Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 16.08.2022 [PERSON] звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 18 листопада 1993 року Українською сільською радою Малинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу у сторін є донька [PERSON] , яка на даний час вже повнолітня. На час звернення до суду спільний побут та господарство сторони не ведуть, як сім`я не проживають. Подальше спільне життя є неможливим, а тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 06.09.2022 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився. На підтвердження неможливості участі в судовому засіданні до суду подано документи про те, що відповідач є особою з інвалідністю І групи, самостійно не пересувається та потребує постійного стороннього догляду. Заперечень відносно позову до суду не надійшло. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено,\~що 18 листопада 1993 року Українською сільською радою Малинського району Житомирської області було зареєстровано\~шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , за актовим записом №6 (а.с.5). Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства. У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. А тому, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується\~\~на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або встановити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з наявністю відповідного клопотання позивача, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, набуте у шлюбі « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача;\~ у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, що підтверджується правовим висновком Верховного Суду України, викладеного в постанові по справі №703/686/15-ц від 01 березня 2017 року. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] має І групу інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с.15); довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №425324 (а.с.18). \~ \~ \~ \~Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. А тому, сплачений [PERSON] судовий збір за подання позовної заяви підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved