Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Представник позивача звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторією Михайлівною розглянута заява про примусове виконання виконавчого напису № 16480 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 23.09.2020 щодо стягнення коштів з [PERSON] та у зв`язку з цим 08.12.2021 відкрито виконавче провадження № 67818171. Виконавчим написом № 16480, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, 23.09.2020 зроблено запис: «стягнути з [PERSON] , який народився [INFO] , місце народження: невідомо, місце роботи: невідомо, що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, будинок 9А, офіс 204, код платника податків згідно з ЄДРПОУ 43311346, п/р [NUMBER] відкритий у Філії-Головного Управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк", якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Арбімаркет", код платника податків згідно з ЄДРПОУ 38814674, відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 04 (четвертого) серпня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит", код платника податків згідно з ЄДРПОУ 09807856, на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 000116-а від 12 (дванадцятого) червня 2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 33-226/07-А від 12 (дванадцятого) квітня 2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит" та [PERSON] . Пропоную задовольнити вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", стягнути з [PERSON] за період з 11.06.2018 року по 23.09.2020 року включно, суму у розмірі; - 25000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту; - 50,00 (п`ятдесят) гривень 00 копійок - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 25 050,00 (двадцять п`ять тисяч п`ятдесят гривень) 00 копійок». Позивач заперечує існування такого боргу, представник позивача вказує, що заборгованості не існує, з розрахунком позивач не згодний, від банку не ховався. За кредитним договором № 33-226/07-А від 12 (дванадцятого) квітня 2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та кредит" та [PERSON] за рішенням суду було стягнуто повністю суму заборгованості. Усі документи на підтвердження сплати є в наявності, та будуть надані в суді. Крім того, 30 грудня 2021 року позивач дізнався, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторією Михайлівною винесена постанова від 08.12.2021 р. ВП № 67818171 про стягнення коштів, відповідно до винесеного виконавчого напису № 16480, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем від 23.09.2020 щодо стягнення коштів. На рахунок стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», перерахована загальна сума у розмірі 21422,23 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис № 16480 від 23.09.2020 вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису щодо стягнення коштів, зокрема порушено вимоги ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Представник позивача вказує, що у боржника (тобто - позивача) жодного рахунку у стягувача не відкрито, та жодних відносин з ним не має, заборгованість за договором, на якій посилається стягувач, за рішенням суду сплачено ще у 2018 році. При вчиненні виконавчого напису нотаріус, третя особа, не отримувала від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу не був здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, та не надавався приватному нотаріусу для безспірності вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсності, взагалі заборгованості в боржника не існує. Виконавчий напис було вчинено на підставі надання договору банку та додатку до договору, але жодних розрахунків заборгованості не підготував ТОВ "Фінпром маркет". Звертає увагу суду на той факт, що [PERSON] не отримував будь-яку вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 33-226/07-А від 12 квітня 2007 року від стягувача. Одночасно представник позивача вказує, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович діючи постійно, всупереч діючих норм чинного законодавства України, порушує Закон України «Про нотаріат», та виносить неправомірні нотаріальні написи. Відповідно до його неправомірних дій, з 29.06.2021 відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.06.2021 № 1075/6 діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. зупинена у зв`язку з необгрунтованою відмовою нотаріуса надати документи для перевірки організації нотаріальної діяльності. У зв`язку з чим, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 16480, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 23 вересня 2020 року щодо стягнення коштів, стягнути з відповідача на користь позивача суми судових витрат, понесених позивачем, відповідно до попереднього розрахунку долученого до позовної заяви. 11.08.2022 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді, клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (в порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Крім того, представник відповідача надіслав до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій просить суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінпром Маркет» в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого за № 16480 від 23 вересня 2020 року, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 496 грн. та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 248,1 грн. В заяві вказує, що вимогу позивача в частині стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» орієнтовних судових витрат в розмірі 13 663 грн. слід залишити без задоволення, оскільки розподіляючи судові витрати між сторонами у справі необхідно враховувати дії сторони, щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи. 16.08.2022 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача заперечує проти врегулювання спору за участю судді, та зазначає, що надіслана відповідачем заява про визнання позовних вимог не відповідає дійсності. Відповідач не визнав позовні вимоги в повному обсязі, тому на час розгляду справи є спір. Позовні вимоги позивача складаються з трьох пунктів, а відповідач тільки частково визнав позовні вимоги, тому просить суд не брати до уваги заяву відповідача про визнання позовних вимог. На переконання представника позивача, відмова у відшкодуванні відповідачем суми судових витрат, понесених позивачем під час судового розгляду - є порушення інтересів позивача. Тому просить продовжити судовий розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалася на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 23 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 16480 яким стягнуто із [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» грошові кошти в розмірі 25 050 (двадцять п`ять тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійки. 08 грудня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторією Михайлівною на підставі виконавчого напису № 16480 від 23 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження № 67818171. До матеріалів справи долучено копію рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 лютого 2009 року, з якого вбачається, що задоволено частково позовну заяву Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, вирішено стягнути з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 212 790 грн. 90 коп. боргу, відсотків за користування кредитом та пені та 1 730 грн. судових витрат. Вимоги позивача стосувалися стягнення заборгованості за кредитним договором № 33-226/07-А-Л та кредитним договором № 33-226/07-А, з приводу якого вчинявся виконавчий напис. 04.09.2009 Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист по справі № 2-1078/09 р. Із копії постанови про закінчення виконавчого провадження № 47854373 від 28.12.2018 вбачається, що головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кузьмишиним Едуардом Миколайовичем закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1078/09, виданого 04.09.2009 Оболонським районним судом м. Києва, оскільки рішення фактично виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом, виконавчий збір та витрати по виконавчому провадженню стягнуто в повному обсязі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до підпунктів 1.1-1.2 Глави 16 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» у пункті 13 роз`яснено, що відповідно до статей 34. 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актам з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, що підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувана з підписом боржника про його отримання. Враховуючи вище викладене, а також те, відповідачем визнано позов, суд приходить до висновку про те, що станом на момент вчинення виконавчого напису заборгованість боржника не була безспірною. Одночасно, суд зазначає, що відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси позивача. Суд не враховує посилання представника позивача на те, що відмова у відшкодуванні відповідачем суми судових витрат, понесених позивачем під час судового розгляду справи - є порушення інтересів позивача, та зазначає, що розподіл судових витрат не є позовною вимогою, має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом. Крім того, стаття 137 ЦПК України детально описує порядок відшкодування та визначення вказаних витрат, зокрема: - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша); - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга); - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя); - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта); - у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята); - обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста). Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію ордеру, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, з якого вбачається, що сума судових витрат, яку позивач поніс становить 15 151 (п`ятнадцять тисяч сто п`ятдесят одна) гривня 60 коп. У відповідності до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, 11.08.2022 червня 2021 року до суду надійшло клопотання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про зменшення судових витрат, оскільки дана справа не є складною, відноситься до категорії малозначних і доводи наведені в позовній заяві, грунтуються на загально відомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного суду, і практику за категорією таких справ слід вважати установленою. Вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах та є неспіврозмірними у порівнянні з обсягом виконаних робіт, складності справи та ринковим цінам на адвокатські послуг в аналогічних справах. Представник відповідача просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу з 13 663 грн. до 1907, 00 грн. При цьому, вказує, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Таким чином, вимога щодо відшкодування витрат не підлягає задоволенню оскільки стороною не доведено факт укладання договору про надання правничої допомоги, розмір та/або порядок обчислення витрат на надання правничої допомоги; в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують надання позивачу юридичних послуг адвокатом. В поданій до суду відповіді на відзив, представник позивача вказує, що не згоден з наміром зменшення відшкодування витрат на правову допомогу, а саме реально понесених судових витрат та зазначає, що договором з адвокатом встановлено наступний розрахунок на правову допомогу: за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді - встановити, з розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (встановлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 липня - 2508 грн.): 2508 гривень за 1 годину роботи адвоката). Тому узгоджена договором оплата за годину роботи адвоката не перевищує граничний розмір, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Крім того, оскільки [PERSON] є публічною особою, працівником апарату Центральної виборчої комісії, тому справа незаконного стягнення коштів за оспорюваним у суді виконавчим написом, стягнення через бухгалтерію ЦВК грошей у безспірному порядку відповідно до постанови приватного виконавця, справа не може бути простою та рядовою. Відповідач надав на зменшення витрат на правничу допомогу не засвідчені копії документів; договори з інших невідомих процесів, рішення суддів, які не можливо брати до уваги під час розгляду справи, у зв`язку з незавіреністю копій. Вказує, що будь-яке порівняння повинні бути співмірними між собою. Гонорар різних адвокатів, з різних місць, з різним досвідом роботи не можуть бути порівняні. Юридичний стаж захисника Самойловича Олександра Євгеновича адвоката складає 25 років, а адвокатського стажу 18 років. Перебуваючи на даний час на посаді Голови Колегії Адвокатів міста Києва та Київської області - надані послуги 14,5 часів потраченого адвокатом часу, протягом з січня 2022 року по серпень 2022 року не можуть коштувати 1 907 гривень, як того вважає відповідач. Представник позивача додає остаточний розрахунок витрат на правничу допомогу, та додатково надає пояснення по цим витратам та просить стягнути із відповідача на користь позивача суми судових витрат у розмірі 39 372 грн. (тридцять дев`ять тисяч триста сімдесят дві) гривні 00 коп., понесених позивачем, відповідно до уточненого розрахунку суми судових витрат долученого до відповіді на відзив. Долучає договір « 01-1-2022 про надання правової допомоги від 04 січня 2022 року, укладеного між адвокатом Кузнецовим Сергієм Миколайовичем та [PERSON] , акт виконаних робіт № 12ц/08-2022 від 08.08.2022, квитанції, розрахунок суми судових витрат (уточнений). Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Договором про надання правової допомоги №01/1-2022 від 04 січня 2022 року, укладеним між адвокатом Кузнецовим Сергієм Миколайовичем та Самойловичем Олександром Євгеновичем, встановлено, що розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається сторонами з розрахунку витраченого часу. Вартість години роботи Адвоката погоджена сторонами та визначена у розмірі 50% від прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України» на дату оплати робіт. Вартість години роботи Адвоката не може бути зменшена після підписання договору, та початку роботи. Визначення витраченого часу за договором проводиться згідно поданого Адвокатом розрахунку наданих послуг з описом робіт, та узгоджується Клієнтом шляхом підписання акта прийому-передачі виконаних робіт. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, про захист прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Одночасно суд враховує, що в наданому розрахунку суми судових витрат (уточненому), представник позивача вказує, що за підготовку та подання до Шевченківського районного суду міста Києва позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, огляд практики Постанов Пленуму Верховного Суду України, огляд практики Європейського суду з прав людини (3 години роботи адвоката) та підготовку та подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку до вказаного суду (1 година роботи адвоката) позивач поніс витрати в сумі 10 032 грн. Одночасно, в наданому розрахунку представник позивача вказує, що за підготовку та подання до Ірпінського міського суду Київської області позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (1 година роботи адвоката) та за підготовку та подання до вказаного суду позовної заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку, включаючи нарочне подання заяви в суд (1 година роботи адвоката) позивач поніс витрати в сумі 5 016 грн. Таким чином, представник позивача в поданому до суду розрахунку намагається стягнути судові витрати за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису до двох судів, при тому, що відповідні процесуальні документи було подано 06.01.2022 тільки до Шевченківського районного суду м. Києва та ухвалами від 10.01.2022 було передано за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області. Таким чином, представник позивача не готував та не подавав до Ірпінського міського суду Київської області відповідні процесуальні документи, в тому числі і нарочно. Крім того, за отримання у суді ухвали суду про вжиття заходу забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за ВП 67818171 від 08.12.2021 р. (отримання нарочно ухвали суду та передача до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторії Михайлівні (1,5 години роботи адвоката) позивач поніс витрати в сумі 3 762 грн., що явно не відповідає вимогам розумності та справедливості. Представник позивача вказує, що за підготовку та подання відповіді на відзив, підготовку та подання до суду розрахунку уточнених судових витрат, позивач поніс витрати в сумі 5016 грн., при тому, що в матеріалах справи відсутній відзив на позовну заяву. Дослідивши перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позивач має право на часткове відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути із відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved