Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до Оржицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. В позовній заяві вказали, що у 1991 році в с. Онішки Оржицького (нині Лубенського) району Полтавської області подружжям [PERSON] та [PERSON] був побудований житловий будинок загальною площею 89,1 кв.м., на відведеній для вказаних цілей земельній ділянці площею 0.41 га. Вказаному домоволодінню була присвоєна адреса: [ADDRESS] . Головою даного домогосподарства являвся [PERSON] , а після його смерті - [PERSON] , його дружина. [INFO] в с. Онішки Оржицького району Полтавської області помер [PERSON] . До складу спадщини покійного входить право власності на 1/2 частку нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на праві спільної сумісної власності подружжя. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіт не складав. За відсутності заповіту покійного, спадкоємцями за законом першої черги є його дружина [PERSON] , [INFO] , та його сини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачі не можуть нотаріальним чином оформити спадщину за законом на житловий будинок, оскільки на даний вид спадкового майна відсутній правовстановлюючий документ. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, який належить спадкодавцеві, та державної реєстрації права власності покійного на вказане майно, немає правових підстав для видачі їм свідоцтв про право на спадщину на належні частки нерухомого майна після смерті [PERSON] , в тому числі для видачі [PERSON] відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» свідоцтва про право власності на Ѕ частку в спільному майні подружжя. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачі просять суд: 1. Визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , право власності на 1/6 частку нерухомого майна - житлового будинку (А-1) з господарськими будівлями та спорудами: погріб (Б), сарай (В), хвіртка (№1), огорожа (№2), розташованого за адресою: [ADDRESS] , належного на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] як набутий за час їх шлюбу. 2. Визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , право власності на 1/6 частку нерухомого майна - житлового будинку (А-1) з господарськими будівлями та спорудами: погріб (Б), сарай (В), хвіртка (№1), огорожа (№2), розташованого за адресою: [ADDRESS] , належного на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] як набутий за час їх шлюбу. 3. Визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , право власності на 1/6 частку нерухомого майна - житлового будинку (А-1) з господарськими будівлями та спорудами: погріб (Б), сарай (В), хвіртка (№1), огорожа (№2), розташованого за адресою: [ADDRESS] , належного на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] . 4. Визнати за [PERSON] , право власності на 3/6 (відповідає 1/2) частки нерухомого майна - житлового будинку (А-1) з господарськими будівлями та спорудами: погріб (Б), сарай (В), хвіртка (№1), огорожа (№2), розташованого за адресою: [ADDRESS] , належного на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] . Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачами. В судове засідання учасники справи не з`явилися, направивши до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому від представника позивачів до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, а відповідач в своїй заяві позов визнав повністю. Від третьої особи до суду надійшов лист про розгляд справи без її участі, вказала, що при прийнятті рішення покладається на думку суду. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21.11.1987 року, зареєстрованому Шрамківською селищною радою Драбівського району Черкаської області 21 листопада 1987 року, про що складено відповідний актовий запис № 40, та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.64) Будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , побудований у 1991 році, що підтверджується відомостями Технічного паспорту №ТІ01:2956-9427-4048-9741, складеного сертифікованим інженером з інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] . Відповідно до витягів із по господарських книг виконавчого комітету Оржицької селищної ради с. Онішки Оржицького району Полтавської області за 1986-2005 рокучоловік [PERSON] , дружина [PERSON] та сини [PERSON] , [PERSON] , проживали однією сімєю (а.с.22-25). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.09.2001 року (а.с.61). Відповідно до довідки №01-17/234 від 18.07.2022 року, виданої виконавчим комітетом Оржицької селищної ради Онішківським старостинським округом Лубенського району Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований по [ADDRESS] . На момент його смерті та протягом 6 місяців по тому за даною адресою були зареєстровані дружина [PERSON] та сини [PERSON] , [PERSON] (а.с.62). Відповідно до постанов приватний нотаріус Потапенко Л.Д. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок номер [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок. Згідно довідки №520 від 01.06.2022 року станом на 29.12.2012 року нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстровано (а.с.60). На замовлення позивача [PERSON] ФОП [PERSON] виготовив технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами складається з: Житловий будинок - А-1, погріб (Б), сарай (В), хвіртка (№1), огорожа (№2) (а.с.26-36). Згідно звіту про оцінку нерухомого майна вартість житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 73600 грн. (а.с.37-59). Таким чином, звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, позивачі надали відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди у оформленні їх спадкових прав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказане спадкове майно. Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як визначено ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 100 Цивільного кодексу Української PCP 1963 р., який діяв на час вказаних правовідносин, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Згідно ч. 1, 2 ст. 101 вказаного Кодексу, в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Як визначено ч. 1 ст. 102 даного Кодексу, граничний розмір жилого будинку або його частини (частин), що належать зазначеним у ст.101 цього Кодексу громадянам, не повинен перевищувати вісімдесяти квадратних метрів жилої площі. Як визначено у ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Згідно ст. 22 КШС України від 20.06.1969 № 2006-УІІ, який діяв на час виниклих правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Також, згідно діючої ст. 60 СК України зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружися. Аналогічно, ч. 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на вказане, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який набутий (побудований) у відповідності з діючими на той час вимогами законодавства подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, є об`єктом права їх спільної сумісної власності. На момент виникнення права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на вказаний будинок, тобто з моменту введення його в експлуатацію у 1991 році, діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Також, згідно ч. 1, 2 ст. 524 ЦК У PCP, який діяв на момент смерті спадкодавця, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як визначено ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. У відповідності до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його жити і народженні після його смерті. Яквизначено ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обґрунтовано звертаються до суду з вимогою про визнання за ними права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , а також про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя

Outcome: approved