Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

19.08.2022 року позивач [PERSON] подав до Самбірського міськрайонного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.06.2014 року між [PERSON] [PERSON] (далі - Відповідач) укладено шлюб, який рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 13.09.2019 розірвано. [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON] , про що виконавчим комітетом Пісочнянської сільської ради Миколаївського району Львівської області 17.09.2014 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] та зроблено відповідний актовий запис № 32, батьком дитини записано [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON] , про що виконавчим комітетом Пісочнянської сільської ради Миколаївського району Львівської області 04.09.2015 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] та зроблено відповідний актовий запис № 35, батьком дитини записано [PERSON] . На даний час він уклав шлюб з [PERSON] . Нещодавно, у травні 2022 року, він дізнався, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] є його рідними дочками, оскільки до їх народження у нього з його теперішньою дружиною [PERSON] були близькі відносини. Вважає, що він є біологічним батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , та бажає, щоб діти мали його прізвище, та в їх свідоцтві про народження було вписано його батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . А тому просить постановити рішення яким: - визнати його батьком дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , матір`ю яких є [PERSON] , [INFO] . - внести зміни до актового запису № 32 від 17.09.2014 року, про народження [PERSON] , [INFO] та до актового запису № 35 від 04.09.2015 року, про народження [PERSON] , [INFO] , складений виконавчим комітетом Пісочнянської сільської ради Миколаївського району Львівської області а саме: виключити запис про батька [PERSON] , прізвище ім`я та по - батькові вказати - [PERSON] та [PERSON] , дату та місце народження дітей залишити без змін та видати нове свідоцтво про народження з урахуванням проведених змін. Ухвалою суду від 24.08.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження призначено підготовче засідання. В підготовче судове засідання представник позивач [PERSON] - адвокат Денис А.М. не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просить його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив слухати справу у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, проти позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, які подані в розпорядження суду, у їх сукупності та взаємозв`язку, взявши до уваги заяви сторін, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що виконавчим комітетом Пісочнянської сільської ради Миколаївського району Львівської області 17.09.2014 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] та зроблено відповідний актовий запис № 32. Батьком цієї дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , про що виконавчим комітетом Пісочнянської сільської ради Миколаївського району Львівської області 04.09.2015 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] та зроблено відповідний актовий запис № 35. Батьком цієї дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] 28.03.2022 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим виконавчим комітетом Розвадівської сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис № 11, після чого дружина [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Із рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 06.08.2019 року убачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо батьківства відповідача [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи спір, суд виходить з таких положень закону та відповідних їм правовідносин. Згідно ч. 1 статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану у відповідному порядку. Частиною 2 статті 125 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, а також за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Частиною 1, 2 статті 129 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, має право пред`явити до чоловіка, який записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Аналогічне знайшло своє підтвердження в Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Зокрема, відповідно до пункту 4 даної постанови справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК. Пунктами 5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюрюваних прав, свобод чи інтересів. За статтею 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Як записано у ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Таким чином, законодавство дає підставу стверджувати, що інтерес того, хто є фактичним батьком дитини, у встановленні з нею юридичного зв`язку слід вважати таким, що охороняється законом, а тому цей інтерес може бути предметом судового захисту. Статтею третьою Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною Постановою BP № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] визнає, що він не є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , а записаний їхнім батьком був за вказівкою матері [PERSON] , про що надав суду відповідну заяву Позивач [PERSON] визнає, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд бере до уваги визнання позову відповідачем та за встановлених конкретних обставин справи вважає, що таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки суд вважає доведеним факт батьківства [PERSON] щодо його дочки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , то відповідно до ст. 134 СК України необхідно внести відповідні зміни до актового запису про народження дітей. Судові витрати позивач просить з відповідача не стягувати.

Outcome: approved