Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

До Острозького районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 500 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що позивачка перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який вона має намір розірвати, та від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] ,\~ [INFO] ,в\~свідоцтві про\~народження якого\~позивачка записана\~матір`ю,\~а відповідач\~-\~батьком. Зазначає, що малолітній син перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дитини не надає, та вона неспроможна належним чином самостійно утримувати сина та задовольнити його першочергові потреби в достатній мірі. Вказує, що впродовж останнього місяця відповідач почав проживати окремо від неї з дитинию, матеріальну участь в утриманні сина бере не регулярно, та у розмірі недостатньому для забезпечення належного та гармонійного розвитку їхньої дитини. Син знаходиться на її утриманні, однак самостійно вона не може надати для нього належне утримання, достатнє для його віку, оскільки весь її дохід складається із заробітної плати, яку вона отримує за виконання своїх посадових обов`язків на посаді лікаря-хірурга в КНП «Острозька багатопрофільна лікарня», інших джерел доходу позивачка не має. Власне нерухоме майно та грошові заощадження у позивачки відсутні. Стан здоров`я у позивачка та їхнього спільного з відповідачем сина добрий. Зазначає, що відповідач має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в матеріальному утриманні їхнього сина, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною особою та має можливість працювати, отримувати дохід, оскільки періодично виїжджає за межі України на роботу для виконання будівельних робіт та робіт з встановлення опалення у приватних осіб, від чого отримує дохід, який використовує для задоволення своїх потреб. Власного нерухомого майна та грошових заощаджень, відповідач немає. Стан здоров`я у нього добрий. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в добровільному порядку кошти на утримання сина не надає, хоча зобов`язаний це робити. Вказує, що обов`язок відповідача з утримання сина належним чином не виконується, що й спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом. Вказує, що відповідач має на утриманні іншого неповнолітнього сина - [PERSON] , якому невдовзі виповниться 18 років. Посилаючись на те, що відповідач є фізично\~здоровим,та\~має можливість\~працювати,\~отримувати дохід,\~оскільки періодично\~виїжджає за\~межі України\~на роботу\~щодо виконання\~будівельних робіт\~та робіт\~з встановлення\~опалення в\~приватних осіб,\~від чого\~отримує дохід,\~просила визначити\~розмір аліментів\~на утриманні\~сина у\~твердій грошовій\~сумі у\~розмірі 3 500 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення сином повноліття, що буде відповідати віку дитини та щоденним її потребам. Ухвалою суду від 01 серпня 2022 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Витребувано від\~Головного центру\~обробки спеціальної\~інформації Державної\~прикордонної служби\~Українивідомості про факти перетину державного кордону України відповідачем у будь-якому напрямку за період з 01 січня 2017 року по даний час. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в поданому до суду клопотанні просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної довідки Острозької міської ради Рівненської області від 29.07.2022р. зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] , та саме за вказаною адресою надсилались повістки для відповідача. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За клопотанням позивачки з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.4 ЦПК України та ст.184 СК України право звернення до суду про стягнення аліментів має той із батьків, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Позивачка, звертаючись до суду, на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинна переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 20.10.2015 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції у Рівненській області (актовий запис № 139),\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії\~ [NUMBER] (а.с.10). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] ,\~ [INFO] \~(актовий\~запис №\~61), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.12.2016 року (а.с.11). З матеріалів справи та доводів позивачки встановлено, що вона разом з сином зареєстровані та проживають в [ADDRESS] , а [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою старости сіл Оженин, Бродів, Країв, Стадники виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області № 994.07/14-12 від 15.07.2022 р. (а.с.12). Відповідно до довідки про доходи КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» №651/01-33/22 від 13.07.2022 р. позивачка [PERSON] працює на посаді лікаря-хірурга у КНП «Острозька БЛ», загальна сума її доходу за період з 01.01.2022р. по 30.06.2022р. становить 121 804,75 грн. (а.с.13). Згідно повідомлення Державної прикордонної служби України від 25.08.2022р. відповідач [PERSON] в 2021-2022 рр. неодноразово здійснював перетин державного кордону України через пункти пропуску Шегині, [PERSON] , [PERSON] , та востаннє в`їхав на територію України через пункт перетину Рава - Руська 25.02.2022р. (а.с.29). Таким чином, з матеріалів справи та доводів позивачки вбачається, що малолітній сина проживає разом з позивачкою, яка є його матір`ю, окремо від відповідача, та перебуває на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні, відповідач належним чином та регулярної участі в його утриманні не приймає, та наведені обставини, відповідачем не спростовані. Отже, з доводів позивачки та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що позивачка та відповідач разом не проживають, їхній син проживає з позивачкою та між батьками не було досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі відповідача в утриманні дитини. Відповідно до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180\~СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесені зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2022\~рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітнього [PERSON] , належним чином участі в його утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у його матеріальному забезпеченні. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні свого сина, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини. При вирішенні спору суд приймає до уваги, що відповідач не заперечує доводів, наведених позивачкою та не надав будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження регулярної участі та в достатньому розмірі у матеріальному утриманні дитини. Згідно з ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5, 6 ст.81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.12.2019р. у справі № 344/10971/16-ц, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Відповідно до ч.3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи зростаючі потреби дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ,у розмірі 3 500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.07.2022р. та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його малолітнього сина, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка. В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач,\~є фізично\~здоровим та\~працездатним,\~та доказів,\~які б\~це спростовували\~суду не\~надав,\~а тому\~суд приходить\~до переконання\~про те,\~що відповідач\~може сплачувати\~аліменти у\~вищевказаному розмірі. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості та належні жокази на підтвердження перебування на утриманні відповідача інших осіб та відповідач таких доказів суду не надав. Позов про стягнення аліментів був поданий 27.07.2022р., а відтак за правилами\~ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved