Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом, яку обґрунтовано тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина у виді недоотриманої пенсії. 30 серпня 2021 року вона звернулася до Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лавріщєва О.А. з Заявою про прийняття спадщини. 20 жовтня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано Відповідь на Запит нотаріуса, в якій зазначено, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] становить 1101,87 грн., при цьому зазначено, що інформація надається відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не вказало у відповіді про наявну заборгованість у виплаті пенсії [PERSON] 13 січня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на запит адвоката надано Відповідь за №0500-1502-8/5992, відповідно до якої сума недоотриманої за життя пенсії [PERSON] за період з 01 травня 2018 року по 30 вересня 2018 року складає 21722,57 грн., а також повідомлено про те, що приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лавріщєва О.А. повідомлено про суму недоотриманої пенсії у розмірі 1101,87 грн., розрахунок якої проведено з урахуванням вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відмова відповідача надавати інформацію про суму недоотриманої за життя пенсії [PERSON] позбавляє її права на оформлення права власності на спадкове майно в повному обсязі. Просить суд визнати право власності в порядку спадкування на недоотриману пенсію за період з 01 травня 2018 року по 30 вересня 2018 року в сумі 21722,57 грн., який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В позовній заяві заявила Клопотання про розгляд справи у її відсутності та у відсутності її представника. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 05 вересня 2022 року від начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Рад Н., до суду надано Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, Управління позов [PERSON] не визнає в повному обсязі з тих підстав, що 20.10.2021 року на запит приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лавріщеву О.А. Головним управлінням надана Довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] , в якій зазначено суму недоотриманої пенсії 1101,87 грн. з урахуванням вимог ст. 46 Закону №1058. Оформлення права на спадщину здійснюється нотаріусом шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Розмір пенсії (склад спадкового майна), яких вказаний у Свідоцтві про право на спадщину, визначається на підставі довідки Управління. Сума пенсії, що належала [PERSON] і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини, а позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми, яка зазначена в Свідоцтві про право на спадщину з урахуванням трирічного строку, передбаченого ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 01.05.2018 року виплата пенсії [PERSON] призупинена на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення. На підставі Заяви від 03.05.2018 №1335 Головним управлінням було поновлено виплату пенсії [PERSON] з 01.05.2018. Починаючи з 01.10.2018 виплата пенсії проводилася в місячному розмірі. Відомості щодо нарахованої та виплаченої пенсії [PERSON] за період з 01.05.2018 по 30.09.2018 згідно електронної бази даних ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсій (ППВП)» наведені у таблиці, відповідно до якої розмір призначеної та не виплаченої пенсії [PERSON] за період з 01 травня 2018 року по 30 вересня 2018 року складає 21722,57 грн. Зазначає, що спадкоємці за отриманням недоотриманої пенсії померлого [PERSON] до Головного управління не зверталися, тому вважає, що сума пенсії, яка належала [PERSON] і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю та увійшла до складу спадщини, з урахуванням статті 46 Закону №1058 є 1101,87 грн. Тобто позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми, з урахуванням трирічного строку передбаченого ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено та підтверджено Свідоцтвом про смерть, Серія [NUMBER] , виданого 18 серпня 2021 року Центральним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпро Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . 30 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лавріщєвим О.А. після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за заявою його дружини [PERSON] , заведено Спадкову справу №23/2021, зареєстровану в реєстрі за № 68214768. 20 жовтня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надано Відповідь на Запит нотаріуса, в якій зазначено, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] становить 1101,87 грн., при цьому зазначено, що інформація надається відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. Також у цій відповіді зазначено, що розмір пенсії [PERSON] , померлого [INFO] , буде розраховано за період відповідно до частини першої ст. 46 Закону, де датою звернення за отриманням пенсії є день звернення спадкоємця до управління з усіма необхідними документами. Так, 13 січня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на запит адвоката надано Відповідь за №0500-1502-8/5992, відповідно до якої сума недоотриманої за життя пенсії [PERSON] за період з 01 травня 2018 року по 30 вересня 2018 року складає 21722,57 грн., а також повідомлено про те, що приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лавріщєва О.А. повідомлено про суму недоотриманої пенсії у розмірі 1101,87 грн., розрахунок якої проведено з урахуванням вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також, відповідачем не заперечується розмір призначеної, але не виплаченої пенсії за період з 01 травня 2018 року по 30 вересня 2018 року у сумі 21722,57 грн. Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, відповідно до статті 1227 ЦК України передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст вищевказаних норм також узгоджується з положеннями частини першої статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»,Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі Свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зі змісту Постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №570/6046/14-ц вбачається, що під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріуса винесення Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку Постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження. Вищевикладене свідчить про те, що основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Це пояснюється тим, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку та неможливості усунення обставин, які створюють відсутність таких умов. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не надавав інформацію приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Лавріщєву О.А. щодо конкретної суми нарахованої пенсії, але не виплачених коштів [PERSON] , який помер [INFO] , тому нотаріусом не було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на суму 21722,57 грн., та позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Оскільки нотаріусу не вдалося встановити повний склад спадкового майна згідно з п.4.14 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого 22.02.2012 за №296/5 Наказом Міністерства юстиції України, - для подальшої реалізації прав спадкоємця та об`єктивного встановлення складу спадкового майна, пропонується звернутися до суду. Згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним». Згідно абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2 та 3ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на викладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. 14 лютого 2022 року Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду під час розгляду справи 243/13575/19 Постановою відступила від висновків, викладених у постановах: від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19); від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19); від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20); від 16 грудня 2020 року у справі № 428/12730/19 (провадження № 61-15863св20), ухвалених Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, та висловила новий висновок, в якому зазначила, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, встановивши, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги на спадкове майно - нараховану, але невиплачену пенсію [PERSON] , померлого [INFO] , однак, не може реалізувати свого права на отримання спадкового майна в нотаріальній конторі, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за [PERSON] права власності на призначену та нараховану, але не доотриману пенсію у розмірі 21722,57 грн. за період з 01 травня 2018 року по 30 вересня 2018 року, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (з відповідними змінами) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2022 року складає 2481,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02 грудня 2021 року № 1928-IХ, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2022 року складає 2481,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом. Отже з цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 992,40 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved