Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач указує, що 15 грудня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1421. [INFO] у сторін під час шлюбу народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.08.2012 року, актовий запис № 1068. Позивачем зазначено, що на час подання позовної заяви сімейні відносини із відповідачем припинені. Дитина проживає разом із нею. Враховуючи те, що відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний дохід, [PERSON] просить здійснювати стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2\~500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2021 року вищевказаний позов було передано у моє провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2021 року позовну заяву було залишено без руху для усунення зазначених недоліків. 02 грудня 2022 року позивачем було усунуто недоліки. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2021 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомлення) сторін. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач 17.011.2022 року та 22.02.2022 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом сповіщений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. За змістом ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на те, що відповідач не надав відзиву на позовну заяву, не з`явився у судове засідання без поважних причин (без повідомлення причин неявки), суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд установив, що відповідно до змісту наявної у матеріалах справи копії свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON] , її батьком є [PERSON] , відповідач у справі. З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказав, що частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, у випадку відсутності письмової домовленості між сторонами про сплату аліментів на дитину, їх розмір, позивач має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, крім того, в Сімейному кодексі України відсутня вказівка про те, що таке право обумовлене виключно ухиленням відповідача від свого обов`язку щодо матеріального утримання дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідач не спростував позовні вимоги та не надав суду відповідні докази. З урахуванням наведеного вище, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище сторін, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~500,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання цієї позовної заяви і досягнення дитиною повноліття, підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, враховуючи вік дитини, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~500 грн., починаючи з 08 листопада 2021 року до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог. В той же час, ч. 1 ст. 192 СК України гарантує право платника аліментів звернутись до суду із позовом про зміну розміру аліментів у разі істотної зміни матеріального становища, яке унеможливлює виконання ним відповідного рішення про стягнення аліментів. У випадку зміни у матеріальному чи сімейному стані сторін, останні не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved