Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В обґрунтування своєї заяви зазначила, що вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії. Проте заінтересованою особою в призначенні пенсії заявниці було відмовлено, оскільки її трудова книжка містить розбіжності з іншими документами,ю які встановлюють особу заявниці. Так, у трудовій книжці [NUMBER] , виданій 08 липня 1984 року, зазначено лише рік народження заявниці, а у трудовій книжці [NUMBER] , виданій 12 листопада 1980 року, невірно зазначено прізвище після його зміни - [PERSON] , замість вірного - [PERSON] . Встановлення даного факту необхідно заявниці для реалізації її права на пенсійне забезпечення. За таких обставин, заявниці просить суд встановити їй факт належності вищезазначених трудових книжок. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також відзив на заяву, в якому просив залишити заяву без розгляду в зв`язку з тим, що існує спір про право, а саме про призначення пенсії. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданим 12 липня 1962 року Лісовською селищною радою Селидівського району Донецької області. Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим 28 січня 1964 року після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . За відомостями, що містяться в копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданому повторно 08 серпня 2022 року Селидівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . У відповідності до копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , виданого 31 грудня 1987 року Українською міською радою м. Селидове Донецької області після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданим 22 квітня 1993 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Селидове Донецької області. Крім того, згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 21 вересня 2021 року Селидівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 12 листопада 1980 року заявнику була видана трудова книжка [NUMBER] , в якій одним із прізвищ власника зазначено [PERSON] . Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 08 липня 1994 року заявнику була видана трудова книжка [NUMBER] , в якій в графі «дата народження» зазначений рік - 1962. Заявницею до матеріалів справи також надано копію її паспорта, з якого вбачається, що власником даного документу є [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що дані, які містяться в трудових книжках, виданих на ім`я заявника, співпадають з даними, що посвідчують особу заявниці. Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи представник заінтересованої особи щодо залишення заяви без розгляду в зв`язку із наявним спором про право з наступних підстав. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтвердженої стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами ПФУ. Відповідно до п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові, прізвище , які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Тобто, встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ. Не можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у заяві просить встановити факт належності їй трудових книжок. У своїй заяві зазначає, що дані, зазначені в трудових книжках, не збігаються з документами, що встановлюють її особу, а тому вона змушена звернутися до суду з приводу встановлення факту належності їй згаданих документів. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що підставою для звернення до суду із заявою є встановлення факту належності заявниці саме документів, на підставі яких можливим є встановлення трудового стажу, а не встановлення трудового стажу. Матеріали справи дійсно містять рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, відповідно до кого заявнику було відмовлено в призначення пенсії. Разом з тим, заявник звернувся до суду саме із заявою про встановлення факту належності документів, а не із заявою про оскарження вищезазначеного рішення органу Пенсійного Фонду. Таким чином, суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи представника заінтересованої особи про те, що у даній справі наявний спір про право, а відтак, дана справа не може розглядатися в порядку окремого провадження. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved