Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Ця квартира була подарована позивачу під час шлюбу з відповідачем його батьком - [PERSON] згідно договору дарування від 27 сiчня 2017 року. Таким чином, квартира [ADDRESS] є особистою приватною власністю позивача. У даній квартирі зареєстровані та проживають: позивач, його діти [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) і його батько [PERSON] ( [INFO] ). Також в цій квартирі зареєстрована з 23.02.2018 року відповідач - колишня дружина позивача [PERSON] ( [INFO] ). З листопада 2020 року вiдповiдач не проживає в квартирі [ADDRESS] , не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, її особистих речей в цій квартирі немає і квартирою вона не [PERSON] тому, позивач самостійно змушений нести всі витрати по утриманню квартири [ADDRESS] . Шлюб мiж позивачем та відповідачем було розірвано 22 жовтня 2020 року (рішення Франківського районного суду м. Львова у цивiльнiй справі № 465/3569/20 від 22.10.2020 року). Після розірвання шлюбу відповідач одружилася вдруге, залишила дану квартиру та проживає зі своїм новим чоловіком, однак, де вони проживають, позивачу невідомо. Таким чином, відповідач зареєстрована, але фактично не проживає у спірній квартирі весь цей час, не бере участі у її утриманні, що спричиняє незручності позивачу. Звернутися до відповідача, щоб вона добровільно знялася з реєстрації проживання у квартирі [ADDRESS] немає можливості, оскільки останнє відоме позивачу місце її проживання - за адресою розташування даної квартири. Зважаючи на викладене, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право\~користування житловим\~приміщенням. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 02.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22.08.2022 року закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали повністю, просили такі задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судові засідання не з`явилася, хоча належним чином, неодноразово повідомлялася про час та місце проведення останніх, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надав. Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є: [ADDRESS] . За цією адресою відповідачеві неодноразово надсилалася судові повістки про виклик до суду, однак, такі повернуті на адресу суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З урахуванням наведеного та беручи до уваги положення п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. На підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (договір дарування від 27.01.2017 року). Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22.10.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається\~із витягу\~з реєстру\~територіальної громади\~№ 69825\~від 09.12.2021\~року в\~квартирі за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~зареєстровані п`ять\~осіб,\~зокрема і\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Позивачем до\~позовної заяви\~також додано\~квитанції про\~оплату ним\~різного роду\~комунальних послуг.\~ Відповідно до Актів про фактичне місце не проживання від 13.11.2020 року, 31.03.2021 року, 17.08.2021 року, 18.08.2021 року ДП «Добра оселя» встановлено, що [PERSON] в квартирі за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~не проживає. Згідно з ч. 3 ст.\~9\~ЖК\~України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до змісту норм ст. ст.1, 6, 9, 61 ЖК України, ст.\~29\~ЦК\~України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст.\~64\~ЖК\~України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності. Згідно з ст.\~72\~ЖК\~України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.\~71\~ЖК\~України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Згідно з п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідач відсутня за місцем своєї реєстрації понад встановлені законодавством строки, не проживає понад встановлені строки в житловому приміщенні, власником якого є позивач, домовленості між відповідачем та власником житла щодо порядку користування квартирою немає і, залишаючись зареєстрованою у домоволодінні позивача, відповідач перешкоджає останньому у здійсненні його законних прав, а тому, відповідача слід визнати таким, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. З огляду на це суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до положень ст.141\~ЦПК\~України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 908,00 грн., сплачена за подання позовної заяви. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.\~12,\~81,\~141,\~258,\~259,\~263-265, 280-282,\~352,\~354 ЦПК України, суд

Outcome: approved