Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про відібрання дитини та просив відібрати від [PERSON] , [INFO] , малолітню [PERSON] , [INFO] та передати її для проживання та виховання батьку [PERSON] , допустити негайне виконання рішення. В обґрунтування позовних вимог вказав, що [PERSON] та [PERSON] є батьками шістьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . 06.05.2021 Комунарським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення, яким задоволено у повному обсязі позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів. Позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів її доходів (заробітку), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 19.10.2020 року. Неповнолітні діти всі проживають з позивачем і перебувають на його утриманні. Однак, малолітня [PERSON] [INFO] , яка зареєстрована з батьком, надалі проживає з матір`ю [PERSON] , яка позбавлена батьківських прав відносно доньки. Після набрання рішенням про позбавлення батьківських прав законної сили, [PERSON] добровільно відмовляється передати дитину батьку. Наразі йому нічого невідомо про її місце знаходження, умови проживання, оскільки відповідачка уникає спілкування з ним. На момент позбавлення батьківських прав, відповідач ухилялась від виконання батьківських обов`язків, вживала алкогольні напої, вела аморальний спосіб життя, не мала постійного місця роботи та місця проживання. Процесуальні дії у справі. Позиції учасників справи. 28.12.2021 ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 23.06.2022 клопотання представника третьої особи - Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про витребування доказів задоволено. Витребувано від Державної прикордонної служби України всі наявні відомості про перетин громадянкою [PERSON] державного кордону України за період з 24.02.2022 року по 23.06.2022 року. 09.09.2022 підготовче провадження закрито та розпочато судовий розгляд, про що постановлено ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити. Вказала, що наразі дитина проживає з матірю позбавленою батьківських прав відносно неї, отже мати [PERSON] втратила права щодо дитини та щодо її виховання, не є її законним представником. Представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі. Пояснила, що [PERSON] перебуває у них на обліку, неодноразово вони виїжджали за останнім відомим місцем її проживання, однак вона до будинку не пускала. Також [PERSON] повідомляли про те, що вона позбавлена батьківських прав відносно всіх своїх дітей. Відповідач [PERSON] , повідомлялась у встановленому законом порядку до суду жодного разу не з`явилась, причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України [PERSON] в період з 24.02.2022 року по 23.02.2022 року державний кордон України не перетинала. Відповідно до інформації Національної соціальної сервісної служби України, станом на 10.08.2022 року в базі даних про внутрішньо переміщених осіб інформація відносно [PERSON] відсутня. Враховуючи викладені обставини, суд постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Нормативне обґрунтування. Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповіднот до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Статтею 163 СК України встановлено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. Батьки мають право вимагати відібрання дитини шляхом подання позову до суду. Такі справи мають розглядатися у порядку цивільного судочинства. Позов про відібрання дитини мають право подати тільки батьки, які не позбавлені батьківських, оскільки батьки позбавлені батьківських прав втрачають особисті немайнові права щодо дитини. Такого права також не мають батьки, від яких дитину відібрано без позбавлення їх батьківських прав, оскільки разом з правом на особисте виховання дитини вони позбавляються і права на проживання з нею. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.98 р. "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" при розгляді позовів батьків про передачу їм дитини іншими особами, від яких вони мають право вимагати її повернення суд бере до уваги зокрема можливість батьків забезпечити належне виховання дитини, характер їхніх взаємовідносин з нею, прихильність дитини до осіб, у яких вона перебуває, й інші конкретні обставини справи. При цьому суд враховує, хто з зацікавлених осіб виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожної з осіб, особисті якості сторін, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані однієї з осіб сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Суд може взяти до уваги й бажання дитини, яка досягла 10 років, хоча воно не є обов`язковим для нього. У будь-якому випадку суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам малолітньої дитини. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] є батьками шістьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] ( а.с. 14-20). 06.05.2021 Комунарським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення, яким задоволено у повному обсязі позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів. Позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] . на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів її доходів (заробітку), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 19.10.2020 рокут ( а.с. 22-25). Всі діти зареєстровані разом з батьком за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 27-33). Неповнолітні діти проживають з батьком. Згідно акта обстеження умов проживання на підставі заяви [PERSON] , для виховання та розвитку діти мають місце для відпочинку, чисту постіль, одяг, взуття, доглянуті у гарному настрої ( а.с. 38). [PERSON] є співвласником квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . ( а.с. 36-38). Позивач має постійне місце роботи, а саме працює в ТОВ «Триумф Плюс» на посаді архіваріуса та дохід. ( а.с. 39). За місцем роботи характеризується позитивно, зарекомендував себе як хороший і відповідальний співробітник, доброзичливий, не конфліктний (а.с.40) Висновки суду. Заслухавши пояснення позивача, представників третіх осіб, оцінивши наявні у справі докази, виходячи із загального обсягу доказів, суд приводить до висновку про задоволення позовних вимог. Так, [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов`язки та опікується своїми дітьми, матеріально забезпечує їх, діти зростають в любові та повазі один до одного, батьком створені належні умови для проживання дітей, що підтверджено належними доказами в суді. Натомість мати [PERSON] заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2021 позбавлена батьківських прав відносно всіх своїх дітей у томі числі і відносно малотіньої [PERSON] . Оскільки батьки позбавлені батьківських прав втрачають особисті немайнові права щодо дитини, малолітня [PERSON] не може й надалі проживати з матір`ю, оскільки це суперечить інтересам дитини. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. [PERSON] позбавлена батьківських прав саме через те, що ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких обставин позовні вимоги про відібрання від [PERSON] малолітню [PERSON] та передачу її батьку [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо негайного виконання рішення суду про відібрання дитини, суд зазначає наступне. Так, згідно п. 5 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. Оскільки [PERSON] з батьком не проживала, рішення про відібрання дитини, постановлено з інших підстав, суд не вбачає законних підстав для негайного виконання рішення суду. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved