Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

03.06.2019 року ПАТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1567296 в розмірі 165994,24 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 16.02.2016 року між Ват «ВТБ Банк» та відповідачем був укладений договір на оформлення банківських продуктів №1567296, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 149536,90 грн. строком користування до 15.02.2017 року. Між ВАТ «ВТБ Банк» та АТ «ТАСКОМБАНК» було підписано договір відступлення права вимоги за кредитним договором №1567296 за умовами якого первісний кредитор ВАТ «ВТБ Банк» відступив новому кредитору АТ «ТАСКОМБАНК» належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор АТ «ТАСКОМБАНК» заміняє первісного кредитора ВАТ «ВТБ Банк» як сторону кредитора в кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором №1567296. Про підписання відповідного договору боржник був повідомлений належним чином. Умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Станом на 03.05.2019 року розмір заборгованості перед банком за кредитним договором №1567296 складає 165994,24 грн., із них: 137283,16 грн. заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена); 28711,08 грн. заборгованість по комісії (в тому числі прострочена). Ухвалою суду від 11.06.2019 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Заочним рішення суду від 19.08.2019 року позов ПАТ «ТАСКОМБАНК» задоволений частково. Ухвалою суду від 06.05.2021 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, повернуто заявнику без розгляду. Ухвалою суду від 07.09.2021 року в порядку процесуального правонаступництва залучено до участі у справі замість ПАТ «ТАСКОМБАНК» - ТОВ «Вердикт Капітал». Ухвалою суду від 28.10.2021 року частково задоволено заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення суду, поновлено відповідачу процесуальний строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення суду скасоване та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Ухвалою суду від 13.12.2021 року позовну заяву залишено без руху після відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 24.12.2021 року позовну заяву залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 28.07.2022 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 23.09.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування від ПАТ «ТАСКОМБАНК» оригіналу Заяви-Договору на оформлення банківських продуктів №1567296 від 16.02.2016 року. Як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2021 року до суду надійшов відзив сторони відповідача на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позовну заяву від імені ПАТ «ТАСКОМБАК» було підписано та подано представником за довіреністю Бутко А.С. У переліку документів, які додані до позовної заяви зазначена копія довіреності на представника п. 4, однак за матеріалами справи в дійсності довіреність на представника не надана. Відповідно до Заяви-Договору на оформлення банківських продуктів №1567296 від 16.02.2016 року було укладено з [PERSON] , а не з [PERSON] . Позов подано також до [PERSON] , а не до [PERSON] . На підтвердження надання відповідачу кредитних коштів банк надав суду розрахунок заборгованості по кредитному договору №1567296 від 17.03.2017 року, укладеному з позичальником [PERSON] станом на 02.05.2019 року. Однак, вказаний документ не може підтверджувати факт видачі кредиту відповідачу. Посилаючись на положення Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» представник відповідача вказує, що доказами, які підтверджують видачу кредиту, наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Згідно Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Наданий банком розрахунок не є первинним документом, який підтверджує видачу кредитних коштів відповідачу, оскільки не містить всіх реквізитів, які передбачені для первинного документу, складений не в день здійснення операції та не передбачений як такий нормативно-правовими документами. Крім того, у розрахунку не зазначений період, за який здійснено розрахунок заборгованості. Отже, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження обставини щодо надання відповідачу кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту та користування відповідачем цими коштами, а тому таке твердження позивача є його припущенням. На думку сторони відповідача, розрахунок заборгованості не повинен прийматись судом до уваги як доказ в розумінні норм ЦПК України, оскільки: він сформований по кредитному договору №1567296 від 17.03.2017 року, хоча такого договору саме від 17.03.2017 року відповідач із банком не підписував; кредитний договір №1567296 від 17.03.2017 року відсутній в матеріалах справи; банком надано розрахунок по відсоткам в розмірі 28711,08 грн., а не по комісії за стягненням якої банк звернувся до суду; відсутній розрахунок по тілу кредиту; розрахунок заборгованості здійснено з 07.04.2017 року по 01.05.2019 року, у зв`язку із чим виникає питання щодо строку до 07.04.2017 року; невідомо чому, але за січень, лютий та березень 2018 року залишок становить 98671,61 грн., 96129,48 грн. та 93587,35 грн.; розрахунок підписаний особою, повноваження якої в матеріалах справи відсутні. Посилаючись на положення Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанови НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» представник відповідача вказує, що банк не надав суду жодних доказів надання під підпис відповідачу примірнику договору про використання електронного платіжного засобу, так і відповідачу не було надано вказаних документів. У документах, які були надані суду та вважаються позивачем кредитним договором заяві-договорі на оформлення банківських продуктів відсутні істотні умови, передбачені п. 9 розділу ІІ постанови НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів». Оскільки постанови НБУ є актами цивільного законодавства, дія яких поширюється на відносини, що виникають між клієнтом банку та банками під час здійснення банківської діяльності та отримання банківських послуг, тому відсутність в кредитному договорі, яким позивач вважає заяву-договір, умов передбачених п. 9 розділу ІІ постанови НБУ «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» є підтвердженням того, що договір суперечить акту цивільного законодавства та має своїм наслідком його недійсність. Крім того, кредитний договір (заява-договір на оформлення банківських продуктів) не містить графіку платежів, який би відповідач вимогам п. 3.2. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Вказаний кредитний договір є недійсним та не створює для відповідача юридичних наслідків. Щодо стягнення заборгованості по комісії в розмірі 28711,08 грн. представник відповідача зазначає, що відповідно до умов заяви-договору на оформлення банківських продуктів №1567296 від 16.02.2016 року взагалі не зазначено про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати комісію та не вказано за які саме послуги банку відповідач повинен її сплачувати. Отже, стягнення банком комісії є безпідставним, оскільки вона не передбачена умовами кредитного договору. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628\~Цивільного кодексу\~України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст.\~638\~Цивільного кодексу\~України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст.\~639\~Цивільного кодексу\~України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частинами другою, третьою статті 1054\~ЦК України встановлено,\~що до\~відносин за\~кредитним договором\~застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави,\~якщо інше\~не встановлено\~цим параграфом\~і не\~випливає із\~суті кредитного\~договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 16 лютого 2016 року [PERSON] складено заяву договір на оформлення банківських продуктів №1567296, відповідно до умов якого, ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] уклали цей договір на оформлення банківських продуктів а саме: Банк відкриває Картковий рахунок № [NUMBER] , та відповідно до вимог чинного законодавства, Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ «Банк», цієї заяви договору і внутрішніх нормативних документів Банку, встановлює Кредитний ліміт на Картковий рахунок. Згідно п. 1 Договору, строк на який встановлюється Кредитний ліміт та зі спливом якого має бути в повному обсязі погашена заборгованість за Кредитним лімітом (в тому числі, сума кредиту, проценти, комісії, та штрафні санкції) один рік з дня підписання цього Договору. Складовою частиною Договору є заява, Правила банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», які є публічною пропозицією ПАТ «ВТБ Банк» та розміщенні на сайті www.vtb.com.ua, Тарифи банку, які клієнт отримав, повністю згоден, їх зміст розуміє та положення яких зобов`язується неухильно дотримуватись. Згідно п. 10 Заяви Договору, Клієнт підписанням цього Договору підтвердив, що всі інші умови підключення та користування системою дистанційного обслуговування «Інтернет Банкінг», які не визначені цим договором містяться у Правилах, до яких клієнт приєднався згідно з цього Договору. Перед укладанням цього договору Клієнт ознайомився з даними правилами, їх зміст є для нього зрозумілим та він зобов`язується неухильно їх дотримуватися про що свідчить підпис на цьому Договорі; умови розміщення вкладу «Зручний», які не визначені цією заявою Договором містяться у Правилах до яких клієнт приєднався згідно п. 1 цієї заяви Договору. Перед укладенням цього Договору Клієнт ознайомився з Правилами, їх зміст є для нього зрозумілим та він зобов`язується неухильно їх дотримуватись про що свідчить підпис на цій Заяві Договорі. Також, 16.02.2016 року між сторонами було укладено Договір про обслуговування особистого зарплатного проекту №1567296, предметом якого є те, що банк, в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, надає клієнту послуги з безготівкового зарахування на його поточний рахунок, операції, за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу загальної суми заробітної плати, авансів на відрядження, виплат за договорами цивільно правового характеру та інших платежів для зарахування на рахунок клієнта. Згідно п. 2 Додатку №1 Графік погашення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, Клієнт зобов`язується здійснити погашення заборгованості за цим Договором в порядку та строки, визначені цим Договором або у відповідному повідомленні Банку до клієнта. Згідно п. 5 Додатку №1 від 16.02.2016 року, тип кредитної картки Visa Classic Unembossed із максимальною сумою ліміту у розмірі 149536,90 грн., та вартістю розрахунково касового обслуговування карткового рахунку в розмірі 2392,59 грн. Мінімальний щомісячний платіж у розмірі 3,3% від суми заборгованості, зі строком внесення мінімального платежу до 15 числа кожного місяця. Крім того, пунктом 6 Додатку №1 від 16.02.2016 року, сторонами зафіксовано сукупну вартість споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Згідно заяви на додаткові послуги від 16.02.2016 року [PERSON] просив Банк перерахувати кошти у розмірі 149536,90 грн. на рахунок [NUMBER] . Про обізнаність відповідача щодо тарифів та сукупної вартості кредиту свідчить підписана [PERSON] . Інформація про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту від 16.02.2016 року. Відповідно до положень ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як убачається з матеріалів справи, 07 квітня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (кредитні картки) № [NUMBER] кк, відповідно до умов якого, у відповідності до умов цього Договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними Договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення прав вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та в строки, встановлені цим Договором. Згідно з Додатком до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами (кредитні картки) №070417кк (Реєстр прав вимоги №1), ПАТ «ВТБ Банк» передав, а ПАТ «Таскомбанк» прийняло право вимоги по боржнику [PERSON] за Кредитним договором №1567296, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] . Поряд із цим, у Реєстрі прав вимоги №1 дата видачі кредиту значиться 17.03.2017 року, однак договір із [PERSON] був укладений 16.02.2016 року, тож у цьому питанні відступлення прав вимоги до боржника [PERSON] за Кредитним договором №1567296 від 16.02.2016 року належним чином не підтверджено. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підтвердження порушення зобов`язання відповідачем перед позивачем суду надано розрахунок заборгованості за Кредитним договором №1567296 від 17.03.2017 року, відповідно до якого відповідачем порушено умови Кредитного договору та станом на 02.05.2019 року заборгованість становить: 137283,16 грн. (заборгованість по тілу кредиту, в тому числі прострочена) та 28711,08 грн. (заборгованість по комісії, в тому числі прострочена). За приписами статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач заперечує проти позову, не визнає додані до позову документи, зокрема посилаючись на те, що розрахунок заборгованості не є належним доказом і позивачем не доведено фактичної видачі кредиту за відсутності первинних документів. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"). Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством (абзац 2 частини 9 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"). Емітенти зобов`язані в порядку та строки, установлені договором, надавати власникам рахунків виписки про рух коштів на їх рахунках за операціями, що виконані користувачами електронних платіжних засобів. Форма виписки повинна включати всі обов`язкові реквізити, передбачені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації операційної діяльності в банках України (пункт 8 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705, в редакції, чинній на момент вчинення відповідних правочинів або виникнення відповідних прав та обов`язків, далі - Положення 705). Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань (пункт 4 розділу VII Положення 705). Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (пункт 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, в редакції, чинній на момент вчинення відповідних правочинів або виникнення відповідних прав та обов`язків, далі - Положення 254). Первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі та мають містити такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст та обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (абзац 2 пункту 4.10. Положення 254). Інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (пункт 5.1 Положення 254). Згідно із абзацом 1 пункту 5.3. Положення 254 банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри як особові рахунки та виписки з них. Натомість, розрахунок заборгованості первинним документом не є, а інших допустимих доказів на підтвердження кредитної заборгованості [PERSON] стороною позивача не надано. Жодних доказів фактичної видачі відповідачу за укладеним договором платіжного інструменту (банківської картки), матеріали справи не містять. У матеріалах справи відсутні не лише будь-які докази щодо фактичної видачі за вказаним договором платіжної картки, а також відповідно і докази щодо здійснення будь-якого руху коштів по рахунку. Надані позивачем документи, що містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем, а в матеріалах справи відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які підтверджують фактичне надання відповідачу кредитного ліміту та розмір його заборгованості. За таких умов в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у вказаному позивачем розмірі, а також відповідно і користування ними, тому відсутні підстави для їх стягнення. Позивач мав довести, що банком було прийнято рішення не лише про видачу картки із встановленням ліміту, а й що така картка видавалася відповідачу і ним була отримана, натомість в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку та здійснював користування коштами. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту та користування ним, а отже не є належним доказом існування боргу. Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять. Будь-яких доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитної картки, зарахування на цю картку суми кредиту, зняття таких коштів відповідачем, та інших доказів (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо), які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем та користування ними, до позовної заяви не надано. Стороною позивача не надано банківської виписки по кредитному рахунку на підтвердження факту надання відповідачу коштів та користування ними, і з клопотанням про витребування такої виписки позивач до суду не звертався. Сам по собі розрахунок заборгованості не є доказом надання кредиту, наявності заборгованості та її розміру, оскільки не є первинним документом, що може підтвердити наявність заборгованості, ураховуючи також відсутність доказів про отримання відповідачем кредитної картки, зарахування на неї кредитних коштів та користування відповідачем такими коштами. Приймаючи рішення у справі суд врахував правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі №755/18920/18, а також судом прийнято до уваги зміст постанови Київського апеляційного суду від 22.12.2021 року у справі №759/10277/20. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed