Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

09.11.2021 року до суду з позовом про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, діючи в інтересах малолітньої дитини звернулась Київська районна адміністрація Одеської міської ради, в якому просить відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав, передати малолітнього [PERSON] , [INFO] органу опіки та піклування для вжиття заходів щодо захисту особистих та майнових прав дитини, а також стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь державного закладу, в якому буде перебувати малолітній [PERSON] , [INFO] . Аліменти на його утримання у розмірі ј частини з усіх видів доходів відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 16.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.06.2022 року закрито підготовче провадження по справі за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради , діючої в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення. Ухвалою суду від 12.09.2022 року за клопотанням представника позивача позовні вимоги Київської районної адміністрації Одеської міської ради , діючої в інтересах малолітнього [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] до [PERSON] ( ІПН невідомий), [PERSON] ( ІПН невідомий) третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в частині позовних вимог щодо відібрання малолітньої дитини від [PERSON] , а також стягнення з [PERSON] , [PERSON] залишені без розгляду та продовжено розгляд справи за позовними вимогами Київської районної адміністрації Одеської міської ради , діючої в інтересах малолітнього [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] до [PERSON] третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав. З боку представника позивача до судового засідання надійшла заява щодо розгляду справи за відсутністю їх представника, в якій уточнені вимоги підтримала. Інші учасники справи у судове засіданні не з`явились. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 1222 від 27 грудня 2011 року, складений Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції). Відомості про батька малолітнього внесені до актового запису про народження відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. Частиною 1 статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 09.11.2021 року визнано [PERSON] [INFO] , батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] і внесено зміни до актового запису №1222, вчиненого 27.12.2011 року Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, зазначивши, прізвище дитини « [PERSON] по- батькові [PERSON] , внесено відомості про батька дитини, яким є [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Відповідно до вимоги ст. 82 ч.4ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Так судом встановлено, що відповідачка разом з малолітньої дитиною згідно з довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 27.07.2021 № С4-185825-ю/л зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з інформацією, отриманою службою у справах дітей Одеської міської ради від суб`єктів виявлення та/або організації соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, про отримання матір`ю дитини, яка перебувала в стані вагітності, тілесних ушкоджень внаслідок домашнього насильства з боку батька дитини у присутності малолітнього, відповідно до пункту 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 № 585, працівником служби у справах дітей Одеської міської ради спільно з працівниками органу Національної поліції та працівником бригади швидкої допомоги було проведено оцінку рівня безпеки дитини та встановлено рівень безпеки дитини, як «дуже небезпечно». Дитина невідкладно була доставлена до КНП „Міська дитяча лікарня № 2" Одеської міської ради для проведення та документування результатів медичного обстеження дитини та, у разі необхідності, надання медичної допомоги. В подальшому, 27.11.2020 малолітнього [PERSON] , [INFO] , за направленням служби у справах дітей Одеської міської ради, відповідно до пункту 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, було влаштовано до Комунальної установи „Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області", що підтверджено інформацією адміністрації вказаної вище установи, де дитина перебуває по теперішній час. Наказом служби у справах дітей Одеської міської ради від 24.02.2021 № 5 малолітнього [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, як дитину, яка проживає в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Під час проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в сім`ї, мати увагу вихованню та навчанню сина приділяла періодично. Відповідно до інформації Одеського ліцею № 82 Одеської міської ради Одеської області, в якому дитина навчається з 01.09.2018, був випадок, коли відповідачка своєчасно не забрала дитину зі школи, а у вечері з`явилась до школи у нетверезому стані. Після цього випадку дитина не відвідувала школу декілька днів. Відповідно до інформації відділення поліції № З Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області Національної поліції України від 24.03.2021 № 2204/63-2021 за 2018-2019 роки гр. [PERSON] , [INFO] , тричі притягувався до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 „Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування" КупАП, але термін перебування за категорією „кривдник" закінчився у квітні 2020 року. Дитина була свідком насильства над матір`ю. До матері повертатись не хоче. Бажає проживати зі своїм справжнім татом [PERSON] та бабусею. Родині відповідачів ще 27.11.2020 Центром соціальних служб Одеської міської ради (далі - ЦСС ОМР) було запропоновано консультації психолога та соціальний супровід, проінформовано про послуги, які родина може отримати, але відповідачі взяли час на роздум. Лише в липні 2021 року відповідачі погодились співпрацювати з фахівцями ЦСС ОМР, та з 23.07.2021 їм надається соціальна послуга соціального супроводу у зв`язку зі складними життєвими обставинами. Основними ознаками та чинниками, що сприяють складним життєвим обставинам є нездатність відповідачки виконувати свої обов`язки щодо виховання сина. Адміністрація Центру соцреабілітації у характеристиках малолітнього [PERSON] , [INFO] , повідомляє. Дитина має низький рівень загальнонавчальних навичок, знань учбового матеріалу, рівень пізнавальної мотивації незадовільний, відсутні навички самостійного виконання завдань. Хлопець обережно розповідає про обставини проживання з матір`ю. У розповіді згадує те, що батьки зловживають алкогольними напоями, та незадовільний стан приміщення. В процесі діагностики у дитини виявлена висока тривожність, образа, безпорадність, яка проявляється в міміці, жестах, скутих рухах. За час перебування дитини у Центрі соцреабілітації відповідач періодично відвідувала дитину, телефонувала, але на звернення щодо необхідності підписання декларації з лікарем для проходження медичного огляду, переведення малолітнього до ОЗОШ № 51 та подальше переведення на дистанційне навчання відмовились, мотивувавши це швидким поверненням дитини до дому. На звернення лікаря Центру соцреабілітації щодо надання дозволу на лікування дитини у лікаря-стоматолога також отримано відмову. Від будь-яких рекомендацій з боку психологів Центру соцреабілітації відповідач відмовилась, оскільки ніяких причин для подальшого перебування дитини у Центрі соцреабілітації вони не бачать. Порушене Службою питання було неодноразово включено до порядку денного Комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради , а саме: 21.11.2020, 28.12.2020, 18.02.2021, 29.04.2021, однак остаточно рішення прийнято не було. Причиною тому стало надання відповідачеві можливості створення належних умов для виховання та утримання дитини, зміни свого ставлення до дитини, однак, даним їм шансом для повернення дитини в родину відповідачі не скористались. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Враховуючи вимоги законодавства України, малолітнього [PERSON] , [INFO] , було заслухано на засіданні Комісії, яке відбулось 29.04.2021. Хлопчик повідомив, що [PERSON] не є його рідним батьком. Розповів, що він майже увесь час бив його мати та іноді і його. Дитина була свідком насильства над матір`ю. До матері та [PERSON] повертатись не хоче. Бажає проживати зі своїм справжнім татом [PERSON] та бабусею. Крім того, для більш детального з`ясування думки малолітнього та обставин, що склались у родині, 28.09.2021 соціальним менеджером ЦСС ОМР та провідним психологом відділу соціальної роботи ЦСС ОМР у Київському районі у присутності працівників служби у справах дітей Одеської міської ради та Київської районної адміністрації Одеської міської ради було проведено опитування малолітнього [PERSON] , [INFO] , у Кімнаті , дружній до опитування дитини. Відповідно до протоколу опитування з`ясовано, що відповідач періодично били дитину; одного разу його закрили на тривалий час, ввечері, на балконі (це відбувалось пізньою осінню); вмикали гучно музику і хлопчик не міг виспатись. До матері та вітчима повертатись не хоче, щоб не бачити все те, що відбувається вдома (бійки, сварки). Хоче проживати з рідним батьком, який його ніколи не бив та завжди намагався захистити, та бабусею. Відповідно до частини першої статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, зокрема, якщо вони жорстоко поводяться з дитиною, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. За статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини четвертої статті 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як встановлено частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог статті 11 Закону України „Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування". Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, п.п. 2.10. „Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради", затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1328-УІІ від 07.12.2016 (зі змінами від 26.04.2017 № 1934-VII), районна адміністрація є органом опіки та піклування, вирішує у встановленому законодавством порядку питання опіки та піклування, провадить діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, вживає заходи щодо захисту особистих та майнових прав дітей. Однак щодо стягнення аліментів, позивач просив дані вимоги не розглядати та залишити їх без розгляду. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Статтею 155 ЦПК України регламентований порядок здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків відповідно до яких здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності ( ч.1 цієї ж статті); батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини ( ч.3 статті 155 ЦПК України); відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ч.3 цієї ж статті);ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом ( ч.4 ст. 155 ЦПК України). При розгляді справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У силу положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів, а також забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Існують обставини, які свідчать про загрозу здійснення протиправних дій стосовно дітей з боку близького оточення матері, якщо вони залишаться проживати з матір`ю. Її поведінка є небезпечною для формування негативних звичок у дітей та їх правильного морального виховання. Випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у одного з батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки цієї особи, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками (наприклад, той з батьків, хто був психічно хворим, видужав, батьки перестали бути хронічними алкоголіками або наркоманами), суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, шкодить інтересам малолітнього сина, який проживає разом із нею (матір`ю) в антисанітарних умовах, без належного виховання, догляду, повноцінного харчування, медичного догляду, здобуття освіти, гідних умов проживання,також відповідач не подала доказів того, що умови проживання для сина вона покращила, що має змогу їх належним чином виховувати та утримувати, з чого можна зробити висновок про те, що на даний час [PERSON] ще не виправилась, не здійснила належних умов для проживання, виховання малолітнього сина, фактично не цікавиться його життям протягом останнього часу, тому залишення сина у матері є небезпечним для його життя, здоров`я і морального виховання. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 992,40 грн. на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved