Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Зарічненської селищної ради Рівненської області про визначення місця проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у період 2006-2021 років перебувала з відповідачем у шлюбі. Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2021 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторони припинили спільне проживання, їх неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , [INFO] залишилися проживати з нею. Малолітній син [PERSON] , [INFO] залишився проживати разом із батьком. Вважає, що дитина проживає разом із відповідачем вимушено, через психологічний тиск з боку батька. Відповідачем не створено належних умов для проживання, навчання та виховання дитини. Власного житла відповідач не має, проживає у будинку своїх батьків, де також мешкає інша сім`я. Проживання малолітнього [PERSON] ,2010 року народження разом із батьком суперечить інтересам дитини. Вказує, що особисто займається вихованням, навчанням та розвитком дітей, забезпечена житлом, займається веденням особистого господарства, наявні всі належні умови для проживання разом із нею усіх п`ятьох її неповнолітніх дітей. Крім того, саме проживання разом із матір`ю відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Зарічненської селищної ради Рівненської області про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із батьком. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що після розірвання шлюбу з позивачем [PERSON] , зважаючи на неможливість подальшого проживання в їх спільному будинку, він залишив власне житло та перейшов проживати у будинок до своїх батьків. На даний час разом із ним проживає їх малолітній син [PERSON] , 2010 року народження. Дитина забезпечена усім необхідним для виховання, навчання та відпочинку, проживати разом із матір`ю не бажає. Він має постійне місце роботи, на праві власності йому належить частка у їх спільному з позивачем будинку, сплачує аліменти на утримання дітей. Вважає, що проживання малолітнього сина [PERSON] , 2010 року народження разом із ним відповідає інтересам дитини, оскільки він любить його, піклується, забезпечує усім необхідним для навчання та виховання, цікавиться його здоров`ям та духовним розвитком, тісного емоційного контакту з матір`ю дитина не має. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити, визначити місце проживання їх неповнолітніх дітей разом із матір`ю. Зустрічний позов [PERSON] не визнала, покликаючись на його необґрунтованість. Крім того, пояснила, що відповідач належним чином не піклується про їх сина [PERSON] , 2010 року народження, який залишився проживати разом із ним, дитина обділена материнською любов`ю та піклуванням, батько чинить на нього тиск, часто залишає без нагляду. Дитині не створено належних умов для навчання та відпочинку. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав частково, не заперечував проти визначення місця проживання їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю. Свій зустрічний позов підтримав та просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом із ним. При цьому пояснив, що його син [PERSON] , 2010 року народження проживає разом із ним, це був вибір самої дитини. Він створив для сина всі належні умови для проживання, навчання та виховання, цікавиться станом його здоров`я, духовним та моральним розвитком, проводить із ним дозвілля. Представник служби у справах дітей Зарічненської селищної ради Рівненської області Репецька Н.Л. у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Зарічненської селищної ради Рівненської області від 29.06.2022 року та вважала за вірне і таким, що відповідає якнайкращим інтересам неповнолітніх дітей визначити місце проживання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю, а неповнолітнього [PERSON] , [INFO] - разом із батьком. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] у судовому засіданні у присутності психолога Зарічненського ліцею [PERSON] пояснила, що у її батьків [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні стосунки, після розірвання шлюбу вони стали жити окремо. [PERSON] перейшов проживати у будинок до своїх батьків. Вона, її брати [PERSON] та [PERSON] деякий час проживали разом із батьком. Однак, на даний час вона та [PERSON] повернулися проживати до матері, оскільки їм краще з нею. [PERSON] залишився проживати разом із батьком. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] у судовому засіданні у присутності психолога Зарічненського ліцею [PERSON] пояснив, що хоче проживати разом із матір`ю. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] у судовому засіданні у присутності психолога Зарічненського ліцею [PERSON] пояснив, що проживає разом із батьком [PERSON] , звик більше до нього, оскільки проводять разом дозвілля. Хоче залишитися проживати разом із батьком. Психолог [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що в ході спілкування із неповнолітніми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вона дійшла висновку, що [PERSON] та [PERSON] мають більшу емоційну прихильність до матері, неповнолітній [PERSON] - до батька. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, його представника, представника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , заслухавши думку неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та дослідивши письмові докази у справі суд вважає заявлені позивачем [PERSON] вимоги такими, що підлягають до задоволення частково, зустрічний позов [PERSON] підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що у свідоцтвах про народження неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] матір`ю зазначено позивача [PERSON] , батьком - відповідача [PERSON] . Відповідно до рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 12.10.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до їх повноліття. Із довідки про склад сім`ї [PERSON] від 26.01.2022 року вбачається, що разом з нею за адресою: [ADDRESS] проживають та зареєстровані її неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Із характеристик Борівського ліцею Зарічненської селищної ради Вараського району Рівненської області, за місцем навчання неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що батьки підтримують зв`язок із закладом освіти, цікавляться навчанням дітей. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. П. 1 ст. 3, п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Статтею 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Судом встановлено, що на даний час неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , [INFO] проживають разом із матір`ю [PERSON] . Неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком [PERSON] . Відповідач [PERSON] має постійне місце роботи та стабільний дохід, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно. Із висновку органу опіки і піклування Зарічненської селищної ради Рівненської області від 29.06.2022 року № 1176 вбачається, що разом із позивачем [PERSON] проживають четверо її неповнолітніх дітей, умови проживання хороші, діти забезпечені продуктами харчування, одягом відповідно до сезону, місцем для сну, навчання та відпочинку. За місцем проживання відповідача [PERSON] також наявні належні умови для проживання та виховання його неповнолітнього сина [PERSON] ,2010 року народження. Сторони на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, до кримінальної відповідальності не притягувалися. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю - [PERSON] . Місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] визначити разом з батьком - [PERSON] . Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Згідно до ст. 12 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Судом встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] під час судового розгляду просили визначити їх місце проживання разом із матір`ю [PERSON] , неповнолітній [PERSON] вказав на те, що хоче проживати разом із батьком. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини. Виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дітей, враховуючи думку неповнолітніх дітей, їх вік, ставлення батьків, особисту прихильність дітей до кожного з батьків, можливість створення належних умов для виховання, суд дійшов висновку, що якнайкращим інтересам неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , [INFO] є визначення місця їх проживання разом із матір`ю - [PERSON] . Місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] слід визначити разом із батьком [PERSON] . Згідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Зважаючи на це, суд не вбачає підстав для визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка досягла віку чотирнадцяти років. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення частково, зустрічний позов [PERSON] підлягає до задоволення повністю. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема за первісним позовом вони підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру заявлених позовних вимог, за зустрічним позовом на - відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial