Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись на те, що відповідно до судового наказу Новоселицького районного суду із нього було вирішено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі однієї четвертої частки його доходу, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. Він просить зменшити розмір стягуваних аліментів та стягувати з нього у твердій грошовій сумі в розмірі 1900 гривень, у зв`язку із тим, що він після видачі судового наказу був звільнений з роботи і тепер ніде не працює та не має змоги платити аліменти у визначеному судом розмірі. Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, однак від його представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшов відзив, в якому вона позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, розгляд справи просила провести у її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу Новоселицького районного суду від 15.07.2022 року із позивача було вирішено стягувати аліменти на утримання доньки в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07 липня 2022 року до її повноліття. Згідно ч.ч.2,3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як передбачено ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789X11 (78912) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно абзацу 2 ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Такий правовий висновок міститься в у постанові Верховного суду у справі №759/10277/18 від 11.03.2020 року. Таким чином, оскільки із позовною заявою про зміну способу стягнення стягуваних аліментів має право звертатись тільки одержувач аліментів, а платник аліментів таким правом не наділений, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.181 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed