Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

До Подільського районного суду м. Києва звернулась [PERSON] з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування, в якій просила стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 35987 грн. 47 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 1200 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23 грудня 2015 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «АХА Страхування» укладено договір страхування наземного транспорту № 3715939 (далі - договір), відповідно до умов якого було застраховано автомобіль Porsche Cayenne, д.н.з. [NUMBER] . Згідно додаткової угоди № 1 до договору від 09 лютого 2016 року, вигодонабувачем за договором визначено [PERSON] . 03 червня 2016 року о 23 годині 15 хвилин, третя особа, керуючи застрахованим транспортним засобом по проспекту Правди, 19-А, під час руху заднім ходом, не забезпечила безпеку маневру, не звернулась за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем Mazda 3, д.н.з. [NUMBER] та автомобілем Mersedes - Benz Vito, д.н.з. [NUMBER] , що привело до пошкодження транспортних засобів. Після дорожньо - транспортної пригоди третя особа звернулась до відповідача з метою отримати компенсацію за збитки, проте їй було відмовлено у виплаті такої. 17 січня 2017 року позивачка повторно звернулась до відповідача з клопотанням про компенсацію збитків, які були заподіяні в результаті ДТП 03 червня 2016 року. Листом від 08 лютого 2017 року відповідачем повідомлено, що страховик відмовляє у виплаті страхового відшкодування з огляду на положення п. 21.1 договору, де зазначено, що не підлягають відшкодуванню збитки, які сталися під час керування транспортним засобом страхувальником (іншою особою) у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних, токсичних речовин чи медичних препаратів, протипоказаних (заводом виробником чи лікарем) при керуванні ТЗ, а також збитки, які сталися під час керування ТЗ особою, яка не має посвідчення на право управління транспортним засобом відповідної категорії. Проте, факт керування позивачкою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння спростовано постановою Подільського районного суду м. Києва. Відтак, вважає, що має право на відшкодування страхової виплати. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку вартість ремонту транспортного засобу складає 35987 грн. 47 коп. У зв`язку з відмовою відповідача у виплаті страхового відшкодування, позивачка вимушена була звернутись до суду з даним позовом. Крім того, позивачкою понесено витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 8000 грн. та витрати на оплату проведення експертизи у розмірі 1200 грн., які вона просила стягнути з відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2017 року, головуючим суддею у справі визначено Зарицьку Ю.Л. 11 липня 2017 року ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва провадження по вказаній справі відкрито, призначено судовий розгляд. Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року № 1847, призначено повторний автоматизований розподіл вказаної цивільної справи у зв`язку з відставкою судді [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2017 року, головуючим суддею у справі визначено [PERSON] . Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року № 2697, призначено повторний автоматизований розподіл вказаної цивільної справи у зв`язку з відставкою судді [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 червня 2021 року, головуючим суддею у справі визначено Головчака М.М. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, представником відповідача подано відзив, в якому зазначено про невизнання позовних вимог з огляду на наступне. 23.12.2015 між АТ «СК «АРКС» (попередня назва АТ «СК «АХА Страхування») та [PERSON] (далі - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3715939, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Porsche Cayenne, д.н.з. [NUMBER] . Під час укладення договору його сторонами, за взаємною згодою, був визначений предмет страхування, перелік прав та обов`язків сторін, підстави для виплати/відмови у виплаті страхового відшкодування тощо. Відповідно до п. 17.2 договору, страхувальник зобов`язаний, зокрема: виконувати всі умови договору та правил; ознайомити осіб, допущених до керування застрахованим транспортним засобом у встановленим законом порядку, та осіб які мають право надавати повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку з умовами договору та правил; здійснювати всі необхідні, можливі та доречні дії щодо запобігання виникненню страхових випадків та зменшення їх наслідків. Обов`язки страхувальника, вказані у п. 17.2, 18.1 договору, за виключенням обов`язку сплачувати страхові платежі вчасно та в повному обсязі, в однаковій мірі розповсюджуються на осіб, що допущені до керування застрахованим транспортним засобом на законних підставах. Порушення вказаними особами цих вимог тягне за собою ті ж наслідки, що і не виконання їх страхувальником (п. 18.2 договору). Разом з тим, умовами п. 17.3 договору визначено, що страховик має право: перевіряти достовірність повідомленої страхувальником інформації та наданих документів, а також виконання страхувальником умов договору та правил; робити запити про відомості, пов`язані зі страховим випадком та належним виконанням страхувальником умов договору та правил, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ та організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку; визнати подію не страховим випадком та/або відмовити в виплаті страхового відшкодування, на підставі розділу 21 договору. Як вбачається з повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку від 15.06.2016, наданого позивачкою до АТ «СК «АРКС», 03.06.2016 [PERSON] приблизно о 23 годині 40 хв. в м. Києві по просп. Правди, 19А, керуючи автомобілем Porsche Cayenne, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом здійснила наїзд на припаркований автомобіль Mazda, д.н.з. [NUMBER] . Згідно довідки про ДТП № 41/11-13836/5вх від 21.07.2016, наданої Управлінням національної поліції у м. Києві, ДТП сталася з вини [PERSON] , у зв`язку з порушенням нею вимог п. 2.9. а), п. 10.9 Правил дорожнього руху України. Таким чином, встановлено, що ДТП за участі автомобіля Porsche Cayenne, д/н [NUMBER] , під керуванням позивачки трапилась в зв`язку з тим, що на момент події вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння, оскільки за результатом проведеного огляду на стан сп`яніння в організмі [PERSON] було виявлено від 1,5 до 2,5 проміле алкоголю. Відповідно до п. 21.1. договору не підлягають відшкодуванню збитки, які сталися під час керування транспортним засобом страхувальником (іншою особою) у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних, токсичних речовин чи медичних препаратів, протипоказаних (заводом виробником або лікарем) при керуванні транспортним засобом, а також збитки, які сталися під час керування транспортним засобом особою, яка не мала посвідчення на право управління транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо страхувальник (його представник) не виконав обов`язків, передбачені умовами договору, окрім п. 18.1.12 договору - п. 21.5.6. Так, за результатами аналізу зібраних документів АТ «СК «АРКС» було прийнято рішення про відсутність підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за даним випадком, про що страхувальника було повідомлено листом № 6918/12ЦВ від 29.07.2016. Відтак, вважає позовні вимоги позивача незаконними, необґрунтованими та недоведеними, а рішення страховика щодо заявленого випадку (відмова у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з керуванням автомобілем в стані алкогольного сп`яніння) - прийнято відповідно до вимог договору добровільного страхування наземного транспорту № 3715939 від 23.12.15 та норм чинного законодавства, у зв`язку з чим, підстави для задоволення позову відсутні. Позивачка та представник позивачки у судове засідання не з`явились, просили розгляд справи проводити за їх відсутності, про що надали відповідну заяву. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у повному обсязі, в обґрунтування заперечень посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Судом встановлено, що 23 грудня 2015 року між АТ «СК «АРКС» (попередня назва АТ «СК «АХА Страхування») та [PERSON] (далі - страхувальник) було укладено договір страхування наземного транспорту № 3715939, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням ТЗ Porsche Cayenne, д.н.з. [NUMBER] (далі - договір). Відповідно до п. 15.1 договору, за умовами цього договору страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 7, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також, зобов`язується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати згідно п. 24.3 та п. 24.4 договору в результаті настання страхового випадку. П. 7 передбачено, що страховими випадками є, зокрема: збитки внаслідок ДТП. 09 лютого 2016 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «АХА Страхування» укладено додаткову угоду № 1 до договору страхування наземного транспорту № 3715939/05АВ від 23.12.2015, згідно умов якої вигодонабувачем за договором визначено [PERSON] . Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №329292 від 05 липня 2016 року вбачається, що [PERSON] , 03 червня 2016 року о 23 годині 15 хвилин по проспекту Правди в місті Києві, в районі будинку 19А, керувала автомобілем Porsche Cayenne, д.н.з. [NUMBER] , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушила п. 2.9 (а) ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року провадження по справі відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу правопорушення. Крім того, 03 червня 2016 року о 23 годині 15 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем Porsche Cayenne, д.н.з. [NUMBER] , по проспекту Правди, 19А в м. Києві, під час руху заднім ходом не забезпечила безпеку маневру, не звернулась за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем Mazda 3, д.н.з. [NUMBER] та автомобілем Mercedes-Benz Vito, д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушила п. 10.9 ПДР України. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 08 вересня 2016 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. 17 січня 2017 року [PERSON] , після постановлення судом рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, звернулась із заявою до відповідача про виплату страхового відшкодування, відповідно до договору страхування наземного транспортного засобу та додаткової угоди. Однак, листом від 08 лютого 2017 року № 1991/18ЦВ відповідачем було відмовлено страхувальнику у виплаті страхового відшкодування мотивуючи тим, що [PERSON] під час ДТП перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України встановлено обов`язок страховика у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 985, ч. 1 ст. 636 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку, на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Як випливає з роз`яснень, наданих у п. 19 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Разом з тим, пунктом 21.1 договору страхування сторони погодили, що не підлягаю відшкодуванню збитки, які сталися під час керування транспортним засобом страхувальником (іншою особою) у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних, токсичних речовин чи медичних препаратів, протипоказаних (заводом виробником або лікарем) при керуванні транспортним засобом, а також збитки, які сталися під час керування транспортним засобом особо, яка не мала посвідченні на право управління транспортним засобом відповідної категорії. Факт алкогольного сп`яніння, у стані якого перебувала [PERSON] підтверджується чеком з приладу Drager Alcotest 1207 з показником 1.52 проміле та показаннями двох свідків, які у письмових поясненнях підтвердили факт алкогольного сп`яніння [PERSON] (результат тесту 1,52). Вказані факти були підтверджені і самою [PERSON] , про що свідчить її підпис у зазначеному вище акті. Не притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані сп`яніння 03 червня 2016 року о 23 годині 15 хвилин у м. Києві по пр. Правди, 19А не спростовує самого факту її сп`яніння під час керування застрахованим транспортним засобом, що відповідно до п. 21.1 умов договору страхування є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Сам по собі факт закриття провадження в адміністративній справі № 758/8659/16-п не є підставою для звільнення особи від цивільно-правової відповідальності; крім того, провадження у справі щодо відповідача закрито з нереабілітуючих підстав та не встановлено, що остання не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, про що б мала змогу надати відповідні докази. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 19 серпня 2019 року (справа №569/6516/15) та в постанові Київського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року (справа № 754/143/2019). Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Еліас Папагеоргіу проти Греції» (заява № 44101/13) дійшов висновку, що виправдувальний вирок у зв`язку з керуванням автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не зняв цивільні зобов`язання заявника виходячи з наступного: «суд повторив, що презумпція невинуватості охоплює тягар надання доказів, правові презумпції факту та права, право не свідчити проти себе, досудовий розголос та передчасне проголошення провини підсудного. Державні службовці не повинні поводитися з виправданою особою як з винною. Суд зазначив, що цивільне провадження у справі не було продовженням кримінального провадження. Є прийнятним те, що стандарти надання доказів відрізняються. Суд вважав, що виправдувальний вирок не звільнив заявника від цивільної відповідальності. Страхова компанія мала право покладатися на пункти договору страхування незалежно від виправдувального вироку. Крім того, Апеляційний суд не приписував провину або кримінальну відповідальність заявникові. У світлі цього провадження у справі не суперечило презумпції невинуватості та Конвенція не була порушена». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 4 ст. 10 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачкою не надано суду доказів підтверджуючих право вимоги до відповідача про відшкодування страхових виплат, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позову, вимоги про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката у розмірі 8000 грн. та витрати по сплаті проведення оцінки матеріального збитку не підлягають задоволенню також. У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, та позивачку звільнено від сплати судового збору, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed