Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

У вересні 2021 року до суду надійшла вказана позовна заява про стягнення боргу за договором споживчого кредиту. Позов обґрунтовано тим, що 31 липня 2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту №1293/19, за яким позивач надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 35000,00 грн, строком на 30 місяців, з 31.07.2019 року по 30.01.2022 року, а [PERSON] зобов`язався повернути отриманий кредит і сплатити проценти за користування кредитом. Позивач повністю виконав свої обов`язки за кредитним договром, передавши [PERSON] вказану суму кредитинх коштів. Проте [PERSON] своїх обов`язків за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим станом 16 вересня 2021 року заборгованість за вказаним кредитом становить 57145,14 грн, з яких: 22840,71 грн - заборгованість по кредиту, 34304,43 грн - проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед позивачем по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом і сум штрафних санкцій, було укладено Договір поруки № 1293/19 від 31.07.2019 року між позивачем, [PERSON] , [PERSON] (поручителями) та [PERSON] , відповідно до умов якого останні прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , визначених Договором споживчого кредиту. У зв`язку із вказаним позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 09 листопада 2021 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, позовні вимоги визнав лише частково, оскільки вважає, що позивачем було безпідставно нараховано неустойку. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено,\~що 31 липня 2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту №1293/19, за яким позивач надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 35000,00 грн, строком на 30 місяців, з 31.07.2019 року по 30.01.2022 року, а [PERSON] зобов`язався повернути отриманий кредит і сплатити проценти за користування кредитом. Згідно видаткового касового ордеру № 184 від 31 липня 2019 року, [PERSON] 31 липня 2019 року одержав 35000,00 грн від КС «Союз-Дніпро» за фінансовим кредитом строком на 30 місяців згідно договору № 1293/19 від 31 липня 2019 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед позивачем по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом і сум штрафних санкцій, було укладено Договір поруки № 1293/19 від 31.07.2019 року між позивачем Кредитною спілкою «Союз-Дніпро», [PERSON] , [PERSON] (поручителями) та [PERSON] , відповідно до умов якого поручителі [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , визначених Договором споживчого кредиту. Вказане підтверджується копією відповідного договору. У зв`язку із тим, що [PERSON] не виконано зобов`язань за вказаним кредитним договором, позивачем на адреси позичальника та поручителів направлені вимоги про погашення поточної заборгованості за кредитом від 20 квітня 2021 року. Вказане підтверджується копіями зазначених листів. Проте жодних дій з боку відповідачів не зроблено, і станом на 16 вересня 2021 року загальна заборгованість за вказаним кредитним договором становить 57145,14 грн, з яких: 22840,71 грн - заборгованість по кредиту, 34304,43 грн - проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості позичальника за зазначеним вище кредитним договором. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України\~зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1\~ст.1052 ЦК України\~у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до\~ст. 553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У відповідності до\~ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, внаслідок чого позивач не може повернути кредитні кошти, які були видані останньому у тимчасове користування зі сплатою процентів за користування даними коштами. Поручителі [PERSON] та [PERSON] відповідають\~перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів та інших платежів, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що до теперішнього часу\~заборгованість за кредитом відповідачами не погашена. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що Законом України "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19" передбачено, внести зміни до таких законодавчих актів України: розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнити пунктом 15 такого змісту: "У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення". Враховуючи вищезазначені положення, суд звертає увагу на те, що заборгованість відповідачів і звернення позивачів відбулось після введення на території України карантину, таким чином заборгованість за вказаним кредитиним договором розрахована позивачем невірно. Так, згідно розрахунку заборгованості [PERSON] , позивач нараховував на суму заборгованості неустойку у період з 30 грудня 2020 року по 16 вересня 2021 року, який припадає на строк, визначений законом як такий, під час якого позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 12851,19 грн (67301,19 грн (загальна вартість кредиту) - 34450,00 грн (загальна сума сплачених платежів до звернення до суду з позовом) - 20000,00 грн (додатково погашена [PERSON] сума заборгованості за кредитиним договором після подання позовної заяви до суду 08.09.2022 року) = 12851,19 грн). На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тож на підставі вказаного з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 435,00 грн з кожного (32851,19 грн * 2270,00 грн / 57145,14 грн).

Outcome: partial