Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що в період із 27.02.2016 р. по 13.06.2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від даного шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Під час розгляду Рівненським міським судом Рівненської області справи про розірвання шлюбу було вирішено також питання про стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.02.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття. З моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання і по час подання позову жодного платежу по аліментам [PERSON] вчинено не було, заборгованість станом на 01.05.2022 року становить 22282 грн. 50 коп. Протягом останніх років відповідач з ними не проживає, зовсім не цікавиться життям дочки, матеріальним та духовним станом, не приділяє дитині належної батьківської уваги, не спілкується та не зустрічається із дитиною. Вихованням та утриманням дитини вона займається самостійно, про що додатково свідчать відповідні довідки, долучені до матеріалів справи. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його дочки, [PERSON] . Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 28 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 25 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Штогрін В.С. у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав (а.с. 31). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про те, що підтримує висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , рішення просить прийняти в інтересах дитини, судове засідання проводити без участі їх представника (а.с. 46). Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини є позивач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.09.2016 р. (а.с. 3). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради (а.с. 4), [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 28.10.2016 року. На підставі заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13.06.2019 р., яке набрало законної сили 16.07.2019 р., в цивільній справі №569/3515/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського районного управління юстиції, актовий запис № 12; дитину [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.02.2019 року, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-6). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого відділом державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 05.05.2022 року № 29205 (а.с. 8), заборгованість зі сплати аліментів відповідача станом на 01.05.2022 року становить 22282,50 грн. Із довідки голови правління ОСББ «Дружба Рівне» від 14.05.2022 року (а.с. 9) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживає неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки від 13.06.2022 року № 36 (а.с. 10) [PERSON] систематично відвідує ТОВ «Центр дитячого здоров`я «БейбіДок» з донькою [PERSON] , [INFO] [PERSON] зарахована до 1 класу Рівненської гімназії «Гармонія» Рівненської міської ради за поданою заявою мами [PERSON] , що підтверджується довідкою від 07.06.2022 року № 01-24/067 (а.с. 11). Відповідно до висновку органу опіки та піклування № 08-2925 від 21.07.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 48-49), вихованням та утриманням [PERSON] займається мама [PERSON] . Під час обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітньої за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що дитина має усе необхідне для повноцінного проживання, виховання та розвитку. [PERSON] проживає в громадянському шлюбі з [PERSON] . Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У письмовому поясненні, яке надано до служби у справах дітей, [PERSON] вказав, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] . Просить дане питання розглядати на комісії з питань захисту прав дитини без його участі. Заслухавши пояснення матері дитини [PERSON] та врахувавши пояснення батька дитини, було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] . Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна дитина відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно ч.ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Нормами Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 155 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені ст. 166 СК України. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, тобто в даному випадку наявні передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України правові підстави для застосування крайнього заходу впливу на відповідача - позбавлення батьківських прав щодо його дочки [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, визнання позову відповідачем, позовні вимоги [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню, що відповідатиме інтересам дитини. На підставі ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved