Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої затопленням квартири Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач вона є співвласником та проживає в квартирі [ADDRESS] . 21 липня 2021 року було залито квартиру [ADDRESS] . Згідно із Акту від 21.07.2021, затвердженим Головою правління ОСББ «Світлодар» Пмохіна С.М., акт складено у присутності мешканців будинку, які були свідками аварійної ситуації, встановлено, що 21.07.2021 о 14:00год. було виявлено залиття квартири [ADDRESS] на 2 поверсі у І під`їзді. У квартирі [ADDRESS] на 5 поверсі сантехнік [PERSON] проводив заміну і прочистку каналізаційної труби на кухні, після чого відбулося залиття квартири [ADDRESS] . Відповідно до Звіту № 73/21 про оцінку збитків від 18.08.2021, виконаного оцінювачем ФОП « [PERSON] », розмір матеріальних збитків, заподіяний оздобленню та вбудованим меблям квартири внаслідок залиття, за адресою: [ADDRESS] , становить 78907,00грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь завдану шкоду в наслідок залиття квартири в розмірі 117407,00грн, з яких фактичні матеріальні збитки, завдані в результаті пошкодження оздоблення та комунікацій після залиття в розмірі 78907,00грн; моральну шкоду в розмірі 10000,00грн; витрати на проведення оцінки збитку після залиття в розмірі 4500грн; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24000,00грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2021 року, справа за єдиним унікальним номером 754/14104/21, номер провадження 2/754/6526/21, передана судді Клочко І.В. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28.09.2021 під головуванням судді Клочко І.В. відкрито провадження по справі, розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 листопада 2021 року, справа за єдиним унікальним номером 754/14104/21, номер провадження 2/754/6526/21, передана судді Бабко В.В. у зв`язку звільненням судді [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04.11.2022 прийнято до розгляду справу за заявою [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Світлодар" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої затопленням квартири, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 16.03.2022 суддею Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В. було продовжено строки розгляду справи в спрощеному провадженні без виклику сторін по цивільній справі 754/14104/21, оскільки 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан на підставі Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, про що повідомлено сторін по справі. До суду надійшов відзив від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Світлодар" відповідно до якого зазначено, що не визнають позовні вимоги позивача вважаючи їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути задоволені. Дійсно, 21.07.2021 [PERSON] в приватному порядку проводилися ремонтні роботи в квартирі [ADDRESS] , яка знаходиться на 5 поверсі будинку. Сам же [PERSON] перебував у штаті відповідача на посаді сантехніка, проте, станом на дату отримання позову він вже є звільненим з займаної посади. Слід звернути увагу, що 21.07.2021 відповідач не уповноважував свого штатного сантехніка виконувати будь-які роботи в квартирі [ADDRESS] , а тому не існує жодного наказу, доручення чи будь-якого іншого письмового документа на таке уповноваження. Отже, [PERSON] надавав послуги власникам/мешканцям спірної квартири, не від імені відповідача, а з власної ініціативи чи за домовленістю із власником/мешканцем вказаної квартири. В цей же день, до відповідача звернулася позивач і повідомила про факт залиття її квартири, яка знаходиться на 2 поверсі, за результатами чого Голова Правління відповідача склала Акт залиття квартири позивача, яким було зафіксовано сам факт залиття вказаної квартири та встановлено відсутність залиття квартир [ADDRESS] , які знаходяться на одному стояку із квартирою позивача. Слід звернути увагу, що вищевказаним Актом не встановлено і не могло бути встановлено причину залиття квартири відповідача, а лише констатовано факт події, яка мала місце у квартирі відповідача. 23.07.2021 відповідач звернулася до Голови Правління відповідача із проханням бути присутньою 26.07.2021 у приміщенні її квартири під час складання акту завданих збитків внаслідок залиття її квартири. 26.07.2021 оцінювачем [PERSON] , з яким позивач уклала відповідний договір, в присутності Голови Правління відповідача було складено Акт щодо пошкодження оздоблень і меблів квартири позивача. До позовної заяви позивачем було додано копію Звіту №73/21 від 18.08.2021, складеного оцінювачем [PERSON] , із загальним висновком встановленого розміру матеріальних збитків, яких завдано позивачу в результаті залиття її квартири. Проте, усі перелічені вище документи не містять причин залиття квартири позивача, а лише констатують факт такого залиття та описують розмір матеріальних збитків, яких завдано позивачу в результаті залиття її квартири. До позовної заяви позивачем також було додано копію пояснення [PERSON] , який підтвердив проведення робіт у квартирі [ADDRESS] , [PERSON] . Проте, вищевказані пояснення власника квартири [ADDRESS] , також не дають змоги встановити причини залиття квартири позивача. Таким чином, позивач не надає жодних доказів, які би містили причину залиття її квартири, що не дає змоги встановити винних осіб у такому залитті. Зважаючи на те, що позивач стверджує, що причиною залиття її квартири стали дії [PERSON] , який проводив ремонтні роботи спірній квартирі, та враховуючи, що дана особа діяла не від імені відповідача, а у своїх власних інтересах, то і відповідати за будь-які дії має саме він, а не відповідач. Крім того, разом із [PERSON] будь-яку відповідальність мали би нести особи, за чиїм дорученням та під чиїм контролем він виконував ремонтні роботи у вищевказаній квартирі, але аж ніяк не відповідач. Отже, є всі підстави вважати, що позивач подав позов не до тієї особи, а залучення відповідача в якості учасника даної судової справи є помилковим. У зв`язку з вищевикладеним просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03.07.2008, квартира [ADDRESS] , належить на праві власності в рівних долях [PERSON] та членам її сім`ї, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , свідоцтво видане Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської у місті Києві державної адміністрації, записано у реєстрову книгу за № 4500. Згідно з технічним паспортом, виданим Житлово-експлуатаційною конторою №305, квартира [ADDRESS] , складається з 3-х кімнат житловою площею 42,1кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 17,1кв.м., 2-а кімната -14,9кв.м., 3-я кімната -10,1кв.м., кухні площею 7,4кв.м., ванної кімнати 2,6кв.м., вбиральні (поєднаної) 1,1кв.м., коридору 11,8кв.м., вбудованої шафи 1,0кв.м., квартира обладнана лоджією 3,8кв.м., загальна площа квартири 69,8кв.м. Позивач [PERSON] є співвласником та проживає в квартирі [ADDRESS] . 21 липня 2021 року було залито квартиру [ADDRESS] . Згідно із Акту від 21.07.2021, підписаним Головою правління ОСББ «Світлодар» Пмохіна С.М., акт складено у присутності мешканців будинку, які були свідками аварійної ситуації, встановлено, що 21.07.2021 о 14:00год. було виявлено залиття квартири [ADDRESS] на 2 поверсі у І під`їзді. У квартирі [ADDRESS] на 5 поверсі сантехнік [PERSON] проводив заміну і прочистку каналізаційної труби на кухні, після чого відбулося залиття квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України та ст. 151 Житлового кодексу України, власність зобов`язує, громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно із статті 323 ЦК України передбачено, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що на споживача покладені наступні обов`язки: своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини та за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини. Відповідно до статті 319 ЦК України власність зобов`язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить. Згідно із ст. 383 ЦК України, передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартири, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до частини 1 та 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір. Позивач [PERSON] вважає, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Світлодар" повинні відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду, оскільки квартира, у якій сталося залиття розташована у будинку, який знаходиться під управлінням, обслуговуванням ОСББ «Світлодар» та штатний сантехнік ОСББ «Світлодар» спричинив залиття та наніс збитки майну позивача. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « [PERSON] » створено власниками квартири та приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Світлодар» діє на підставі статуту, затвердженого загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , протокол № 3 від 08.04.2017. Відповідно до п.2.1 статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Світлодар», метою створення є забезпечення захисту прав його учасників та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Згідно з частинами 1, 4 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до положень ст. 18 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", об`єднання відповідно до цього Закону та статуту зобов`язане забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам. [PERSON] зазначає, що залиття квартири [ADDRESS] , внаслідок дій штатного сантехніка ОСББ «Світлодар» [PERSON] . Судом установлено, що з 01.09.2020 [PERSON] дійсно працював за сумісництвом в ОСББ «Світлодар» на посаді сантехніка, що підтверджується довідкою від 06.09.2021, виданою ОСББ «Світлодар», на сьогодні звільнений. 21.07.2022 сантехник [PERSON] проводив заміну і прочистку каналізаційної труби у квартирі [ADDRESS] , внаслідок чого сталося залиття квартири [ADDRESS] . Однак представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Світлодар" у відзиві зазначає, що 21.07.2021 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Світлодар" не уповноважували свого штатного сантехніка виконувати будь-які роботи в квартирі [ADDRESS] . Згідно акту від 21.07.2021 зазначено, що сантехнік [PERSON] проводив у квартирі [ADDRESS] на 5 поверсі заміну і прочистку каналізаційної труби на кухні після цього було залито квартиру [ADDRESS] . Порядок складання акту про залиття, аварії квартир регулюється Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 №76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207. Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибуткової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті повинно бути відображено: дата його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, що зазнала шкоди; прізвище, ім`я, по батькові власника квартири, з вини якого сталося залиття; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність і у такому випадку в акті має бути зазначено, що такі особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин З додатку №4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій вбачається, що в Акті про залиття обов`язково описується, що трапилося і які наслідки (що залите, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено, чітко зазначається причини залиття (несанкціоноване втручання мешканців квартири у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.) В акті повинен міститися висновок про те, хто заподіяв шкоду. Однак, в даному акті не встановлена чітка причина залиття, а саме, яка поломка призвела до залиття, які саме дії сантехніка [PERSON] призвели до залиття квартири [ADDRESS] , хто викликав сантехніка [PERSON] , за дорученням ОСББ «Світлодар» чи власників квартири [ADDRESS] . Таким чином, Акт про залиття, який знаходиться в матеріалах справи 754/14104/21, не підтверджує протиправності дій відповідача, не відповідає вимогам, встановленим до складання таких актів, та не містить всіх необхідних відомостей. Також, суд зауважує, що не може взяти до уваги копію пояснень [PERSON] , яка знаходиться в матеріалах справи, як доказ сторони позивача, оскільки пояснення не оформлені належним чином, до пояснень не додається копія паспорта, яка посвідчує особистість [PERSON] , що дає суду змогу перевірити особисті дані вищезазначеної особи та підпис. 22.07.2021 [PERSON] , яка є співвласником та проживає в квартирі [ADDRESS] , було укладено Договір № 162/21 на проведення робіт з незалежної експертної оцінки вартості матеріального збитку майна з фізичною особою - підприємцем « [PERSON] » в особі [PERSON] . Відповідно до Звіту № 73/21 про оцінку збитків від 18.08.2021, виконаного оцінювачем ФОП « [PERSON] », розмір матеріальних збитків, заподіяний оздобленню та вбудованим меблям квартири внаслідок залиття, за адресою: [ADDRESS] , складає 78907,00грн. Однак, Звіт про оцінку збитку/майна не є первинним доказом на підтвердження технічних причин аварійної ситуації, мета Звіту про оцінку та оціночної діяльності є оцінка величини майнового збитку, звіт про оцінку містить професійну думку оцінювача щодо вартості об`єкта оцінки. Відтак, Звіт № 73/21 про оцінку збитків від 18.08.2021 є неналежним доказом на предмет підтвердження причин залиття, такий звіт береться до уваги при встановленні розміру збитків. Згідно із статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1192 Цивільного кодексу України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, для покладення відповідальності на заподіювана майнової шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювана шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювана і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди, тобто деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювана шкоди причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди. Однак позивачем та її представником не надано доказів на підтвердження того, що відповідач направляв, уповноважував або надавав доручення сантехніку [PERSON] проводити ремонтні роботи в квартирі позивача. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що сантехнік [PERSON] проводив роботу за дорученням ОСББ «Світлодар». Також матеріали справи не містять жодного доказу, що залиття сталося з вини ОСББ «Світлодар». У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Враховуючи, що причина залиття квартири позивача була не в зоні обслуговування Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Світлодар", позивачем невірно було визначено винну особу у спричинених залиттям квартири, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Щодо відшкодування моральної шкоди суд дійшов до такого. Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, що її завдала за наявності її вини. Отже в обґрунтуваннях позовних вимог, якими саме діями позивачки завдано моральної шкоди, в чому вона полягає, не містить жодних доказів, що підтверджують наявність шкоди, неправомірність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями, з яких міркувань позивачка виходила, визначаючи розмір шкоди, а тому суд вважає, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди необґрунтовані і не знайшли свого підтвердження, та задоволенню не підлягають. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів справи вбачається, що Адвокатське об`єднання "Український правовий альянс" в особі керуючого партнера, адвоката Кострюковим Дмитром Валерійовичем та [PERSON] уклали угоду №б/н про надання правової допомоги. Враховуючи, що судом відмовлено в задоволені позовних вимог, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем покладаються на позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed