Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

10.01.2019 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.07.2016 року о 16 годині 20 хвилин трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , в м.Дніпропетровську на перехресті вул.Запорізьке шосе Аеропортівська, допустив зіткнення з автомобілем Skoda державний номерний знак [NUMBER] . В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10.08.2016 року по справі №201/10730/16-п, водія [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відомості ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП транспортний засіб ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У свою чергу цивільно-правова відповідальність водія Skoda державний номерний знак [NUMBER] була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик УПСК. 30.11.2016 року власник пошкодженого транспортного засобу Skoda державний номерний знак [NUMBER] , звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту № 3197 виконаного судовим експертом Чернецьким Н.В. від 30.07.2016 року вартість матеріальних збитків, завданого власнику транспортного засобу Skoda державний номерний знак [NUMBER] , становить 12097,79 грн. 23.11.2016 року було здійснено ремонт транспортного засобу, що підтверджується квитанцією № 83 від 23.11.2016 року та актом виконаних робіт. 27.12.2016 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 12097,79 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу Skoda державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 10246рв від 27.12.2016 року. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають 12097,79 грн., які відповідачем в добровільному порядку не відшкодовані позивачу, що порушує його законні права та інтереси. Враховуючи наведене, а також те, що на цей час, відповідно до тверджень позивача, відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, позивач змушений звернутись до суду із цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 12097,79 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 18.02.2019 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 22.03.2021 року справу прийнято до провадження цим складом суду та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач належним чином викликався до суду, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, письмових заяв чи клопотань не надав. Правом на подання відзиву на позов не скористався. Через це суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 12.07.2016 року о 16 годині 20 хвилин трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , в м.Дніпропетровську на перехресті вул.Запорізьке шосе Аеропортівська, допустив зіткнення з автомобілем Skoda державний номерний знак [NUMBER] . В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Жовтневого\~районного суду\~м.Дніпропетровська\~від 10.08.2016\~року по\~справі №201/10730/16-п,\~водія [PERSON] \~визнано винним\~у скоєнні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.124\~КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно із ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постанова Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10.08.2016 року, яка набрала законної сили, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування цього позову в частині питань чи мали місце дії відповідача, а саме дії, що містять в собі склад порушення, наявність причинно-слідчого зв`язку між винними діями, пов`язаними з порушенням вимог\~Правил дорожнього руху\~України, відповідача і завданням шкоди. Вказаними протиправними діями відповідача потерпілій особі було завдано матеріальної шкоди. Судом також встановлено, що відомості ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП транспортний засіб ВАЗ, реєстраційний номер [NUMBER] , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У свою чергу цивільно-правова відповідальність водія Skoda державний номерний знак [NUMBER] була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик УПСК. Автомобіль Skoda державний номерний знак [NUMBER] є власністю ТОВ АФ «Славутич», про це свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. 30.11.2016 року власник пошкодженого транспортного засобу Skoda державний номерний знак [NUMBER] , звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту № 3197 виконаного судовим експертом Чернецьким Н.В. від 30.07.2016 року вартість матеріальних збитків, завданого власнику транспортного засобу Skoda державний номерний знак [NUMBER] , становить 12097,79 грн. 23.11.2016 року було здійснено ремонт транспортного засобу, що підтверджується квитанцією № 83 від 23.11.2016 року та актом виконаних робіт. 26.12.2016 року МТСБУ, на підставі\~ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~та довідки про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 1 від 16.12.2016 року, було прийнято\~Наказ № 10246 від 26.12.2016 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату уповноваженій особі власника транспортного засобу Skoda державний номерний знак [NUMBER] суми в розмірі 12097,79 грн., яку перераховано ТОВ АФ «Славутич». Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають 12097,79 грн.. МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року\~джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Частиною 2\~ст. 1187 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як було встановлено судом, постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10.08.2016 року винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди є відповідач по справі [PERSON] .. Відтак, в силу вказаних норм закону, на таку особу покладається обов`язок відшкодувати завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом. Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При цьому, в оцінці обставин справи необхідно виходити з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України). Оскільки відповідач є винною особою у вчиненні вказаного ДТП, і на момент вчинення якої не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу відповідних документально підтверджених витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 12097,79 грн. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а понесені МТСБУ витрати пов`язані із виплатою страхового відшкодування у розмірі 12097,79 грн., підлягають стягненню з відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1762,00 грн. сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved