Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було реалізоване право на приватизацію житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по [ADDRESS] . Роботи по оформленню необхідних документів у зв`язку із приватизацією житла були проведені за участю госпрозрахункового бюро «Альтернатива», яка була зареєстрована в смт. Баришівка Київської області і мала відповідну ліцензію на здійснення відповідних дій, пов`язаних з оформленням документів при проведенні приватизації житла громадянами району. 14 грудня 1995 року власниками було отримано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] виготовленого Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива». Згідно зазначеного свідоцтва співвласниками житлового будинку розташованого по [ADDRESS] являються: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Дане свідоцтво в подальшому нами було зареєстроване в органах БТІ. 28 грудня 1999 року [PERSON] отримав державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,14 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, розташовану по [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . При житті [PERSON] склав заповіт згідно якого все своє майно заповів сину - [PERSON] (позивачу по справі). Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд розташованих по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1270 ЦК України позивач [PERSON] звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] померлого [INFO] . Позивачка [PERSON] звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою, в якій зазначила про обізнаність існування заповіту посвідченого на користь - [PERSON] та з відмовою від обов`язкової частки у спадщині у відповідності до ст. 1241 Цивільного кодексу України. Нещодавно звернувшись до нотаріальної контори з наміром отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкову частку в житловому будинку та земельної ділянки розташованих по [ADDRESS] , нотаріусом позивачам було роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на спадкову частку житлового будинку та земельної ділянки розташованої під будинком не можливо в зв`язку з тим, що свідоцтво про право власності на житло видано не органом приватизації, а госпрозрахунковим бюро «Альтернатива», яке не мало права видавити свідоцтва про право власності на житло. Також печатка в свідоцтві про право власності на житло міститься Госпрозрахункового бюро «Альтернатива», а не органу приватизації, та в свідоцтві про право власності на житло не визначені частки співвласників будинку. Оригінал свідоцтва про право власності на житло у позивачів відсутній. Щодо земельної ділянки розташованої під житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] нотаріус зазначила, що державний акт виготовлений на одну особу спадкодавця - [PERSON] , тоді як повинен був бути виготовлений на трьох осіб відповідно до часток права власності у житловому будинку. Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про витребування копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 12.07.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі та задоволено клопотання представника позивача, а саме копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 26.07.2022 до суду від Баришівської районної державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №151/2021 заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 11.08.2022 від відповідача на адресу суду надійшов відзив, у якому не визнає позовні вимоги в частині визнання права власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 79,2 кв. м. розташованого по [ADDRESS] . В решті позовних вимог не заперечує проти задоволення. В обґрунтування свого відзиву відповідач зазначає, що позивачем не доведено того факту, що госпрозрахункове бюро «Альтернатива» є не діючим органом та те, що її правонаступником є Баришівська селищна рада, тому остання не є належним відповідачем у даній справі. Крім того, позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав, тому має просити суд скасувати приватизацію, яка була оформлена з порушеннями та розпочати нову приватизацію через органи приватизації, а саме: Баришівську селищну раду. 15.09.2022 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. 15.09.2022 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було реалізоване право на приватизацію житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по [ADDRESS] . Роботи по оформленню необхідних документів у зв`язку із приватизацією житла були проведені за участю Госпрозрахункового бюро «Альтернатива», яка була зареєстрована в смт. Баришівка Київської області і мала відповідну ліцензію на здійснення відповідних дій, пов`язаних з оформленням документів при проведенні приватизації житла громадянами району. 14 грудня 1995 року позивачами та спадкодавцем отримано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] виготовленого Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива». Згідно даного свідоцтва співвласниками житлового будинку розташованого по [ADDRESS] являються: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Дане свідоцтво в подальшому було зареєстроване в органах БТІ (а.с. 17). 28 грудня 1999 року спадкодавець [PERSON] отримав державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,14 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, розташовану по [ADDRESS] (а.с. 16). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 31.03.2021. При житті [PERSON] склав заповіт від 06.10.2000 згідно якого все своє майно заповів своєму сину, позивачу по справі - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд розташованих по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України позивач [PERSON] звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] який помер [INFO] . Позивачки [PERSON] звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою, в якій зазначила про обізнаність існування заповіту від імені [PERSON] посвідченого на користь - [PERSON] та з відмовою від обов`язкової частки у спадщині у відповідності до ст. 1241 Цивільного кодексу України. Звернувшись до нотаріальної контори з наміром отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкову частку в житловому будинку та земельної ділянки розташованих по [ADDRESS] , позивачі отримали відмову. Нотаріусом їм було роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на спадкову частку житлового будинку та земельної ділянки розташованої під будинком не можливо в зв`язку з тим, що свідоцтво про право власності на житло видано не органом приватизації, а Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива», яке не мало права видавити свідоцтва про право власності на житло. Також печатка в свідоцтві про право власності на житло міститься Госпрозрахункового бюро «Альтернатива», а не органу приватизації, та в свідоцтві про право власності на житло не визначені частки співвласників будинку. Оригінал свідоцтва про право власності на житло в позивачів до даного часу не зберігся. Щодо земельної ділянки розташованої під житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] нотаріус зазначила, що державний акт виготовлений на одну особу спадкодавця - [PERSON] , тоді як повинен був бути виготовлений на трьох осіб відповідно до часток права власності у житловому будинку. Через невідповідність свідоцтва про право власності житло на житловий будинок [ADDRESS] та держаного акту про право власності на земельну ділянку розташовану під зазначеним будинком виникає необхідність у визнанні права власності на відповідні частки житлового будинку та земельної ділянки за двома співвласниками: - за [PERSON] на 2/3 частки (1/3 особиста + 1/3 спадкова після смерті батька, [PERSON] ) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд розташованих по [ADDRESS] ; - за [PERSON] на 1/3 частку (особисту) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд розташованих по [ADDRESS] . Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ст. 41Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування, мають особи визначені у заповіті. Відповідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно із ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Так згідно ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. При цьому пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 30травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Також статтями 15, 16 Цивільного кодексу України, статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд звертає увагу, що в даних конкретних правовідносинах визнання права власності на майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права на майно, не порушує права та законні інтереси інших осіб. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved