Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Зазначав, що 06.01.2019 о 15 год. 00 хв. у м. Києві по Кільцевій дорозі біля зупинки «Янтарна» сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися: автомобіль «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіль «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] . Згідно з постановою Святошинського районного суду міста Києва від 13.02.2019 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] 30.10.2018 між приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі- ПрАТ «УПСК») та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до умов вказаного договору ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «УПСК» визнало вказану подію страховим випадком та здійснило виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] у розмірі 13330 грн. 00 коп. Відповідачем було компенсовано ПрАТ «УПСК» частину понесених витрат у розмірі 4000 грн. 00 коп. Таким чином, залишок заборгованості склав 9330 грн. 00 коп. 01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір № 01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» відступає, а він отримує право вимоги про відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «УПСК» по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до договору. Таким чином, ФОП [PERSON] отримав право вимоги до [PERSON] про відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «УПСК» на користь [PERSON] . Посилаючись на те, що відповідач письмово не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду, просив стягнути з [PERSON] на його користь 9330 грн. 00 коп. на відшкодування шкоди в порядку регресу, судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. Ухвалою судді від 06 травня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання також не з`явився, не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання, з огляду на ч.11 ст.128 ЦПК України, був повідомлений належним чином. У зв`язку з цим суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 06.01.2019 о 15 год. 00 хв. у м. Києві по Кільцевій дорозі біля зупинки «Янтарна» сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зіткнулися: автомобіль «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіль «Mitsubishi», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Відповідно до постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 13.02.2019 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано. 30.10.2020 між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - договір страхування). Відповідно до договору страхування строк дії договору встановлено з 01.11.2018 по 31.10.2019. В договорі страхування передбачено ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну - 100000 грн., франшиза - 1000 грн. Забезпеченим транспортним засобом є - автомобіль «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] . 06.01.2019 [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту № ОЦ/175/000/19/1254 від 31.01.2019 визначено до сплати [PERSON] 13300 грн. 00 коп. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди . 26.04.2016 ПрАТ «УПСК» сплатило [PERSON] суму у розмірі 13300 грн. 00 коп., про що свідчить платіжне доручення № 23 від 31.01.2019. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 31.01.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №23 від 31.01.2019 року. 01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) було укладено договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги (далі - договір). Згідно з п. 2.1 договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитор за укладеними Договорами страхування та сплачує Первісному кредитору за віступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до додатку № 1 до договору, ФОП [PERSON] набув прав вимоги боргу за полісом АМ/8146297 від 30.10.2018 у розмірі 9330 грн. 00 коп. Пунктом «г» підпункту 38.1.1 п. 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з підпунктом 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Ураховуючи те, що винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] , ПрАТ «УПСК» сплатило потерпілій особі суму страхового відшкодування, відповідач не повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди у встановлений законом строк, а правонаступником ПрАТ «УПСК» згідно договору відступлення права вимоги є ФОП [PERSON] , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] підлягає стягненню 992 грн. 40 коп. судового збору. Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Судом установлено, що 30.01.2019 між ФОП [PERSON] (клієнт) та адвокатом Самойленко П.М. (адвокат) було укладено договір про надання правничої допомоги № 30/01/19. Відповідно до п. 1.1. договору предметом даного Договору є надання Адвокатом правової допомоги Клієнту, з метою захисту та відновлення порушених, невизнаних, оспорюваних прав та законних інтересів Клієнта, які виникли в останнього на підставі Договорів про відступленпя права вимоги та інших, укладених ФОП [PERSON] 03.12.2021 між ФОП [PERSON] (клієнт) та адвокатом Самойленко П.М. (адвокат) було укладено Додаткову угоду № 254 до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019. Пунктом 1 Додаткової угоди передбачено, що сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) Адвоката за Договором про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019, по справі №ОЦ/175/000/19/1254, яка пов`язана зі страховим випадком, що мав місце 06.01.2019 (винна особа [PERSON] ), становить 3000 грн., що сплачується Клієнтом Адвокату за надання останнім послуг, які визначені п.2 цієї Додаткової Угоди. Згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 03.12.2021 адвокат Самойленко П.М. виконав наступні послуги, а саме: аналіз судової практики (2 година - 500 грн.), складання позовної заяви (5 годин - 1500 грн.), супровід та контроль судвої справи (1000 грн.). На підтвердження сплати зазначених сум надано платіжне доручення від 03.12.2021 на суму 3000 грн. (а.с. 27). Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ураховуючи те, що позивачем надано суду обгрунтований розрахунок суми витрат, понесених на правову допомогу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved