Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 57 217,34 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власницею однокімнатної житлової квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. 26 березня 2018 року квартиру позивача, яка розташована на другому поверсі п`яти поверхового будинку, було залито водою з сусідньої квартири, що розташована поверхом вище. Співробітниками поліції за заявою позивача було проведено перевірку та відповіддю від 02.04.2019 року позивачу було повідомлено, що власницею квартири [ADDRESS] , що знаходиться над її квартирою поверхом вище, є громадянка [PERSON] . В той же день, коли сталась пригода, а саме 26.03.2019 року чоловік позивача викликав для обстеження квартири співробітників КП «Жилкомсервіс», які у складі комісії її оглянули та склали відповідні акти, згідно яких причиною затоплення квартири було пошкодження сантехнічного обладнання в квартирі відповідача, а саме розірвання шланг подачі холодної води до зливного бачку унітазу у ванній кімнаті. Вказаними актами зафіксовано завдання позивачу майнової шкоди. Відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає, попри неодноразові звернення позивача, у тому числі письмові. Для підтвердження суми грошових коштів, яка потрібна для проведення ремонту квартири та отримання кваліфікаційної допомоги з приводу оцінки обсягу та визначення вартості цього ремонту, позивач звернулась із заявою до спеціалізованого будівельного підприємства ДП «Анд-Буд», з яким 30.05.2019 року було підписано договір про надання цих послуг, вартість яких склала 100 гривень. Згідно локального кошторису сума вартості будівельних робіт по відновленню квартири становить 57 078 гривень, в тому числі ПДВ 20% - 9513 грн.. Зазначає, що розмір завданої матеріальної шкоди у загальному розмірі становить 57 217,34 грн., з яких витрати на ремонт - 57 078 грн., оплата послуг будівельної організації - 100 грн. та вартість поштового повідомлення на адресу відповідача - 39,34 грн. Крім того зазначає, що їй відповідачем також завдано моральну шкоду, оскільки було порушено звичний для позивача спосіб життя та необхідність докладати додаткові зусилля для його нормалізації, позивачу вкрай неприємно тривалий час користуватися квартирою, яка суттєво пошкоджена та втратила свій належний житловий вигляд. Також зазначає, що їй довелося немало нервувати через те, що змушена була декілька робочих днів провести у підрозділі поліції та будівельних організаціях, а також через те, що особа, винна у заподіянні матеріальних збитків, не вжила жодних заходів до того, щоб у добровільному порядку відшкодувати ці збитки. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює у 3000 гривень. Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки складений акт не було надано на їй на підпис. Листи позивачем надсилались за адресою, де відповідач не зареєстрована та не проживає. При цьому не заперечує, що залиття квартири позивача відбулось 26.03.2019 року з причин, зазначених у акті, складеному 26.03.2019 року співробітниками КП «Жилкомсервіс», але зазначає, що її не було запрошено на огляд квартири та не надано для ознайомлення складений акт та твердження в акті про її відмову від підписання акту не відповідає дійсності. Також вказує, що проведення досудового врегулювання спору підтверджується розпискою [PERSON] від 27.03.2019 року про отримання 500 грн. за послуги поновлення електропостачання у кв. [ADDRESS] договором підряду від 04.04.2019 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] , листом від 04.11.2019 року за підписом начальника дільниці №8 КП «Жилкомсервіс». Відповідно до умов зазначеного договору підряжник зобов"язується виконати поточний ремонт квартири [ADDRESS] , відповідно до кошторисної документації. Загальна вартість відновлювального ремонту становить 61 157 грн. Виконання робіт по ремонту квартири [ADDRESS] підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт та квитанціями до прибуткового касового ордеру №05/04/2019/1 від 05 квітня 2019 року та №20/01/2019/1 від 20 травня 2019 року ФОН [PERSON] отримано кошти в сумі 61 057 грн. Також листом від 04.11.2019 року за підписом начальника дільниці №8 КП «Жилкомсервіс» підтверджується, що в квітні-травні 2019 року проведені ремонтні роботи в квартирі [ADDRESS] . за рахунок [PERSON] . Щодо стягнення з неї суми моральної шкоди відповідач зазначила, що позивачем не надано належних доказів завдання їй моральної шкоди. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що вважає доводи відповідача такими, що не відповідають дійсності. Не заперечувала, що її чоловіком були отримані грошові кошти у розмірі 500 грн. на відшкодування електропостачання, яке проводилось на сходовій клітці під`їзду у щитку розподільнику та ніяким чином не стосується шкоди, завданої майну в середині квартири. При цьому наполягає, що ремонтні роботи у її квартири не проводились. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова Грищенко І.О. від 05.09.2019 року після усунення позивачем недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.03.2020 року за клопотанням позивача у справі призначено будівельно-технічну експертизу, яка постановою Харківського апеляційного суду від 06.08.2020 року залишена без змін. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана цивільна справа розподілена в провадження судді Цвірюка Д.В. 04.08.2020 року. Ухвалою судді від 26.03.2021 року провадження у даній справі поновлено у зв`язку із надходженням до суду висновку експерта за результатом проведення судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 15.09.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові. Крім того позивач додатково повідомила, що ремонтні роботи у квартирі ще не проведені. Наполягала на задоволенні позовних вимог у заявленому розмірі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, її представник в судовому засіданні визнав суму матеріальної шкоди, спричиненої позивачу залиттям квартири, у розмірі 21 620 гривень. В іншій частині проти вимог позовної заяви заперечував за недоведеністю. Також зазначив, що факт залиття квартири позивача з вини відповідача визнається стороною відповідача. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , суду повідомив, що є чоловіком позивача. Підтвердив, що ремонтні роботи не проводили, у добровільному порядку шкоду відповідачем не відшкодовано. Також повідомив, що у квартирі пошкоджено все, оскільки води було по коліно, коли він приїхав у квартиру. Суд, заслухавши вступне слово позивача та представника відповідача, допитавши свідка, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов наступного висновку. Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 ЦК України). Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання). За правилами статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Цивільне законодавства в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Обов`язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди. З витягу про державну реєстрацію прав КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №33418336 від 07.03.2012 року вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину є власницею однокімнатної квартири [ADDRESS] . Згідно даних витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №309544126 від 12.09.2022 року, власницею квартири [ADDRESS] з 07.12.2018 року є [PERSON] реєстраційний на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 2328 від 07.12.2018 року. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що 26 березня 2019 року з вини відповідача відбулось залиття квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу. Квартира відповідача знаходиться поверхом вище над квартирою позивача. З довідки Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області про результати розгляду ЖЄО-11395 від 26.03.2018 року вбачається, що в ході розгляду матеріалу було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить гр. [PERSON] , яка в усній розмові пояснила, що у ванній кімнаті лопнув шланг подачі холодної води. З даних Акту від 26.03.2019 року про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] від 26.03.2019 року, складеного комісією у складі начальника дільниці №8 КП «Жилкомсервіс» Одарченко Д.Ю., інженера дільниці №8 КП «Жилкомсервіс» Баркалової О.С., майстра дільниці №8 КП «Жилкомсервіс» Акімової Т.І. убачається, що комісією проведено обстеження квартири [ADDRESS] на предмет залиття з вище розташованої квартири та на день обстеження комісія встановила: під час залиття в квартирі [ADDRESS] постраждали кімната - шпалери на стінах, санвузол - керамічна плитка на стінах, полу, пластикова стеля, електропроводка, дерев`яні двері; коридор - шпалери на стелі та стінах, міжкімнатні дерев`яні двері, електропроводка, вхідні двері, лінолеум на полу, дерев`яна антресоль; кухня - побілка на стелі, електропроводка, дерев`яні двері, лінолеум на полу, кухонні меблі. В результаті обстеження вище розташованої квартири [ADDRESS] виявлено пошкодження шлангу подачі води до бачку унітазу. Комісією встановлено, що причиною залиття квартири [ADDRESS] стало неналежна експлуатація та обслуговування сантехнічних приладів та необхідно провести ремонт силами кваліфікованими фахівцями ремонтно-будівельної галузі. Крім того згідно даних акту обсяг заподіяної шкоди становить: у кімнаті (16,7 м2) ушкоджені шпалери на стінах площею 22,25 м2; коридор (3,5 м2) пошкоджені шпалери на стінах 9,1 м2, стелі - 3.5 м2, лінолеум на підлозі - 3,5 м2, дерев`яна антресоль, вхідні двері, електрична проводка; кухня - 5,9 квм. - керамічна плитка на стінах, фарбування на стелі 5,9 кв.м, електрична проводка, лінолеум на підлозі 5,9 кв.м, дерев`яні двері, кухонні меблі; санвузол 2,7 кв.м. - керамічна плитка на стінах і підлозі, пластикова стеля 2 кв.м, електрична проводка, дерев`яні двері. На замовлення [PERSON] ДП «Анд-Буд» складено кошторисну документацію на поточний ремонт квартири позивача на будівельні роботи, згідно якого вартість поточного ремонту квартири з урахуванням ПДВ становить 57 078,00 грн., з яких будівельні роботи - 45 715,00 грн., інші витрати - 11 363,00 грн. Згідно квитанції №2 від 05.06.2019 року позивачем сплачено на користь ДП «Анд-Буд» кошти у розмірі 100 гривень за послуги за договором №05/24 від 30.05.2019 року. Крім того, за клопотанням позивача у справі проведено судово-будівельну експертизу. З даних висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №15355 від 26.02.2021 року убачається, що вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень квартири, становить 22 842 гривень. Крім того, розмір матеріальної шкоди становить 21 620 гривень. З даних висновку також вбачається, що на час обстеження квартири ремонтно-будівельні роботи, після її залиття водою, не проводились, але було встановлено здійснення ремонтно-будівельних робіт стелі в кімнаті №2 та обклеювання шпалерами в кімнаті №1. Згідно дослідницької частини висновку та технічного паспорту на вказану квартиру під кімнатою [ADDRESS] слід розуміти коридор площею 3,5 кв.м., під кімнатою №2 - вбиральня площею 2,7 кв.м.. З даних акту від 26.02.2021 року здачі-приймання експертного дослідження убачається, що проведення товарознавчого дослідження становить 8 172,00 гривень. Вказана сума попередньо сплачена. Зазначена експертиза проведена судовим експертом лабораторії будівельно-технічних досліджень, який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта 5 класу за спеціальностями, зокрема, 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів»; 10.10 «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд» (свідоцтво ХНДІСЕ №1037 від 22.03.2018 року видане експертно-кваліфікаційною комісією ХНДІСЕ, дійсне до 22.03.2023 року), стаж експертної роботи з 2018 року. Про кримінальну відповідальність експерт був повідомлений. З огляду на викладене, судом визнається належним доказом саме висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, як належний та допустимий доказ розміру завданих позивачу збитків внаслідок залиття. Належних доказів добровільного відшкодування відповідачем завданої позивачу шкоди або проведення за рахунок коштів відповідача ремонтних робіт матеріали справи не містять та не надано їх в судовому засіданні. Щодо наданих стороною відповідача доказів на здійснення ремонтно-будівельних робіт згідно договору підряду, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] , у квартирі позивача після її залиття 26.03.2019 року, то такі обставини спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, за висновком експерта станом на дату проведення експертизи 26.02.2021 року ремонтно-будівельні роботи після її залиття водою не проводились. Крім того, відсутність проведення ремонтних робіт також підтверджується актом КП «Жилкомсервіс» від 29.11.2019 року. Отже, вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень квартири позивача, що викликані внаслідок залиття, складає 22 842 гривень, матеріальний збиток, заподіяний позивачу внаслідок залиття, що сталось 26.03.2019 року у квартирі [ADDRESS] , складає 21 620 гривень. Зазначені суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Доводи сторони відповідача в тій частині, що для оцінки завданих збитків від залиття квартири слід враховувати саме розмір збитків, а не вартості на ремонтно-будівельні роботи, відхиляються, оскільки розмір збитків визначено як розмір витрат, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), що повністю відповідає положенням пункту першого частини другої статті 22 ЦК України. Матеріальними збитками в розумінні закону є, в тому числі, витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто в цьому випадку витрати, пов`язані із виконанням ремонтно-будівельних робіт. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Цивільним кодексом України закріплено загальний принцип повного відшкодування збитків, що випливає з частини третьої статті 22 цього кодексу, якою визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином, встановивши, що позивачка частково довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідачки, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачки, суд дійшов висновку, що завдана позивачці шкода підлягає відшкодуванню відповідачкою. У постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі №761/38133/19 вказано, зокрема, на таке: Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Також з відповідача також підлягають стягненню кошти у розмірі 39,34 грн., які було сплачено позивачем при направленні відповідачу рекомендованим листом вимоги про усунення порушень, що підтверджується чеками АТ «Укрпошта». Витрати позивача у розмірі 100 гривень у зв`язку із складенням ДП «Анд-Буд» кошторису будівельних робіт не підлягають стягненню з відповідача, оскільки даний кошторис судом не визнано належним та допустимим доказом у даній справі. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь завданої моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З врахуванням доведеності вини відповідача у заподіянні позивачу майнової шкоди, суд дійшов висновку, що внаслідок винних дій останньої, позивачу також завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що внаслідок залиття квартири були порушені нормальні (звичних) умови проживання позивача у повсякденному житті, тривалий час існувала необхідність докладати додаткові зусилля для його нормалізації. Виходячи із засад розумності та виваженості, з врахуванням тривалості часу моральних страждань (з березня 2019 року), суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню з урахуванням обставин, що мають істотне значення для встановлення розміру такої, і на погляд суду, з врахуванням принципу справедливості, в конкретному випадку становить 2000 гривень, що на погляд суду є справедливою сатисфакцією позивачу спричинених відповідачем моральних страждань. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 593,38 грн., а також витрати позивача, пов`язані із залученням експерта у розмірі 6310,62 грн.

Outcome: partial