Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення комісії по трудових спорах Знам`янського загону відомчої воєнізованої охорони Одеської залізниці № 3 від 13.01.2022 прийнятого на підставі заяви працівника підприємства повністю. Свої вимоги мотивував тим, що Пунктом 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення, карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобіганні поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» передбачено відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданим закладом охорони здоров`я. Наказом МОЗ від 04.10.2021 року №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» (зі змінами) на період дії карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають зокрема працівники підприємств, установ та організацій, включених до «Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83. До вищезазначеного Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави включено і АТ «Українська залізниця». Станом на 15 грудня 2021 року стрілець виробничого підрозділу «Знам`янський загін воєнізованої охорони» АТ «Українська залізниця» - Варющенко О.І. не надав керівництву підприємства документ, який підтверджував би наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або\~довідки про\~абсолютні протипоказання\~для проведення\~відповідного щеплення.\~Тому наказом\~по виробничому\~підрозділу «Знам`янський\~загін воєнізованої\~охорони» АТ\~«Українська залізниця»\~за № НОР-3-02/611 від 17.12.2021 «Про відсторонення від роботи», вищезазначеного працівника було відсторонено від роботи з 19.12.2021 у зв`язку із ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 на строк до здійснення щеплення або надання висновку про наявність відповідних протипоказань до такого щеплення. Комісія по\~трудових спорах\~Знам`янського\~загону відомчої\~воєнізованої охорони\~Одеської залізниці\~рішенням за\~№ 3\~від 13.01.2022\~визнала неправомірним\~дії керівництва\~виробничого підрозділу\~«Знам`янський\~загін воєнізованої\~охорони» в\~частині відсторонення\~від роботи\~ [PERSON] \~ без\~збереження заробітної\~плати.\~Зобов`язала\~начальника виробничого\~підрозділу скасувати\~наказ від 17.12.2021 № НОР-3-02/611 та здійснити оплату часу відсторонення від роботи [PERSON] АТ «Українська залізниця» не погодилася з таким рішенням, так як обов`язкова вакцинація певної категорії громадян від COVID-19 задля попередження його поширення серед населення є виправданим, тому рішення комісії по трудових спорах є незаконним. Комісія по трудових спорах виробничого підрозділу «Знам`янський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що КТС не має свого балансу та рахунку, а також матеріальних цінностей. Згідно з ч.6 ст. 223 КЗпПУ організаційно-технічне забезпечення комісії по трудових спорах здійснюється власником або уповноваженим органом, фактично всі фінансові витрати на діяльність покладаються на виробничий підрозділ «Знам`янський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця». Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи також в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Трудові спори - це неврегульовані шляхом безпосередніх переговорів розбіжності між працівником (колективним працівником) і власником підприємства або уповноваженим ним органом з приводу застосування норм трудового законодавства. Трудові спори поділяють на індивідуальні та колективні. Суб`єктами індивідуальних трудових спорів є працівник і власник підприємства (уповноважений ним орган). Суб`єктами колективних спорів є наймані працівники (окремі категорії найманих працівників), профспілки, їх об`єднання або інші уповноважені цими найманими працівниками органи, з однієї сторони, та власники підприємств, об`єднання власників або уповноважені ними органи. Згідно із частиною першою статті 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: комісіями по трудових спорах; районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Враховуючи положення статей 224-227 КЗпП України, до компетенції комісії по трудових спорах відноситься виключно розгляд трудових спорів за заявами працівників по трудовим спорам, що виникають між працівниками та підприємствами, установами, організаціями в особі їх власників або уповноважених ними органів. І саме по заявам працівників комісія по трудовим спорам, розглянувши відповідний спір, приймає рішення. Рішення комісії з трудових спорів може бути оскаржене працівником або власником чи уповноваженим ним органом в суді у десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії з трудових спорів чи його копії (стаття 228 КЗпП України). За загальним правилом індивідуальні трудові спори вирішуються судами безпосередньо або після їх попереднього розгляду комісією з трудових спорів (пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9). У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 судам роз`яснено, що незалежно від того, працівником, власником або уповноваженим ним органом порушена справа, після вирішення спору в комісії з трудових спорів, суд розглядає її в порядку позовного провадження, як трудовий спір, що вирішувався в комісії з трудових спорів, тобто, як вимогу працівника до підприємства, установи, організації. З огляду на вищевикладене, сторонами трудового спору можуть бути лише підприємство, установа, організація, з яким працівник перебував(є) у трудових відносинах, та безпосередньо працівник. Разом з тим, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до суду із позовом до комісії з трудових спорів цього ж товариства, яка не може бути відповідачем у справі. Представником позивача надане клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спора - [PERSON] . Ухвалою суду задоволено клопотання. Клопотання щодо заміни первісного відповідача належним чи залучення до участі у справі співвідповідача позивачем не заявлялися. У цивільному процесі сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, які мають юридичну заінтересованість в результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов`язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів Відповідачем є особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнає чи оспорює його суб`єктивне право, свободи чи інтерес, який охороняється законом При цьому обов`язок визначати суб`єктний склад спору покладено на позивача Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). Відповідно до частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. З огляду на зазначене, суд вважає, що спосіб захисту порушеного права обирає позивач, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який подає клопотання, в якому повинен обґрунтувати необхідність такої заміни, а саме чому: первісний відповідач є неналежним і хто є належним відповідачем, а суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких зазначив позивач. Виходячи зі змісту та підстав заявлених позовних вимог у цій справі, комісія по трудових спорах є неналежним відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову. При цьому позивач не позбавлений права на звернення до суду з вимогами до належного відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed