Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.03.2021 року між Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області та [PERSON] було укладено контракт № 1/2021 з керівником підприємства, установи, організації, які належать до комунальної власності Новогуйвинської селищної ради. У відповідності до умов контракту позивача призначено на посаду директора КУ "Центр надання соціальних послуг" Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області. Відповідачем КУ «Центр надання соціальних послуг» Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на підставі наказу № 2-к від 04.01.2022 року було звільнено позивача та розірвано контракт. Підставою такого звільнення є розпорядження Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 615-к від 28.12.2021 року «Про звільнення [PERSON] » з посади директора КУ «Центр надання соціальних послуг» Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області. Вважає, що звільнення було проведено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки зауважень щодо виконання посадових обов`язків за весь час роботи не було. З копією акту проведення перевірки № 16 від 24.12.2021 року його ознайомили 28.12.2021 року і практично одразу його було звільнено без надання можливості підготувати заперечення та зауваження на вказаний акт, не були відібрані пояснення з приводу виявлених порушень. У подальшому спірний наказ № 2-к від 04.01.2021 року та розпорядження № 615-к від 28.12.2021 року були скасовані. Також просив поновити строк звернення до суду із позовною заявою про визнання незаконним розпорядження та наказу про звільнення, їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з пропуском такого з поважних причин, а саме: неотримання ухвали про залишення позову без руху, введення воєнного стану на території України та провадження воєнних дій на території Житомирської області. У зв`язку з наведеним, з урахуванням уточнених позовних вимог (т. 1, а.с. 131-136) та з урахуванням наданого розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу (т. 2, а.с. 11-12), позивач просить суд: визнати незаконним та скасувати пункт другий розпорядження Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 54-к від 21.02.2022 року "Про звільнення [PERSON] " в частині звільнення [PERSON] з посади директора Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг" Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області з 21 лютого 2022 року; визнати незаконним та скасувати пункт другий наказу Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг" Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 21.02.2022 року за № 11-к "Про звільнення [PERSON] " у частині звільнення [PERSON] з посади директора Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг" Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області з 21 лютого 2022 року; поновити [PERSON] на посаді директора Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг" Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області; стягнути з Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 141125,25 грн. Представник Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (далі відповідач - 1) направив відзив, у якому вважає, що вимога про визнання незаконним та скасування розпорядження Новогуйвинської селищної ради № 615-К від 28.12.2021 року «Про звільнення [PERSON] » заявлена до неналежного відповідача, оскільки оскаржуване розпорядження про звільнення позивача було прийнято і підписано секретарем ради Логвинюком О. Г., якого обрано виконуючим тимчасово повноваження селищного голови, а не Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області, як суб`єктом владних повноважень або юридичною особою, відтак зазначена позовна вимога до відповідача - 1 задоволенню не підлягає. Зазначив, що оскаржуване розпорядження було скасовано пунктом першим розпорядження секретаря ради № 54-К від 21.02.2022 року, яким було змінено дату звільнення позивача, у зв`язку з чим відсутній предмет спору. Вказав, що поновлення позивача на посаді директора згідно контракту 1/2021 від 19.03.2021 року неможливе також у зв`язку із тим, що даний контракт втратив свою чинність, оскільки відповідно до п. 6.1. контракту його було укладено на строк до 22.03.2022 року. Окрім того, представник відповідача - 1 вважає, що позивач звернувся до суду із пропущенням строку передбаченого ст. 233 КЗпП України, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову (т. 1, а.с. 86-92). Представником КУ «Центр надання соціальних послуг» Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області (далі відповідач - 2) у відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 110-112) зазначає, що наказ № 2-К від 04.01.2022 року про звільнення позивача було скасовано наказом директора КУ «Центр надання соціальних послуг» Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 21.02.2022 року, у зв`язку з чим, задоволенню позовна вимога про скасування даного наказу не підлягає. Також вважає, що відсутні підстави для поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки позовна вимога про незаконність звільнення не підлягає до задоволення. Окрім того зазначає, що поновлення позивача на посаді директора згідно контракту № 1/2021 від 19.03.2021 року є неможливим, так як на час розгляду справи судом даний контракт втратив свою чинність. Враховуючи викладені обставини, просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. 25.05.2022 року представником позивача подано уточнену позовну заяву (т. 1, а.с. 131-136). У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та наданих поясненнях. Представники відповідачів під час судового розгляду Хоменко С. та [PERSON] позовні вимоги не визнали; просили відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та наданих поясненнях. Представник відповідача - 1 заперечував щодо задоволення позовних вимог, надав пояснення аналогічні з відзивом на позовну заяву. Представник відповідача - 2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладениих у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Щодо застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої\~статті 267 ЦК України\~позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин.\~Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункти 61, 62), від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 (провадження № 12-104гс19, пункти 5.43, 5.44) та у справі № 911/3677/17 (провадження №12-119гс19, пункти 6.43, 6.44). У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Строки, встановлені статтею 233 КЗпП України, можуть бути поновлені лише за наявності поважних причин. При цьому, поважність причин означає, що працівник не ставився зневажливо до питання про захист своїх прав, але його зверненню за захистом перешкоджали такі причини, які можна вважати поважними. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому, саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин, що випливає із загального правила, встановленого ст. 81 ЦПК України. Встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк (постанова Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6-409цс16). У статті 234 КЗпП України не передбачається переліку поважних причин для поновлення строку, оскільки їх поважність має визначатися в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Вочевидь, що як поважні причини пропущення строку, встановленого в ч.1 ст. 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися як ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами (постанова Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 490/9707/14-ц (провадження № 61-256св17). Наказ та розпорядження, які позивач просив суд визнати незаконними та скасувати, були винесені 04.01.2021 року, ознайомився з їх змістом [PERSON] 21.01.2022 року. Позивач звертався до суду (вперше) з позовною заявою, яку ухвалою суду від 03.02.2022 року у справі № 278/290/22 було залишено без руху (т. 1, а.с. 72-73). Дана ухвала була скерована позивачу поштовим відправленням № 1001100258501 в с. Іванковичі Житомирського району Житомирської області, але як слідує з трекінгу з сайту «Укрпошти» (а.с. 78) відправлення 10.02.2022 року прямувало до точки видачі/доставки, але 14.03.2022 року поштове відправлення повернулось з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (т. 1, а.с. 76). 18.03.2022 року ухвалою суду від 18.03.2022 року повернуто позовну заяву у зв`язку з не виконанням вимог ухвали суду від 03.02.2022 року; ухвала набрала законної сили 05.04.2022 року (т. 1, а.с. 77). З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 15.04.2022 року (вдруге). Отже, суд вважає за можливе поновити позивачу строк для звернення до суду з позовом з метою захисту порушених прав. Щодо позовних вимог про визнання незаконними та скасування пункту другого розпорядження № 54-к від 21.02.2022 року та пункту другого наказу № 11-к від 21.02.2022 року «Про звільнення [PERSON] »; поновлення [PERSON] на посаді директора КУ «Центр надання соціальних послуг» Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, суд зазначає наступне. Рішенням Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської п`ятої сесії восьмого скликання № 178 від 16.03.2021 року (т. 1, а.с. 97) створено КУ «Центр надання соціальних послуг» Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області. Згідно п. 2 положення про комунальну установу «Центр надання соціальних послуг» Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, затвердженого рішенням 5 сесії Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 178 від 16.03.2021 року (далі Положення), власником (засновником) центру є Новогуйвинська селищна рада Житомирського району Житомирської області (т. 1, а.с. 98-102). Відповідно до п. 22 Положення вищим органом управління центру є засновник. Пунктом 24 Положення передбачено, що центр очолює директор, якого призначає на посаду (за контрактом) та звільняє з посади засновник (розпорядженням голови за поданням заступника, який здійснює безпосередній контроль за діяльністю комунальної установи). 19.03.2021 року між Новогуйвинською селищною радою Житомирського району Житомирської області та [PERSON] укладено контракт № 1/2021 про таке: [PERSON] призначається на посаду директора комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на термін з 22.03.2021 року по 22.03.2022 року (т. 1, а.с. 8-11). У період з 13.12.2021 року по 24.12.2021 року Головним управлінням Національної соціальної сервісної служби у Житомирській області у Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області було проведено перевірку дотримання вимог законодавства під час надання соціальної підтримки, соціальних послуг та стосовно дотримання прав дітей № 16 від 24.12.2021 року (а.с. 17-61 т.1); в ході перевірки було встановлено ряд порушень у діяльності КУ «Центр надання соціальних послуг» Заступник селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради В. Сорока поданням від 28.12.2021 року (т. 1, а.с. 14-16) запропонував,

Outcome: partial