Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

23.08.2022\~року\~\~ [PERSON] \~звернулася\~до суду\~з позовною\~заявою,\~поданою через\~представника -\~адвоката Немченко\~М.В.\~до ТОВ\~«Факторинг Партнерс»,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог на\~стороні відповідача:\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Бригіда Володимир\~Олександрович,\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Запорізької області\~Коцинян Меружан\~Оганесович,\~про визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса таким,\~що не\~підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 30.01.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» укладено кредитний договір № 0303-3238, відповідно до якого останнім надано позивачу грошові в кредит на строк 14 календарних днів у сумі 10000, 00 грн. з процентною ставкою 2 % від суми кредиту за кожен день користування. Договір було укладено в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. 28.10.2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 02/10/2021, за умовами якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відступило новому кредитору ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитним договором № 0303-3238 від 30.01.2020 року. 01.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 44675 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості за кредитним договором від 30.01.2020 року за період з 27.02.2020 року по 15.11.2021 року в загальній сумі 13\~340,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 10\~000 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 2800 грн.; витрат на вчинення виконавчого напису 630 грн.. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О. від 16.02.2022 року відкрито виконавче провадження ВП № 68665357 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Далі в позові зазначили, що 01.08.2022 року позивач з Єдиного реєстру боржників дізналася про зазначену вище постанову приватного виконавця та вчинення відносно її заборгованості виконавчого напису. Після ознайомлення з матеріалами вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та відповідно таким, що не підлягає виконанню. Як слідує далі з позову, на переконання позивача оскільки договір між [PERSON] та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» від 30.01.2020 року укладений в електронній формі та не був нотаріально посвідчений, а сам виконавчий напис вчинено вже після того як постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Позивач вважає, що на момент звернення позивача з заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість не була безспірною та наведені обставини свідчать про наявність спору щодо її наявності перед відповідачем, порушення процедури вчинення виконавчого напису. З цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, зазначили про те, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню Прохає визнати виконавчий напис № 44675 від 01.12.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., яким стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість в сумі 1340,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з ТОВ «Факторинг Партнерс» витрати на розгляд справи в суді, які складаються з суми судового збору та витрат на правничу допомогу. В судове засідання позивач\~\~ [PERSON] , її представник - адвокат Немченко М.В. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 09.09.2022 року надійшла письмова заява представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, заявлені вимоги підтримали повністю, не заперечували щодо заочного розгляду справи (а.с. 50). В судове засідання представник відповідача ТОВ «Факторинг Партнерс» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надали письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності та зменшення розміру судових витрат в частині надання правничої допомоги (а.с.42-49), відзив на позов ним не складався. В судове засідання третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О. не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином (а.с. 30), про причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не надав. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 13.09.2022 року подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та надав копії документів, які витребовувалися судом щодо матеріалів виконавчого напису (а.с. 33-40). Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 30.01.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» укладено кредитний договір № 0303-3238, відповідно до якого останнім надано позивачу грошові в кредит на строк 14 календарних днів у сумі 10000, 00 грн. з процентною ставкою 2 % від суми кредиту за кожен день користування. Договір було укладено в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.9,35). 28.10.2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 02/10/2021, за умовами якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відступило новому кредитору ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитним договором № 0303-3238 від 30.01.2020 року (а.с.39). Виконавчий напис вчинено на підставі заяви ТОВ «Факторинг Партнерс» про вчинення виконавчого напису № 29/11/2021/_0303-3238 від 29.11.2021 року (а.с. 36). 01.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис № 44675 про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості в розмірі 13340,00 грн. (а.с.10, 34). На виконання вимог ухвали суду від 25.08.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. були надані копії матеріалів виконавчого напису, зокрема: сам виконавчий напис; копія кредитного договору № 0303-3238 від 30.01.2020 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» з сумою кредиту 10000 грн. з нарахованими процентами в розмірі 2800 грн.; копія заяви ТОВ «Факторинг Партнерс» про вчинення виконавчого напису від 29.11.2021 року; копію виписки з рахунку [PERSON] за кредитним договором станом на 29.11.2021 рік; копія довідки про надання одноразового ідентифікатора (одноразового пароля) на підписання кредитного договору, відповідно до якої [PERSON] одержала електронний підпис з одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А518, наданий їй ТОВ «Укр Кредит Фінанс» згідно з даними, заповненими нею в обліковій картці для підписання кредитного договору № 0303-3238 від 30.01.2020 року; витяг з договору факторингу № 02/10/2021 від 28.10.2021 року, відповідно до якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» передало своє право вимоги за зазначеним вище кредитним договором з [PERSON] ТОВ «Факторинг Партнерс»; копія письмової вимоги (повідомлення) ТОВ «Факторинг Партнерс» за вих. № 15/11/2021/1894_0303-3238 від 15.11.2021 року про зобов`язання [PERSON] виконати вимоги кредитного договору та сплатити заборгованість (а.с.33-40). Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коцинян М.О. від 16.02.2022 року відкрито виконавче провадження ВП № 68665357 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису (а.с.11). Відповідачем не подано відзиву на позов. Обставини викладені позивачем у позові щодо того, що вона 01.08.2022 року під час ознайомлення з Єдиним реєстром боржників дізналася про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з неї заборгованості за кредитним договором відповідачем не заперечувалися, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд вважає їх доведеними. При вирішенні справи суд керується наступним. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (в редакції на час виникнення правовідносин) та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом законодавства станом на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису був, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачено в Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 Порядку. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такого ж висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19) та постанови від 15.01.2020 року № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (Перелік документів) передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Відповідно до п.2 Переліку документів для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі (висновок Верховного Суду у постанові від 05.03.2018 року, справа № 756/11960/15-ц). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 року по справі № 308/11193/16-ц, провадження № 61-7410св18 зазначив, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий же правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 року (провадження № 14-12559св18). Також, Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). При цьому суд приймає до уваги те, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Таким чином, якщо боржника не було повідомлено про вимогу повернути заборгованість, це є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Аналогічного висновку дійшов ВС в своїй постанові від 13.10.2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20). Як встановлено в судовому засіданні за усіма матеріалами виконавчого напису підтвердження того, що позивач був належним чином повідомлений про наявність заборгованості чи надання до нотаріуса заяви про вчинення виконавчого напису відповідачем або ж нотаріусом суду не надано. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, який не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом під час вчинення оспорюваного виконавчого напису про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» не було дотримано всіх вимог, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, так як не доведено, що позивачу направлялась та він отримував від відповідача вимогу щодо погашення заборгованості. Крім того, суду відповідачем не надані витребувані докази, які б свідчили про наявність у позивача безспірної заборгованості перед ТОВ «Факторинг Партнерс». Додатково суд приймає до уваги те, що в наданому відповідачем клопотанні про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, останніми не зазначається про невизнання позовних вимог позивача. Отже, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу з метою вчинення виконавчого напису не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, а тому, суд бере до уваги те, що позивач був позбавлений можливості щодо вчасного інформування про наявність заборгованості, у зв`язку з чим не міг як оспорити вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс», так само і виконати їх, що, в свою чергу, не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення, яку [PERSON] не визнає та заперечує проти неї, що також свідчить про відсутність безспірності вимог до боржника. Також, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Факторинг Партнерс» зазначений у написі є безспірним. До того ж, надані суду матеріали не посвідчують того, що позивач дійсно отримував будь-яку вимогу будь-якого кредитора щодо порушення умов кредитного договору. Таким чином, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що матеріалами справи не доведено, що боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем та був належним чином повідомлений про неї, а тому суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, і такими, що підлягають задоволенню. В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст.141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. За вимогами позову позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 08.09.2022 року представник відповідача скерував до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив враховуючи принципи співмірності, реальності та розумності, виходячи з середньо-ринкової вартості такої послуги зменшити з 5000 грн. до 2500 грн.. В обґрунтування клопотання послалися на те, що за даною справою зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру. Так, їх розмір не є співмірним зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання зазначених послуг. Тому,

Outcome: approved