Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою в порядку окремого провадження, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , на строк 6 місяців, яким встановити наступні заходи обмеження його прав: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на 10 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також до місця її роботи та інших місць частого її відвідування; заборонити [PERSON] переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, в тому числі вести телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку. В обґрунтування заяви посилалася на те, що вона разом із неповнолітніми дітьми та колишнім чоловіком [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Не дивлячись на те, що 02.02.2021 шлюб між ними розірвано, [PERSON] продовжує приходити та намагається проживати спільно з ними, хоча має свою квартиру за адресою: [ADDRESS] . Своєю поведінкою [PERSON] робить їх спільне з дітьми проживання неможливим, здійснюючи щодо неї та дітей психологічний тиск, висловлюючи на її адресу образи та погрози, застосовуючи фізичне насильство. [PERSON] зловживає спиртними напоями, постійно створює конфлікти в родині, свариться з будь-якого приводу. Під час конфліктів він ображає та принижує її, а також штовхає та наносить удари кулаками в область голови та тулуба. Під час сварок він розбиває і ламає побутові речі, намагаючись злякати якомога сильніше її і їх спільних дітей. Кожен такий напад відображається на психологічному стані дітей, так як вони стають дратівливими, перебувають в пригніченому стані, бояться кожного стороннього руху. З приводу неправомірної поведінки [PERSON] , вона 11.07.2020, 19.10.2020 та 21.01.2021 зверталася до Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області, але реальної допомоги не отримала. Так, 11.07.2020 [PERSON] перебуваючи в нетверезому стані вчинив конфлікт, під час якого виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, схопив її за шию та виштовхав із квартири. Діти, які перебували в квартирі голосно плакали та вона була вимушена викликати наряд поліції. В результаті поліцією було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також, не з`ясувавши всіх обставин справи складено протокол про притягнення її до адміністративної відповідальності, але постановою від 30.09.2020 провадження відносно неї було закрито за відсутністю складу правопорушення. 01.01.2021 між ними знову відбувся черговий конфлікт в ході якого [PERSON] застосував до неї фізичне насильство, зокрема наносив удари кулаками в область голови та тулуба. 30.01.2021 після вчинення чергового конфлікту до [PERSON] працівниками Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника № 194522 на 5 діб, але колишній чоловік своєї поведінки не змінив та продовжував систематично застосовувати фізичне насильство щодо неї, тому вважає, що існує реальна загроза продовження домашнього насильства зі сторони колишнього чоловіка. Вказане підтверджується неодноразовими її зверненнями до правоохоронних органів, а саме: 03.06.2022 о 03 год. 32 хв., 28.08.2022 о 11 год. 26 хв., 29.08.2022 о 22 год. 29 хв., 30.08.2022 о 06 год. 51 хв.; 30.08.2022 о 11 год. 28 хв. 29.08.2022 працівниками Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області відносно [PERSON] знову було винесено терміновий заборонний припис № 288969 на 10 діб, але останній продовжує знущання. 30.08.2022 внаслідок побиття колишнім чоловіком їй були спричинені легкі тілесні ушкодження. Таким чином, поки бездіють поліцейські органи, на які законом покладено обов`язок захищати постраждалих від домашнього насильства, вона має захистити себе і дітей від кривдника, тому змушена звернутись до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] строком на 6 місяців, заборонивши йому перебувати та наближатися на 10 метрів до місця проживання її та дітей за адресою: [ADDRESS] . За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.09.2022 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Вакуленко О.П. заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Заявниця додатково пояснила, що [PERSON] протягом останніх двох років вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, зокрема безпідставно ображає та б`є. Вона неодноразово зверталась до поліції, та відносно [PERSON] були складені термінові заборонні приписи, однак останній свою поведінку не змінив та продовжує вчиняти відносно неї протиправні дії. Зазначила, що на даний час перебуває у декретній відпустці, але планує найближчим часом виходити на роботу, тому просить заборонити [PERSON] наближатися до місця її роботи та інших місць частого відвідування, зокрема дитячого садочку та магазину. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що сварки та конфлікти між ним та [PERSON] виникають внаслідок того, що колишня дружина постійно провокує його. 30.08.2022 між ними дійсно виник черговий конфлікт, під час якого він ударив [PERSON] .. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). За змістом статті 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.02.2021 розірвано. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що між заявницею та її колишнім чоловіком [PERSON] постійно виникають сварки та конфліктні ситуації. Так, заявницею здійснено ряд звернень до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій колишнього чоловіка по відношенню до неї та дітей, що підтверджується висновками Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про результати розгляду звернення [PERSON] від 04.08.2020 (ЄО № 33266 від 11.07.2020), від 16.11.2020 (ЄО № 52080 від 19.10.2020), від 21.01.2021 (ЄО №39 від 01.01.2021), а також талонами-повідомленнями єдиного обліку прийняття і реєстрації заяв про кримінальне правопорушення та інші події № 42875 від 28.08.2022, № 26798 від 03.06.2022, №43133 від 29.08.2022, №43159 від 30.08.2022 та № 43189 від 30.08.2022. Судом також встановлено, що працівниками поліції неодноразово складалися термінові заборонні приписи відносно кривдника [PERSON] у зв`язку з вчиненням насильства в сім`ї по відношенню до [PERSON] , зокрема 30.01.2021 та 28.08.2022. Однак, незважаючи на вжиті поліцією заходи, [PERSON] не змінив своєї поведінки, та 30.08.2022 під час чергового конфлікту ударив [PERSON] кулаком в обличчя. Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-01/575 від 30.08.2022 у [PERSON] мали місце ушкодження, а саме забій з набряком та крововиливом нижньої повіки правого ока та правої підочної ділянки, травматичний набряк м`яких тканин задньої поверхні шиї. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному оглянутою та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В судовому засіданні [PERSON] не заперечував, що саме він наніс [PERSON] вказані легкі тілесні ушкодження. Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У статті 27 Конституції України зазначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Україна, як кожна держава учасниця, що ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, взяла на себе негативні та позитивні зобов`язання щодо забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції та протоколах до неї. Це означає, що з одного боку держава зобов`язується утримуватися від порушень прав і свобод людини через дії своїх повноважних осіб (негативні зобов`язання), а з іншого охороняти права і свободи людини від порушення їх з боку приватних осіб (позитивні зобов`язання). Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. Базовим нормативно-правовим актом, що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, згідно положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь.\~ Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.\~ Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Пунктом 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 зазначив, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. Згідно зі ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи надані заявником докази та встановлені судом обставини, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо [PERSON] , а тому заявниця, яка є жертвою такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема, шляхом заборони кривднику перебувати та наближатися на 100 метрів до місця її проживання за адресою: [ADDRESS] , та заборони переслідувати її, в будь який спосіб контактувати з нею, в тому числі вести телефоні переговори, або контактувати через інші засоби зв`язку. Що стосується\~вимоги про\~заборону наближатися на\~відстань 100\~метрів до\~місця роботи\~та інших\~місць частого\~відвідуванняпостраждалої особи, то така задоволенню не підлягає, оскільки як повідомила заявниця безпосередньо в судовому засіданні, вона ніде не працює, а адреси інших місць її частого відвідування не було конкретизовано. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та видачу обмежувального припису терміном на 6 місяці. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial