Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком відповідач був обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Внаслідок ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до ортопедо-травматологічного відділення №2 КНП «Сумська міська клінічна лікарня №1» СМР, де перебувала з 08.01.2019 по 11.01.2019, витрати на лікування потерпілої склали 1176, 66 грн, витрати на лікування потерпілої [PERSON] не відшкодовані, а тому вважають, що вказані обставини дають підстави для звернення позивача, як уповноваженого органу на організацію виконання бюджету в частині надходження коштів, до суду з метою стягнення витрат за лікування потерпілої від злочину до відповідного бюджету в інтересах держави. Ухвалою суду від 10.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, справу призначено до розгляду на 10:00 29.06.2022. Протокольною ухвалою суду від 29.06.2022 слухання справи відкладено за клопотанням представника позивача на 10:00 28.07.2022 для витребування документів. Протокольною ухвалою суду від 28.07.2022 слухання справи відкладено для виклику відповідача на 10:30 12.09.2022. Представник позивача у судове засідання призначене на 12.09.2022 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, у судові засідання які призначалися на 29.06.2022, 28.07.2022 та 12.09.2022 не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзив не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 20.05.2019 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням із потерпілою, а кримінальне провадження відносно нього закрито. Відповідно до довідки КНП «Центральна міська клінічна лікарня» від 20.02.2019 [PERSON] перебувала на лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні №2 з 08.01.2019 по 11.01.2019 року, сумарні витрати на лікування складають: 3 дні х 392,22 грн = 1176,66 грн та які підлягають відшкодуванню до місцевого бюджету (а.с. 15 зворот). Відповідно до ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 3 та 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 р. №545(із змінами та доповненнями) визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Отже, оскільки відповідачем в результаті скоєння кримінального правопорушення завдано збитки КНП «Сумська міська клінічна лікарня №1» СМР, в якій проводилося лікування [PERSON] внаслідок таких дій відповідача, питання про відшкодування витрат КНП «Сумська міська клінічна лікарня №1» СМР на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину при постановленні ухвали, якою закрите провадження за нереабілітуючими обставинами, не вирішувалося, заявлені вимоги про стягнення таких витрат на лікування потерпілого від злочину підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved