Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом. В обґрунтування\~позову посилається\~на те,що [INFO] помер [PERSON] , який за свого життя склав заповіт, яким заповів належні йому земельні ділянки кадастровий номер 5322487000:05:000:0062 площею 3,0102 га та земельну ділянку кадастровий номер 5322487000:06:000:0062 площею 0,1798 га, які розташовані на території Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що про факт смерті [PERSON] та існування складеного на його ім`я заповіту, він дізнався лише у 2021 році, після чого звернувся до нотаріуса з приводу подання заяви про видачу на його ім`я свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Проте нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки ним було пропущено встановлений законодавством термін подання заяви про прийняття спадщини. Позивач вважає, що ним був пропущений строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він не знав про існування складеного на його ім`я заповіту, не являвся близьким родичем померлого [PERSON] та не був обізнаний про його смерть. Просить суд визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини та скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом, видані на спадкове майно на імя відповідача [PERSON] . Ухвалою від 03.02.2022 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Пінчук Ю.В. про витребування доказів та витребувано від приватного нотаріуса Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області\~Скрипнік Оксани Вікторівни (28400, Кіровоградська область, Компаніївський район, смт. Компаніївка, вул. Вишнева, буд.23)\~копію матеріалів спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Пінчук Ю.В. підтримали позовні вимоги. Зауважили, що позивач не був обізнаний про наявність заповіту, складеного [PERSON] на його користь, що є поважною причиною пропуску строку для подання зави про прийняття спадщини, тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідач в судове засідання не зявилася, представник відповідача адвокат Мариськіна О.О. в судовому засіданні проти заявленого позову заперечувала, вказувала, що позивачу [PERSON] було відомо про складений на його імя заповіт, а тому не мав обєктивних перешкод щодо вчасного подання до до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Третя особа приватний нотаріус Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипник О.В. в судове засідання не зявилася, подала до суду письмові пояснення по справі, у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовільнити з наступних підстав. Відповідно до ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у с. Трудолюбівка Компаніївського району Кіровоградської області. 18.03.2013 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за р. № 2053, яким заповів на імя [PERSON] належні йому земельні дідянки площею 3,0102 га, кадастровий номер 5322487000:05:000:0062, та площею 0,1798 га, кадастровий номер 5322487000:06:000:0062, які розташовані на території Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтаської області. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] , як на підставу своїх порушених прав, зазначив, що строк для подання заяви про прийняття ним спадщини пропущений з поважної причини, так як він не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на його ім`я, а тому не звернувся до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Про існування заповіту дізнався лише у 2021 році, після чого звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, де йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом винесення Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцемпостійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] сплинув 07.03.2015 р., а до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] , звернувся заявою від 14.05.2021 року, а постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії було винесено 22.06.2021 року. Суд враховує пояснення позивача про те, що про наявність заповіту йому стало відомо після закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, що не спростовано відповідачем. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Скрипнік О.В. не здійснювався виклик [PERSON] , як спадкоємця за заповітом після смерті [PERSON] , в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що позбавило обізнаності позивача про існування заповіту та відповідно реалізувати своє право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 24.09.2020 року, нотаріусом було виявлено два чинних заповітів складених померлим [INFO] [PERSON] , в тому числі заповіт від 18.03.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. В матеріалах спадкова справа також містить копію заповіту [PERSON] від 07.08.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Солодовою Л.А. на імя [PERSON] на спадкове майно, яке заповітом від 18.03.2013 року було заповідано позивачу [PERSON] . Суд відхиляє доводи представника відповідача адвоката Мариськіної О.О. про те, що не було відомо адресу місце проживання [PERSON] , а тому нотаріус був позбавлений можливості повідомити спадкоємця про відкриття спадщини після смерті [PERSON] та про існування складеного на його імя заповіту. Відповідно до ч. 2 ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру. Дані про те, що нотаріус намагався отримати копію заповіту та дізнатися адресу місця проживання спадкоємця за заповітом [PERSON] з використанням даних Єдиного державного демографічного реєстру відсутні, хоча нотаріус мав таку можливість і за таких обставин зобов`язаний був це зробити. Нотаріус, якому відома особа спадкоємця, та який має реальну змогу встановити його місце проживання або роботи зобов`язаний повідомити спадкоємця про відкриття спадщини особисто або листом, тобто в порядку визначеному ч. 1 ст. 63 Закону України «Про нотаріат». Виклик спадкоємця через опублікування оголошення чи повідомлення у пресі (ч. 2 ст. 63 Закону України «Про нотаріат») здійснюється при відсутності у нотаріуса інформації про особи спадкоємців, місця її проживання або роботи та за умови, що у нотаріуса відсутній доступ до такої інформації. Аналіз матеріалів спадкової справи свідчить про те, що приватним нотаріусом за місцем відкриття спадщини [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] не запитувалася копія заповіту від 18.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., а отже не могла встановити відсутність адреси реєстрації проживання позивача. Суд не бере до уваги пояснення допитаного свідка [PERSON] , щодо її особистої присутності та присутності [PERSON] 18.03.2013 року в кабінеті приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовського А.Г. під час складання [PERSON] заповіту на імя позивача, оскільки відповідно до змісту заповіту від 18.03.2013 року, під час його складання та посвідчення, даних про наявність третіх осіб відсутні. Встановивши, що [PERSON] не перебував із спадкодавцем у родинних відносинах, після заведення спадкової справи нотаріусом не було вчинено дій щодо її повідомлення про наявність заповіту, суд дійшов висновку про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини,\~що відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~є підставою для визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга статті 1223 ЦК України). Про свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 28 травня 2021 року у справі N 688/106/20, від 17.12.21 р. у справі № 315/368/19. Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved