Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 22 липня 2022 року, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 3000 грн. 00 коп., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення сином повноліття, починаючи з дня звернення до суду. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, 04 березня 2016 року сторони уклали шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинено, сумісне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають, та проживають окремо. Малолітній [PERSON] проживає з позивачем, спір про визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. [PERSON] у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина хоча й надає, однак періодично, що визначає доцільність визначення розміру аліментів в судовому порядку. Їй достеменно відомо, що відповідач неофіційно працює та має дохід, інші аліментні зобов`язання у нього відсутні, а тому може надавати допомогу на утримання дитини, у зв`язку з чим аліменти вона вважає за доцільне визначити у твердій грошовій сумі. Оскільки в позасудовому порядку домовитись про розмір аліментів вони не можуть, тому за захистом майнових прав та інтересів малолітнього [PERSON] позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 22 серпня 2022 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності. Позивач [PERSON] пред`явлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі у заявленому позивачем розмірі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 04 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №55. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2022 року у справі №214/7715/21, яке набрало законної сили 30 травня 2022 року, шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 30 квітня 2016 року. Як вказувала позивач, що підтверджується довідкою КОМ ДІС «НОВА КОМ» №8 від 08 липня 2022 року та не оспорювалось відповідачем, малолітній син сторін [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , спір про визначення місця проживання дитини між ними відсутній. Наразі сторони стосунки не підтримують, відповідач проживає окремо. До того ж як вказувала позивач, [PERSON] хоча й надає матеріальну допомогу на утримання сина, однак періодично та в різному розмірі, що визначає доцільність визначення розміру аліментів за рішенням суду. Таким чином, судом встановлено, що домовленості про сплату аліментів на утримання дитини, у тому числі угоди про форму, в якій відповідач братиме участь у її вихованні, між сторонами в позасудовому порядку не досягнуто. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183,\~ ч.1 ст.191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~ч.ч.1,\~2\~ст.184\~СК України,\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів. Судовим розглядом встановлено, а відповідачем не спростовано, що він не має аліментних зобов`язань, офіційно не працює та не відмовляється від свого обов`язку по утриманню малолітнього сина. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, з урахуванням викладеного, принципу найкращого забезпечення інтересів дітей та положень ст.182 СК України, визнання відповідачем позовних вимог і обов`язку з утримання дитини, та з огляду на те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, офіційно не працевлаштований, відсутність у нього аліментних зобов`язань суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі із стягуванням з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 3000 грн. 00 коп., з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 22 липня 2022 року. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,\~відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved