Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 12.11.2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Рибчинська Вікторія Валеріївна звернулася\~\~до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовну заяву обґрунтовує тим, що позивачу, [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно листа виданого Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради від 22.10.2021 року № 36-вих-96882 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані громадяни: 1.Онука Позивача [PERSON] , [INFO] ; 2.Донька Позивача [PERSON] , [INFO] ; 3.Чоловік Позивача [PERSON] , [INFO] ; 4.Позивач [PERSON] , [INFO] . Донька позивача, [PERSON] та онука позивача, [PERSON] не проживають в\~ житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, про що складено Акти про проживаючих осіб в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] від 26.10.2020 року, № 120 від 29.12.2020 року № 111 від 27.10.2021 року, представниками обслуговуючої організації (ЛКП Варшавське-407) Відповідачі не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають, кореспонденція на їх ім`я не надходить, перешкод в користуванні жилим приміщенням ні Позивач, ні інші члени сім`ї Відповідачам не чинили. Зняти з реєстрації на сьогоднішній день відповідачів не можливо, так як вони вже тривалий час проживають за кордоном та не приїжджають в Україну. Усі ці обставини створюють позивачу, як законному співвласнику житла, певні незручності, позбавляють його повною мірою використовувати своє право власності, гарантоване законодавством України, а також, позивач вже третій рік позбавлена можливості отримання житлової субсидії. Під час звернення до Відділу "Центр оформлення документів № 2 Львівського міського управління" Державної міграційної служби про зняття з реєстраційного обліку Відповідачів Позивачу було відмовлено та пояснено, що є певний порядок зняття з реєстрації, передбачений ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", згідно з якою зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або визнання її померлою). Просить визнати: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Відзив на позовну заяву відповідачі у встановленому судом термін не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: позивач [PERSON] 03.05.2022 року на електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.45). відповідач [PERSON] 04.08.2022 року на електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та заяву про визнання позовних вимог (а.с. 71). відповідач [PERSON] 04.08.2022 року на електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та заяву про визнання позовних вимог (а.с. 67). Процесуальні дії у справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова\~\~від 30.11.2021 року\~\~відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання\~ (а.с.19-20). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова\~\~від 17.05.2022 року\~\~закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.51-52). У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, з врахуванням заяв відповідачів про визнання позовних вимог, просила задовольнити. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено: На підставі Свідоцтва про право власності на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно акту №97 від 26.10.2020 року, № 120 від 29.12.2020 року № 111 від 27.10.2021 року, представниками обслуговуючої організації ЛКП Варшавське-407 Марусяк Олена Степанівна та [PERSON] не проживають в\~ житловому приміщенні понад один рік без поважних причин (а.с. 8-10). Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті , встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Приписами ст. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Вимогами ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до\~ст.\~391\~Цивільного кодексу\~України,\~передбачено,\~що власник\~майна має\~право вимагати\~усунення перешкод\~у здійсненні\~ним права\~користування та\~розпорядження своїм\~майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Згідно положень ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України та частини 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~8\~Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 1950). Відповідно до ст.\~17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року, п. 63). Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 5 ст.\~263\~ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. На підставі викладеного та

Outcome: approved