Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Турінг-Україна" та Приватного підприємства "ЯСТ Сервіс" про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позов мотивує тим, що він є власником транспортного засобу - автобуса марки «SETRA», моделі S215HDH, VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . 19 серпня 2011 року він уклав з ТОВ «Європа-Турінг-Україна» Договір оренди (найму) транспортного засобу, за яким позивач передав ТОВ «Європа-Турінг-Україна» в найм зазначений вище транспортний засіб для здійснення господарської діяльності на території України та за кордоном. Також за умовами договору ТОВ «Європа-Турінг-Україна» зобов`язувався, серед іншого, утримувати предмет оренди, забезпечувати його схоронність і справність з врахуванням нормального фізичного зносу, сплачувати плату за найм та повернути орендований автобус після закінчення строку оренди, який (згідно з умовами Договору) встановлювався з 19 серпня 2011 року по 19 грудня 2014 року. Вказаний Договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І. та зареєстрований в реєстрі за №1711. Вказує, що передача транспортного засобу ТОВ «Європа-Турінг-Україна» відбулась 04 жовтня 2011 року за підписаним сторонами правочину Актом приймання-передачі. В подальшому ТОВ «Європа-Турінг-Україна» продовжувало користуватись належним позивачеві транспортним засобом і після закінчення згаданого строку оренди. Проте, приблизно у другому кварталі 2017 року ТОВ «Європа-Турінг-Україна» почав допускати порушення умов Договору найму, які полягали у несвоєчасній сплаті орендних платежів, відтак, позивач звернувся з вимогою до ТОВ «Європа-Турінг-Україна» про його розірвання та повернення транспортного засобу. Внаслідок неодноразових усних переговорів та запевнень з боку ТОВ «Європа-Турінг-Україна» про якнайшвидше повернення автобуса позивачеві стало відомо, що належний йому транспортний засіб протягом тривалого часу не перебуває у їх володінні, оскільки був переданий для технічного обслуговування ПП «ЯСТ СЕРВІС», яке, у свою чергу, протиправно утримує його через нібито існуючу заборгованість за проведені технічні роботи. Враховуючи вищевикладене, просить суд витребувати від Приватного підприємства «ЯСТ СЕРВІС» (80381, м.Дубляни Жовківського району Львівської області, вул.С.Турчака, 13, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 36762368) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) автобус марки «SETRA», моделі S215HDH, VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач в судове засідання не з`явився, хоча й був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення такого. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, хоча й були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу - автобуса марки «SETRA», моделі S215HDH, 1997 року випуску, зеленого кольору, VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , видане 14.08.2007 року Львівським МРЕВ. 19 серпня 2011 року позивач [PERSON] уклав з ТОВ «Європа-Турінг-Україна» Договір оренди (найму) транспортного засобу, зареєстрований в реєстрі за №1711 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тишківською Р.І., за яким [PERSON] передав ТОВ «Європа-Турінг-Україна» в найм транспортний засіб - автобус марки «SETRA», моделі S215HDH, 1997 року випуску, VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] для здійснення господарської діяльності на території України та за кордоном. За умовами вищевказаного договору ТОВ «Європа-Турінг-Україна» зобов`язувався, серед іншого, утримувати предмет оренди, забезпечувати його схоронність і справність з врахуванням нормального фізичного зносу, сплачувати плату за найм та повернути орендований автобус після закінчення строку оренди, який (згідно з умовами Договору) встановлювався з 19 серпня 2011 року по 19 грудня 2014 року. Відповідно до Акту приймання-передачі від 04.10.2011 року до Договору оренди )найму) транспортного засобу від 19.08.2011 року вищевказаний транспортний засіб був переданий відповідачу ТОВ "Європа-Турінг-Україна" разом з технічною документацією на цей транспортний засіб. Як встановлено з матеріалів справи, постановами старшого слідчого СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області Мисько Н.В. від 24.03.2018 року та слідчого СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області Тимкович Г.В. від 24.07.2018 року закрито кримінальне провадження 12017140040002535 від 29.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. З вищевказаних постанов вбачається, що посадові особи ТОВ "Європа-Турінг-Україна" не повертають транспортний засіб - автобус марки «SETRA», моделі S215HDH, 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , переданий [PERSON] на підставі договору оренди (найму) транспортного засобу від 19.08.2011 року та акту приймання-передачі від 04.10.2011 року. Відтак, вбачається, що відповідачем не виконано свої зобов`язання щодо повернення транспортного засобу, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до приписів ст.764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе (частина перша статті 397ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що спірний транспортний засіб - автобус марки «SETRA», моделі S215HDH, VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] фактично перебуває у ПП "ЯСТ Сервіс", що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків від 03.10.2017 року, укладеного між ПП "ЯСТ Сервіс" та ТОВ "Європа-Турінг-Україна" та різноманітними рахунками, нарядами-замовленнями, актами приймання-передачі транспортного засобу, відповідно до яких ТОВ "Європа-Турінг-Україна" передавало спірний транспортний засіб для надання послуг з технічного обслуговування та ремонту Приватному підприємству "ЯСТ Сервіс". Пунктом 2 частини першої статті 399 ЦК України передбачено, що право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. Недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна (стаття 400 ЦК України). Судом установлено, що [PERSON] вимагає усунути порушення свого права шляхом витребування майна від особи, яка володіє його майном, оскільки відповідачами порушується його право власності. За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними із цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії. Виходячи з викладеного та враховуючи положення статей 317, 319, 321 ЦК України власник майна має право на захист свого права власності в разі порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Проте, дії власника майна не повинні суперечити закону і порушувати право власності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] передав відповідачу ТОВ "Європа-Турінг-Україна" спірний транспортний засіб та технічну документацію на нього, який в подальшому був переданий відповідачу ПП "Яст Сервіс", однак спірний транспортний засіб - автобус марки «SETRA», моделі S215HDH, VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , відповідач позивачу не повернув. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів повернення спірного транспортного засобу відповідачем суду не надано. З огляду на те, що відповідач ПП "ЯСТ Сервіс" без правових підстав володіє спірним транспортний засобом, та він не є добросовісним набувачем, суд дійшов висновку про те, що відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення цього транспортного засобу позивачу, а тому позов [PERSON] належить задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., а тому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів в рівних частках підлягає стягненню на користь позивача 840 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved