Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник КП «Харківські теплові мережі» з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 52 452,88 грн., інфляційні витрати в сумі 2 511,40 грн., 3% річних у сумі 1 216, 65 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що КП «ХТМ» надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. Відповідач, у свою чергу, не в повному обсязі сплачує вартість наданих послуг, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість за період з 01.04.2014 року по 31.08.2021 року у сумі 52\~452,88 грн. Також з посиланням на ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховані до стягнення з відповідача інфляційні витрати в сумі 2 511,40 грн. та 3% річних у сумі 1 216,65 грн. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.10.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі. Призначено судове засідання. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] подано відзив на позов, в якому останні зазначили, що позивачу відомо про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають в країні з 2014 року та є власниками квартири. Крім того, зазначають, що з жодним з відповідачів Догори про надання житлово-комунальних послуг з теплопостачання позивачем не укладався, обов`язки споживача виникають лише після укладання відповідного договору. Відповідачі зазначають що не бажають споживати цю послугу, не мають наміру укладати договір на її споживання та бажають від неї відмовитись та опалювати квартиру більш дешевим опаленням (встановити систему рекуперації повітря) проте не мають такої можливості як з юридичної точки зору так і з технічної. Відсутність можливості у відповідачів відмовитись від послуг позивача позбавляють їх можливості розпоряджатись своєю власністю. При цьому відповідачі [PERSON] та [PERSON] просять застосувати термін позовної давності в три роки до вимог про стягнення боргу за послуги та в один рік за 3% річних та інфляційних втрат. 08.09.2022 року на адресу суду від представника позивача КП «Харківські теплові мережі» надійшла заява, в якій представник позивача просив суд залишити без розгляду вищевказаний позов в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з відповідачів [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.09.2022 року клопотання представника позивача задоволено. Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання - залишено без розгляду в частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання. Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти задоволення позову в сторках позовної давності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, однак раніше надавали відзив, в якому виклали свою позицію щодо позовних вимог. Крім того відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі та застосування строку позовної давності. Враховуючи викладене, суд на підставі положень ст. 223 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за послуги теплопостачання, на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . За даним особовим рахунком наявна заборгованість по сплаті за послуги теплопостачання за період з 01.04.2014 року по 31.08.2021 року у сумі 52 452,88 грн. (а.с. 5-6). Довідками, що містяться в матеріалах справи, підтверджено, що за адресою [ADDRESS] зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] (а.с. 4, 10). Отже відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання, однак мають заборгованість з оплати послуг теплопостачання, що не спростовано відповідачами в судовому засіданні. Відповідно до ст. 162 ЖК УРСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Також згідно зі ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 68 ЖК УРСР закріплено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також згідно з п.1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року передбачено, що індивідуальний споживач зобовязаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630. Згідно з п. 18 вищевказаних правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає висновку Верховного Суду України, висловленому у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Аналогічний правовий висновок визначений в поставнові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року по справі №\~ 712/8916/17. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідачі, отримуючи послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, вказані послуги своєчасно не оплачували, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за дані послуги за період з 01.04.2014 року по 31.08.2021 року у сумі 52\~452,88 грн. Крім того, відповідачам нараховані інфляційні витрати в сумі 2\~511,40 грн., а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 1\~216,65 грн., що відповідає вимогам ст. 625 ЦК України. Разом з тим, відповідачами [PERSON] та [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності. Враховуючи, що представник позивача звернувся до суду з даним позовом 07.10.2021 року, суд вважає за необхідне застосувати 3-річний строк позовної давності і приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання частково, в межах цього строку і в межах позовних вимог за період з 01.10.2018 року по 31.08.2021 року. Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, та солідарному стягненню з відповідачів за період з 01.10.2018 року по 31.08.2021 року підлягає заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 25\~870,03 грн., інфляційні витрати в розмірі 2 511,40 грн. та 3% річних у розмірі 1\~216,65 грн. за той же період, проти чого не заперечував і представник позивача. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності і відсутністю поважних причин пропущення позовної давності. Суд не враховує заяву відповідача щодо застосування позовної давності в один рік до вимог стягнення 3% річних та інфляційних втрат, оскільки передбачені ч.\~2 ст.\~625 ЦК наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання не є неустойкою, положення про скорочену позовну давність в один рік стосується лише вимог про стягнення неустойки і не регулює стягнення боргу з урахуванням відповідальності, передбаченої ч.\~2 ст.\~625 ЦК Задовольняючи позовні вимоги на 52,7 % від заявлених в позові, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів, [PERSON] , [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1 196,30 грн., тобто по 598,15 грн. з кожного окремо. В іншій частині суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: partial