Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить встановити факт спільного постійного проживання позивача [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем - її батьком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; визнати за позивачем [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 3,394 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гланишівської сільської ради Бориспільського (бувшого Переяслав-Хмельницького) району Київської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] батька, який був власником земельної ділянки, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії РІ№292082. Посилається на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначене спадкове майно. Позивач є спадкоємцем померлого за заповітом. Інші спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку пропущеним строком, встановленим для прийняття спадщини. Ухвалою від 12 липня 2022 року було відкрито провадження у справі (а.с.38). Ухвалою від 06 вересня 2022 року було закрите підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду (а.с.60). В судовому засіданні представник позивача адвокат Чичиркін А.О. позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача Переяславської міської ради в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Судом встановлено наступне. [INFO] в с. Гланишів Переяслав-Хмельницького району Київської області помер [PERSON] ( копія свідоцтва про смерть а.с.16). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,394 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гланишівської сільської ради Бориспільського (бувшого Переяслав-Хмельницького) району Київської області. Відповідно до довідки, виданої старостою Гланишівського старостинського округу виконавчого комітету Переяславської міської ради від 21 грудня 2021 року за №321, [PERSON] проживала разом із батьком [PERSON] , який помер [INFO] , по [ADDRESS] із серпня 14 року по день його смерті.(а.с.20). Відповідно до копії Державного акту серії РІ № 292082 від 15 травня 2003 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,394 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.(а.с.9). Відповідно до заповіту від 18 жовтня 2013 року, посвідченого секретарем виконкому Гланишівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №27, [PERSON] належну йому земельну ділянку, площею 3,394 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Листом приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Кучеренко Н.М. від 16.12.2022 за №16/01-16, адресованого [PERSON] , роз`яснено про те, що вона пропустила строк встановлений для прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду.(а.с.21). Згідно повідомлення головного управління Держгеокадастру у Київській області від 07 липня 2022 року за №29-10-0.332-2706/2-22 нормативна грошова оцінка 1 га ріллі по Київській області, станом на 01.01.2022 становить -26531 грн 00 коп. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] , її батьком записаний [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] 16 вересня 2006 року змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.13). Свідок [PERSON] показав суду, що знає позивача з дитинства, жили на одній вулиці. Батьки її розлучилися і проживали окремо. Батько [PERSON] захворів десь приблизно влітку 2014 року, захворів онко і був лежачим. З того часу і до самої його смерті донька проживала з ним та доглядала, оскільки самостійно він не міг нічого робити. Аналогічні показання надала суду й свідок [PERSON] . Суд приймає до уваги усі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Приймаючи до уваги вказані обставини, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, зважаючи на показання свідків, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в частині встановлення факту спільного постійного проживання разом із спадкодавцем підлягає задоволенню, оскільки підтверджений матеріалами справи, поясненнями свідків, встановлення даного факту необхідне позивачеві для оформлення спадщини, іншого порядку його встановлення законом не визначено. Доказів, які б викликали сумнів суду у правомірності вимог [PERSON] у судовому засіданні не здобуто. \~ \~ \~ \~ Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. В силу вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статі 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог частини 1 та частини 4 статті 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Відповідно до частини 1 статті 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Позивач звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. Вона є спадкоємцем померлого за заповітом. Факт спільного постійного проживання позивача разом із спадкодавцем - її батьком [PERSON] встановлено судом. З врахуванням вищезазначеного, досліджених доказів в їх сукупності, зважаючи на визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 374, 1216, 1225, 1258, 1265, 1268, ЦК України,

Outcome: approved