Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~14.02.2022 р. позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в якому зазначила, що в січні 2022 р. з її заробітної плати було здійснено утримання в розмірі 20%. В бухгалтерії підприємства позивача повідомили про наявність виконавчого провадження стосовно неї та наявності постанови про звернення стягнення на заробітну плату шляхом здійснення відрахувань у розмірі 20% в рахунок суми боргу за кредитним договором. \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась за допомогою адвоката до автоматизованої системи виконавчого провадження з метою ознайомлення з цим виконавчим провадженням. \~ \~ \~ \~Відтоді їй стало відомо про наявність виконавчого провадження про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів. \~ \~ \~ \~З постанови про відкриття виконавчого провадження № 67627815 від 23.11.2021 р. позивачу стало відомо про існування виконавчого напису № 75582 від 12.06.2021 р. про стягнення з неї заборгованості у розмірі 13\~974,64 грн. на користь відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі якого було відкрито виконавче провадження. \~ \~ \~ \~06.12.2021 р. приватним виконавцем Якименком А.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. \~ \~ \~ \~З матеріалів виконавчого провадження позивач дізналась, що приватний нотаріус Грисюк О.В. запропонувала стягнути з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за кредитним договором № КПЕНФ/24127.6 від 25.12.2013 р., який укладений між ПАТ «Український Бізнес Банк» та [PERSON] . Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Український Бізнес Банк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Кредит Капітал» на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 000304-b від 25.01.2018 р., правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі відступлення прав вимоги за кредитними договорами № ВФ01 від 08.04.2021 р. \~ \~ \~ \~Дійсно, 25.02.2013 р. між нею та ПАТ «Український Бізнес Банк» був укладений кредитний договір № КПЕНФ/24127.6, згідно якого їй було надано кредит у розмірі 6500 грн. зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом, сплати страхових та інших платежів, з кінцевим терміном погашення до 24.12.2015 р. Однак свої зобов`язання за кредитним договором вона виконала у повному обсязі, погасивши всю суму кредиту та інших обов`язків платежів. У зв`язку з ліквідацією ПАТ «Український Бізнес Банк», останні платежі по погашенню кредиту вона здійснювала через ПАТ «УкрСиббанк». Позивач вважає вчинений виконавчий напис незаконним, таким що не підлягає виконанню, в тому числі і з тих підстав, що сума заявлена до стягнення, не є безспірною. \~ \~ \~ \~Посилаючись на ЗУ «Про нотаріат», позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 75582 від 12.06.2021 р., вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів у сумі 13\~974,64 грн. таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою від 16.02.2022 р. у справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 06.04.2022 р. 06.04.2022 р. розгляд справи відкладено на 16.05.2022 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України. 16.05.2022 р. розгляд справи відкладено на 24.06.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. 24.06.2022 р. розгляд справи відкладено на 09.09.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності позивача, позов підтримує, просить задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Розгляд справи за відсутності сторони узгоджується з положеннями ч.1 ст.211 ЦПК України. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву чи пояснень по суті позову не подавали. На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, справу було розглянуто за відсутності представника відповідача та третіх осіб. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснювалось згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом з письмових доказів, 12.06.2021 р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис за № 75582, яким звернуто стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором КПЕНФ-24127.6 від 25.12.2013 р., укладеним з Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 000304-b від 25 січня 2018 р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами ВФ/01 від 08 квітня 2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором № КПЕНФ/24127.6 від 25 грудня 2013 р. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.04.2021 р. по 25.05.2021 р. Загальна сума, що підлягає стягненню 13\~974,64 грн. (а.с.12). 23.11.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Якименком А.О. на підставі виконавчого напису № 75582 відкрито виконавче провадження № 67627815 (а.с.13) та постановою від 06.12.2021 р. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.14). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 1 ЗУ «Про нотаріат», нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно зі ст.. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом не встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичних осіб; строк, за який час має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому ст.. 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, необхідно не обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряти доводи боржника в повному обсязі й встановити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. П. п. 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зазначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. У відповідності з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В обґрунтування вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач, зокрема, посилається відсутність безспірної заборгованості. Суд також звертає увагу, на той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачу направлялась письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості, або оспорити вимоги відповідача чи виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За вище викладених обставин, суд дійшов висновку, що правові підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису були відсутні, у зв`язку з чим задовольняє вимоги [PERSON] . У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову в сумі 1488,60 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходив з наступного. Згідно із п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що 08.02.2022 р. між позивачем [PERSON] і адвокатом Трачуком О.В. укладено договір про надання правової (правничої) допомоги та представництво (а.с.16). Згідно акту приймання виконаних робіт від 14.02.2022 р. (а.с.17) сторони досягли домовленості про вартість послуг за цим договором в сумі 9000 грн. У якості гонорару за надані послуги (консультації та роз`яснення з юридичних питань; усні та письмові довідки з законодавства України; складання процесуальних документів правового характеру; здійснення представництва інтересів та захисту прав і законних інтересів у державних органах) позивач сплатила адвокату 9000 грн., про надано квитанцію № 021422 від 14.02.2022 р. (а.с.18). Згідно п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Аналізуючи надані позивачем докази в обґрунтування понесених витрат на правову допомогу, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved