Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 21 листопада 2011 року, від даного шлюбу у них є троє малолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки між ними постійно виникають сварки, шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернулася із вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 17 серпня 2022 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду письмову заяву, в якій просить слухати справу за її відсутності, зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, просить строк на примирення не надавати. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Суд, з`ясувавши позицію позивача, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Рогізненської сільської ради Демидівського району Рівненської області 21 листопада 2011 року за актовим записом № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 31 липня 2020 року. Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. [PERSON] та [PERSON] на даний час проживають окремо. Спільне життя подружжя не склалося через втрату почуття взаємної поваги та любові. Подружні відносини сторони припинили. Позивач категорично заперечує можливість примирення і збереження сім`ї. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). [PERSON] відзив на позов не подав, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, небажання позивача зберегти подружні відносини, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе. Підстав для відмови в позові немає. Відтак, шлюб підлягає розірванню. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 992 грн 40 коп відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved