Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

06.12.2021 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просить: визнати виконавчий напис, вчинений 22.06.2021 р. приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. та зареєстрований в реєстрі за № 205855, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке є правонаступником АТ «Альфа-Банк», заборгованості за кредитним договором № 500804436, укладеним 09.10.2017 р. між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено з порушенням встановленого законом порядку, а тому звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 28.12.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів відповідачем отримано, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту Укрпошти. Разом з тим, у встановлений в ухвалі строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 22.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 205855, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке є правонаступником АТ «Альфа-Банк», заборгованості за кредитним договором № 500804436, укладеним 09.10.2017 р. між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , яка виникла за період з 21.12.2020 р. по 17.05.2021 р. в сумі 36926,54 грн. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. за № 1172 (далі - Перелік № 1172). Із моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п.1 Переліку № 1172). 10.12.2014 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік № 1172 був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку № 1172). Саме цю норму застосував приватний нотаріус, вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на кредитному договорі, який не посвідчено нотаріально, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено, що оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, що свідчить про порушенням ним вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку № 1172, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним визнати виконавчий напис, вчинений 22.06.2021 р. приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. та зареєстрований в реєстрі за № 205855, таким, що не підлягає виконанню. Крім того, у відповідності до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом цієї справи, було надано до суду: копію Договору № 16/21 від 15.11.2021 р. про надання правничої допомоги; копію додатку № 1 до договору № 16/21 від 15.11.2021 р., копію акту № 1 до Договору № 16/21 від 15.11.2021 р. про надання правничої допомоги від 02.12.2021 р. Проаналізувавши зміст перелічених документів, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено відповідними доказами обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості у своїй сукупності. У зв`язку з цим суд вважає, що наявні підстави для стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] судових витрат в сумі 7362,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - судові витратина професійну правничу допомогу; 1362,00 грн. - судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved