Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 6,08 га, що розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321584500:01:005:0097. Вона, як спадкоємець першої черги, у встановлений законом строк звернулась до Вільнянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але після прийняття заяви нотаріус повідомила їй про існування заповіту на вищевказану земельну ділянку, посвідченого 27.04.2016 приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області Сиротенком Г.О., зареєстрованого в реєстрі за № 350. Спадкоємець за цим заповітом - [PERSON] також звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, а в подальшому 11.03.2021 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо земельної ділянки площею 6,08 га, що розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321584500:01:005:0097, зареєстроване в реєстрі за № 300. При цьому державним нотаріусом не було враховано, що вона є інвалідом 2 групи та на підставі ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку на все майно, яке належало її чоловікові. На підставі викладеного, зважаючи, що при видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом не було враховано право позивача на обов`язкову частку у спадщині, просить суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 11.03.2021 державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Євграфовою О.М., у спадковій справі № 202/2020, зареєстроване в реєстрі за № 300, видане [PERSON] на спадкове майно після померлого [INFO] [PERSON] , що складається з права на земельну ділянку площею 6,08 га, що розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321584500:01:005:0097. Ухвалою суду від 17.11.2021 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 18.01.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити на тих підставах, що зазначені в позовній заяві. Представник відповідача Вільнянської державної нотаріальної контори - державний нотаріус Євграфова О.М. заперечувала проти позову, зазначила, що при видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом діяла в межах законодавства, оскільки їй було відомо про те, що [PERSON] є інвалідом 2 групи та на підставі ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті чоловіка [PERSON] . Разом з тим, позивач має право на спадкування частини майна, яке залишилося після смерті її чоловіка, на підставі заповіту. У зв'язку з чим, їй було роз'яснено її право на одержання обов'язкової частки у спадщині, яка не охоплена заповітом. Крім того, позивачу роз'яснені положення п.п. 5.11, 5.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо необхідності провести оцінки усього обсягу спадкового майна для визначення розміру обов`язкової частки. Крім того, їй роз`яснено положення п. 5.9 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо можливості відмовитися від права на обов'язкову частку у спадщині шляхом подачі нотаріусу заяви про те, що зі змістом заповіту вона ознайомлена, зміст ст. 1241 ЦК України їй роз'яснено і вона не претендує на одержання обов'язкової частки у спадщині. Позивач неодноразово з`являлась Вільнянської державної нотаріальної контори, де їй неодноразово роз'яснювались вищевказані положення актів цивільного законодавства та пропонувалось провести оцінку усього обсягу спадкового майна для визначення розміру обов`язкової частки. В результаті [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про відмову від обов`язкової частки у спадщині, яка була надана відповідно до положень п. 5.9 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. За таких обставин, вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого [PERSON] на спадкове майно після померлого [INFO] [PERSON] , що складається з права на земельну ділянку площею 6,08 га, що розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321584500:01:005:0097, отже у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.05.2020 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з: житлового будинку і присадибної земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,9100 га, що розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321584500:01:003:0084; земельної ділянки площею 6,0800 га, що розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321584500:01:005:0097. Відповідно до заповіту, посвідченого 27.04.2016 приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області Сиротенком Г.О., зареєстрованого в реєстрі за № 350, спадкодавець [PERSON] заповів [PERSON] земельну ділянку площею 6,0800 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321584500:01:005:0097. Відповідно до заповіту, посвідченого 27.03.2018 секретарем Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області Чумак О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 15, спадкодавець [PERSON] заповів [PERSON] земельну ділянку площею 0,9100 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, за межами населеного пункту (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 128623). Відповідно до заповіту, посвідченого 25.02.2020 секретарем Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області Чумак О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 16, спадкодавець [PERSON] заповів [PERSON] житловий будинок та присадибну земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У встановлений законом 6-місячний строк до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] звернулись спадкоємці за заповітами - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також спадкоємець за законом - син померлого [PERSON] , що підтверджується їх відповідними заявами у фотокопії спадкової справи № 202/2020, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] . 11.03.2021 [PERSON] державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Євграфовою О.М. видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом щодо земельної ділянки, площею 0,91 га, розташованої на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321584500:01:003:0084, яке зареєстровано в реєстрі за № 298. Крім того, 11.03.2021 [PERSON] державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Євграфовою О.М. видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом щодо земельної ділянки, площею 6,08 га, розташованої на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321584500:01:005:0097, яке зареєстровано в реєстрі за № 300. Частиною першою статті 1241 ЦК України визначено коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Це малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або є інвалідами І, ІІ чи ІІІ групи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, інвалідність встановлено довідкою МСЕК № 016562 безстроково, отже, вона мала право на обов'язкову частку у спадщині на підставі положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України. Відповідно до абзацу 1 пункту 5.9. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, право на обов`язкову частку у спадщині виникає у спадкоємця, передбаченого частиною першою статті 1241 ЦК України, у випадках, якщо у заповіті містяться положення про усунення його від спадкування або цьому спадкоємцеві заповідана частка спадщини, яка є меншою від належної йому обов`язкової частки. Таким чином, правила ст. 1241 ЦК України не застосовуються у випадку, коли спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку у спадщині, в майні припадає частка, рівна обов`язковій або більша. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] успадкувала частину спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , а самежитловий будинок та присадибну земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , на підставі заповіту посвідченого 25.02.2020 секретарем Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області Чумак О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 16. А претендує вона на обов`язкову частку у спадщині щодо земельної ділянки, площею 6,08 га, розташованої на території Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321584500:01:005:0097, яку на підставі заповіту, посвідченого 27.04.2016 приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області Сиротенком Г.О., зареєстрованого в реєстрі за № 350, успадкував [PERSON] . Як встановлено пунктами 5.11, 5.12 глави 10 вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що при визначенні розміру обов`язкової частки враховується все спадкове майно, як заповідане, так і те, що не охоплене заповітом, а також речі звичайної домашньої обстановки та вжитку. До складу спадкового майна входить і право на вклад у банку (фінансовій установі) незалежно від того, зроблено розпорядження у заповіті чи безпосередньо у банку (фінансовій установі). Якщо заповідана лише частина спадкового майна, обов`язкова частка визначається, виходячи із вартості всього спадкового майна, але виділяється обов`язковому спадкоємцю з тієї частки спадкового майна, що залишилась поза заповітом. Якщо частка майна, що залишилась не заповіданою, менша порівняно із розміром обов`язкової частки у спадщині, обов`язковий спадкоємець отримує частку, якої не вистачає, із заповіданої частини спадкового майна. Таким чином, розмір обов`язкової частки у спадщині, на яку має право [PERSON] , має визначатися виходячи із вартості усього майна, яке входить до спадкової маси. В свою чергу, абзацом 2 пункту 5.9. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що нотаріус має пояснити спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку у спадщині, його право на одержання належної частки спадщини. Спадкоємець може відмовитися від права на обов`язкову частку у спадщині шляхом подачі нотаріусу заяви про те, що зі змістом заповіту він ознайомлений, зміст статті 1241 ЦК України йому роз`яснено і він не претендує на одержання обов`язкової частки у спадщині. З матеріалів спадкової справи № 202/2020, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] , вбачається, що державний нотаріус Вільнянської державної нотаріальної контори Євграфова О.М. дотрималась вимог ст. 1241 ЦК України та положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, роз`яснивши [PERSON] її право на одержання обов'язкової частки у спадщині, яка не охоплена заповітом, а також положення п.п. 5.11, 5.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо необхідності провести оцінки усього обсягу спадкового майна для визначення розміру обов`язкової частки. Крім того, державним нотаріус було роз`яснено [PERSON] положення п. 5.9 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо можливості відмовитися від права на обов'язкову частку у спадщині шляхом подачі нотаріусу заяви про те, що зі змістом заповіту вона ознайомлена, зміст ст. 1241 ЦК України їй роз'яснено і вона не претендує на одержання обов'язкової частки у спадщині. 22.01.2021 позивач [PERSON] звернулась до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою, у якій зазначила, що їй відомо про складення її чоловіком [PERSON] заповітів на земельні ділянки, не на її користь; їй роз'яснено нотаріусом зміст ст. 1241 ЦК України; цією заявою [PERSON] повідомляє, що майна, яке їй заповідано, достатньо для покриття її обов'язкової частки в спадщині, тому від одержання свідоцтва на обов'язкову частку у спадщині за ст. 1241 ЦК України вона відмовляється. За таких обставин, суд не знаходить порушень прав позивача на отримання обов'язкової частки у спадщині, оскільки остання своєю заявою, яка складена відповідно до вимог п. 5.9 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відмовилась від одержання свідоцтва на обов'язкову частку у спадщині за ст. 1241 ЦК України, у зв'язку з чим, приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed