Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином, у якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 5178 гривень 36 копійок у відшкодування матеріальної шкоди, 20000 гривень у відшкодування моральної шкоди та 4000 гривень процесуальних витрат на професійну правничу допомогу. Позов мотивовано тим, що вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 13.12.2019 року у справі № 392/948/19 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт. Судом у кримінальному провадженні було встановлено, що 13 серпня 2018 року близько 19.30 відповідач [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, нанесла неповнолітній [PERSON] легкі тілесні ушкодження у вигляді саден ділянки шиї та правого плеча. Позивач зазначила, що потерпіла [PERSON] у період з 14 по 21 серпня 2018 року пройшла курс стаціонарного лікування у дитячому відділенні Маловисківської центральної лікарні з діагнозом - струс головного мозку, закрита черепно-мозкова травма, а потім з 25 серпня по 10 вересня 2018 року - у неврологічному відділенні Кіровоградської дитячої обласної лікарні. Витрати на лікування дитини склали 5178 гривень 36 копійок. Крім того, позивач вважає, що відповідач спричинила потерпілій моральну шкоду, яку вона оцінює в 20000 гривень. 24 лютого 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 38). 19 липня 2022 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 82). Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). 13 грудня 2019 року вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області громадянку [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт (а.с. 30-32). Суд визнав доведеним, що 13 серпня 2018 року близько 19.30 [PERSON] проходила по [ADDRESS] та побачила неповнолітню [PERSON] . Між [PERSON] і неповнолітньою [PERSON] на грунті раніше виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої [PERSON] підійшла до неповнолітньої [PERSON] та умисно нанесла їй один удар пакетом в область голови, а саме в праву вискову частину, при цьому в середині пакета знаходилася пластикова пляшка, заповнена рідиною. Після цього [PERSON] ухопила неповнолітню [PERSON] за волосся та штовхнула потерпілу на землю, утримуючи за шию деякий час та спричинила потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді саден ділянки шиї, остистих відростків справа в ділянці правого плеча (а.с. 30). Відповідно до епікризу № 4896 неповнолітня дитина [PERSON] у період з 14 до 21 серпня 2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Маловисківської центральної районної лікарні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Для подальшого лікування направлена до дитячої обласної лікарні (а.с. 13-14). Згідно з епікризом Кіровоградської дитячої обласної лікарні (медична картка стаціонарного хворого № 9176) та висновками медичних обстежень неповнолітня [PERSON] перебувала на лікуванні та обстеженні в неврологічному відділенні з 25 серпня 2018 року до 10 вересня 2018 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку та розтягування зв`язок шийного відділу хребта (а.с. 15-21). Витрати на лікування дитини в медичних установах склали 5178 гривень 36 копійок, що підтверджується відповідними фіскальними та товарними чеками (а.с. 8-12, 27-29). Наведені фактичні обставини, які встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів, дають підстави для наступних висновків: 1) відповідач [PERSON] вчинила відносно неповнолітньої дитини [PERSON] кримінальне правопорушення, заподіявши потерпілій умисні легкі тілесні ушкодження; 2) законним представником неповнолітньої на лікування дитини витрачені грошові кошти в сумі 5178 гривень 36 копійок; 3) матеріальні витрати позивача перебувають у прямому причинному зв`язку з неправомірними діями відповідача, пов`язаними з побиттям неповнолітньої дитини. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків повинне мати місце у разі наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Частиною 1 статті 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що відповідач зобов`язана відшкодувати позивачеві завдану майнову шкоду в сумі 5178 гривень 36 копійок. У частині часткового задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд констатує наступні факти. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних - душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуєтся особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] завдала неповнолітній [PERSON] тілесних ушкоджень, внаслідок яких остання перебувала на лікуванні. Вказані тілесні ушкодження у дитини виникли через неправомірні дії відповідача, що підтверджується обвинувальним вироком суду. Таким чином, суд вважає доведеним факт заподіяння неповнолітній дитині моральної шкоди у виді фізичного болю та страждань, яких потерпіла зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та душевних страждань, яких потерпіла зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою зі сторони дорослої людини зрілого віку, якою є відповідач [PERSON] , що вчинила напад із застосуванням фізичного насильства над дитиною. Тому, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань неповнолітньої [PERSON] , яка тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні внаслідок ушкодження здоров`я, ступеню вини відповідача, яка засуджена за умисне вчинення кримінального правопорушення відносно дитини, тривалості часу, що минув від дня вчинення кримінального правопорушення і до дня ухвалення судового рішення, протягом якого відповідач добровільно не відшкодувала завдану злочином майнову і моральну шкоду, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 гривень. Для відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 гривень, що заявлена позивачем, суд не має законних підстав, оскільки на підтвердження зазначеної обставини в частині відшкодування моральної шкоди позивачем у розпорядження суду надані копія вироку від 13.12.2019 року та медичні документи щодо лікування неповнолітньої потерпілої. Висновки фахівців щодо психологічних наслідків кримінального правопорушення, яке вчинено відносно неповнолітньої дитини, у справі відсутні. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 6 статті 5 Закону України "Про судовий збір", тому у цій частині судові витрати слід віднести за рахунок відповідача. Крім того, судом встановлено, що 30 січня 2020 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Неверчаком Є.Б. укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно якому розмір витрат на професійну правничу допомогу визначено в 4000 гривень (а.с. 24). Відповідно до детального опису робіт, акту приймання-передачі робіт та готівки, позивачем сплачено по договору про надання правової допомоги коштів сумі 4000 гривень. Таким чином, понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, а тому підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial