судом встановлено, що 17 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб в Вербовецькій сільській раді Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис №6. За час спільного проживання сторони не знаходили порозуміння у відносинах, з приводу чого виникали сварки та суперечки, спільне життя не склалося в силу несумісності характерів, втрати поваги один до одного, а також через систематичне зловживання алкоголем. Сімейні відносини припинені з лютого 2022 року, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини носять формальний характер. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітніх дітей залишити проживати з матір`ю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved