Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася з позовом до Липовецької міської ради (далі відповідач) з вимогами: - визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , згідно зі сертифікатом серії ВН №0105577, зареєстрованого за №451 від 11.01.2001, яка розташована та території Лозуватської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] помер син позивача [PERSON] , а після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай), площею 2,96 га. 26.10.2021 позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення такої спадщини, проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи за земельну ділянку відсутні. Однак, сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0105577 площею 2,96 га було видано розпорядженням Липовецької РДА від 11.12.2000 і було виготовлено державний акт на право приватної власності, але померлий син позивача не отримував державний акт на руки, а тому права власності на земельну частку (пай) не набув. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем першої черги свого сина, а тому вважає, що за нею слід визнати право на вищевказану земельну частку (пай). Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 04.07.2022 відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її розгляд у порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, але представник подав до суду письмову заяву про визнання позову та просив суд про розгляд справи за його відсутності. У судове\~засідання позивач\~та її\~представник не\~з`явились,\~однак останній\~у своїй\~заяві просив\~суд про\~розгляд справи\~за їх\~відсутності,\~позов підтримав\~та просив\~його задовольнити.\~Оскільки в\~підготовче судове\~засідання сторони\~не з`явились,\~суд вважає,\~що за\~результатами підготовчого\~провадження можливо\~ухвалити рішення,\~тому розгляд\~справи проводить\~у даному\~судовому засіданні,\~на підставі\~наявних у\~справі доказів,\~за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд зауважує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, з`ясувавши позиції сторін і оцінивши подані докази встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). За життя на ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0105577, зареєстрований за №451 від 11.01.2001, яка розташована та території Лозуватської сільської ради (а.с.9). Згідно зі свідоцтва про народження [PERSON] , його матір`ю є позивач (а.с. 10). Згідно з листа ГУ Держгеокадастру у Вінницькій област від 09.06.2022 сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0105577 площею 2,96 га було видано розпорядженням Липовецької РДА від 11.12.2000 і було виготовлено державний акт на право приватної власності, але [PERSON] , не отримував державний акт на руки, а державна реєстрація акту не проводилась (а.с. 12). 26.10.2021 позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення такої спадщини, проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи за земельну ділянку відсутні (а.с. 14). Як стверджує позивач, через відмову нотаріуса, вона не змогла оформити спадщину після смерті сина, оскільки за життя, хоч і на його ім`я було видано сертифікат на земельну частку (пай), однак оскільки виготовлений державний акт на право власності він не встиг отримати на руки і зареєструвати своє право, відповідний правовстановлюючий документ який слід пред`явити нотаріусу відсутній, що унеможливило вчинити нотаріальну дію. Разом з тим, представник позивача визнав позов. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Як визначено у ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно з ч. 4 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16.04.2004 №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). (Ухвала, Верховний Суд України, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України, від 24.02.2010, №6-7284св09, Верховний Суд України. Судова палата у цивільних справах). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в п.п. 10, 11 ППВСУ від 30.05.2008 №7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Судом було встановлено, що сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0105577 площею 2,96 га було видано розпорядженням Липовецької РДА від 11.12.2000 і було виготовлено державний акт на право приватної власності, але [PERSON] , не отримував державний акт на руки, а державна реєстрація акту не проводилась. Після смерті [INFO] [PERSON] , позивач, будучи його матір`ю і єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, звернулася до нотаріуса з метою оформлення такої спадщини, проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи за земельну ділянку відсутні. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті свого сина, яким не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, однак право власності на земельну ділянку переходить до позивача як спадкоємця за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця [PERSON] не обов`язково державним актом на право власності на землю, а можливо підтвердити іншим правовстановлюючим документом, у даному випадку сертифікатом на земельну частку (пай) серії ВН №0105577 площею 2,96 га, що видано розпорядженням Липовецької РДА від 11.12.2000. Суд вважає, що позивач обґрунтовано звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку пай, в порядку спадкування за законом. Крім того, представником відповідача було визнано позов, а відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону й порушує права інших осіб. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Суд, оцінюючи надані позивачем докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, а інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , згідно зі сертифікатом серії ВН №0105577, зареєстрованого за №451 від 11.01.2001, яка розташована та території Лозуватської сільської ради Вінницької області, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved