Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним та відновлення коштів на рахунках, вказуючи, що він з 2012 року є клієнтом відповідача, став жертвою шахрайства з боку невідомої особи та непрофесійних дій працівників банку, в теперішній час зазнає переслідувань фінансового характеру з боку відповідача. 13.12.2021 р. через сайт «OLX» він замовив рамки для вуликів, вартістю 1750,00 грн., зателефонувавши за зазначеним на даному сайті номером телефону [NUMBER] , після чого за домовленістю з продавцем, який вислав через додаток-месенджер «Вайбер» номер своєї банківської картки, він перерахував передоплату в розмірі 500,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується копією платіжного доручення від 13.12.2021 р. 16.12.2021 р. йому зателефонував продавець та повідомив, що офіс з продажу рамок для вуликів припинив свою діяльність через карантин і він бажає повернути йому передоплату. Продавець зазначив, що через додаток-месенджер «Вайбер» він надіслав позивачу посилання, за яким треба перейти для отримання передоплати. Позивач перейшов з надісланим посиланням та заповнив необхідне поле, куди ввів номер своєї картки [NUMBER] , який не є забороненим для повідомлення іншим особам, іншої інформації він не вводив. Але в цей момент, в період часу з 13.год.12 хв. до 13 год.15 хв., на його телефон з мобільного додатку системи дистанційного обслуговування клієнтів «InternetBanking» Приват-24 надійшли смс-повідомлення від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в кількості 4-х штук з пропозицією підтвердити зняття коштів в розмірах 00,00 грн., 22796,00 грн., 13900,00 грн. та 8174,00 грн. з відкритого на його ім`я зарплатного карткового рахунку № [NUMBER] , що підтверджується скріншотамисмс-повідомлень. Ніяких підтверджень він не надавав, а одразу о 13-15 год. зателефонував на номер телефону клієнтської підтримки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 3700, повідомивши оператора про шахрайські дії відносно його банківських рахунків та заявивши вимогу про необхідність блокування всіх відкритих на його ім`я рахунків, після чого дев`ять разів розмовляв з оператором банку, який дзвонив йому з номера [NUMBER] . Згідно банківської виписки, з зарплатного карткового рахунку № [NUMBER] , відкритого на його ім`я, через інтернет-платформу для здійснення грошових переказів і онлайн-платежів з банківських карт «iPay.ua» на АЗС в м.Києві невідомою особою були незаконно здійснені два перекази в розмірі 9174,00 грн. та 13900,00 грн., на загальну суму 23074,00 грн., після чого вищезазначений картковий рахунок був заблокований працівниками банку. Однак в цей період часу, вже після того, як він повідомив банк про шахрайські дії з вимогою заблокувати всі рахунки, працівниками відповідача через «Приват-24» був створений Кредитний договір № SAMDNWFC00072895814 від 16.12.2021 року та відкрита на його ім`я, без його згоди і відома, віртуальна кредитна картка «Універсальна» № [NUMBER] , на яку о 13 год. 17 хв. встановлений кредитний ліміт у розмірі 90 000,00 грн., хоча на цей момент він кредитними коштами банку не користувався, заборгованості за кредитним договором не мав, а в кредитної картки «Універсальна» № [NUMBER] , відкритої на його ім`я, строк дії закінчився в вересні 2018 року, що підтверджується скріншотом. В період часу з 13 год. 19 хв. до 13 год. 33 хв. невідомою особою через інтернет- платформу для здійснення грошових переказів і онлайн-платежів з банківських карт «iPay.ua» на АЗС в м.Києві було здійснено п`ять незаконних переказів кредитних коштів в розмірі 13900,00 грн. кожний, на загальну суму 69 500,00 грн. Вищезазначені факти підтверджуються випискою по картковому рахунку № [NUMBER] , скріншотамисмс-повідомлень на 3-х сторінках, в тому числі скріншотомсмс-повідомлення про встановлення кредитного ліміту в розмірі 90000,00 грн. на картку «Універсальна», яке надійшло на його номер телефону 16.12.2021 року о 13 год. 17 хв. Ні він, ні уповноважені ним особи ніяких операцій з коштами, які знаходилися на кредитному і зарплатному рахунках, не здійснювали. Будь-яким третім особам інформацію щодо ПІН-коду, СW-коду та інших даних обмеженого доступу, які дозволяють здійснити доступ до кредитного рахунку № [NUMBER] та зарплатного рахунку № [NUMBER] , він не повідомляв. В той самий день, 16.12.2021 року він виконав вимоги статті 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», звернувшись з заявою до відділення поліції № 4 до Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, м.Вільногірськ, вул.Степова, буд.8, про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, внаслідок чого 17.12.2021 року було зареєстроване кримінальне провадження за № 12021046150000091, а також він був залучений до провадження як потерпілий.На даний час триває досудове розслідування за фактом шахрайських дій з його банківськими рахунками, відкритими в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Також, він, з метою досудового вирішення спору, неодноразово звертався до відповідача із заявами про відновлення балансів на його рахунках, які були до вчинення шахрайських дій, а також про зупинення нарахування відсотків та пені за Кредитним договором № SAMDNWFC00072895814 від 16.12.2021 року, згоду на який він не давав, однак відповідач жодних дій для відновлення його порушених прав не вжив, не повернув викрадені кошти на його рахунки, крім того, почав застосовувати до нього штрафні санкції як до боржника, нараховувати проценти та пеню на викрадені кредитні кошти, внаслідок чого заборгованість за Кредитним договором № SAMDNWFC00072895814 від 16.12.2021 року збільшується з кожним днем. Відповідач надав письмову відповідь, в якій відмовив позивачу в поверненні коштів, звинувативши його в оформленні віртуальної кредитної картки і переказі коштів шляхом створення платежів в системі «Приват-24», вхід в який був здійснений нібито під його авторизацією. Вважає, що після того, як він перейшов за отриманим посиланням і з метою повернення здійсненої передоплати ввів номер своєї пенсійної картки, невідома особа в цей момент отримала доступ до його фінансового телефону, зламала його пароль для доступу до особистого акаунту «Приват-24» та ввійшла до цієї системи, уклавши Кредитний договір № SAMDNWFC00072895814 від 16.12.2021 року і здійснивши незаконні перекази з зарплатного і кредитного рахунків, підтверджуючи паролями з надісланих смс-повідомлень. Позивач стверджує, що телефон весь час знаходився у нього, іншим особам він його не передавав. Однак зі сторони банку, на переконання позивача, має місце порушення норм цивільного законодавства України, спеціальних правових норм, зокрема Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 705 від 05.11.2014 року. Позивач повідомив відповідача про шахрайські дії на його рахунках о 13 год. 15 хв., а блокування відбулося не негайно після повідомлення, а о 13.год.45 хв., тобто через 30 хвилин, про що йому стало відомо від працівників банку, через ці неправомірні дії відповідача, невідомою особою були здійснені незаконні перекази грошових коштів, тому він вимушений звернутися з позовною заявою до суду для захисту порушених прав і охороняємих законом інтересів. Просить визнати Кредитний договір № SAMDNWFC00072895814 від 16.12.2021 року, укладений між АТ КБ «ПРИВАТБАНК`та невідомою особою від імені [PERSON] , про відкриття віртуальної кредитної картки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] і встановлення кредитного ліміту у розмірі 90000,00 грн., недійсним з застосуванням наслідків його недійсності та зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК»відновити кредитний ліміт на картковому рахунку [NUMBER] до того стану, в якому він був перед здійсненням неналежних переказів 16.12.2021 року.Зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» відновити залишок коштів в розмірі 23 074,00 грн. на зарплатному картковому рахунку № [NUMBER] за Договором № SAMDNWFC00014345843 від 04.02.2015 року, укладеним між АТ КБ «ПРИВАТБАНК»та [PERSON] , до того стану, в якому він був перед здійсненням неналежних переказів 16.12.2021 року. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 25.02.2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі та просять задовольнити з підстав викладених в позові. Представник відповідача Бистров С.А. надав відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовущодо доводів позивача про списання коштів з рахунку зазначив, щоАТ КБ «ПРИВАТБАНК`встановлено, що 16.12.2021 р. в системі дистанційного обслуговування клієнтів InternetBankingПриват24 (далі - Приват24) оформлена віртуальна кредитна картка [NUMBER] . Переказ коштів був здійснений шляхом створення платежу в Приват24. Вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією позивача. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації позивача. Банк не несе відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних. Банк не несе відповідальність за збереження коштів клієнта у разі розголошення ним відомостей про логін та пароль третім особам. Чинним законодавством не надано повноважень банку здійснювати повернення проведеного переказу позивачем, здійсненого з належною авторизацією. Також банком позивачу роз`яснено, що у випадку впевненості в наявності шахрайських дій щодо списання грошових коштів, рекомендовано звернутись до правоохоронних органів та банк буде намагатись максимально ефективно співпрацювати з правоохоронними органами та сприяти щонайскорішому розгляду даної справи. Таким чином, вина АТ КБ «ПРИВАТБАНК`у здійсненні транзакцій по рахункам позивача відсутня, то і відповідно у позивача відсутні підстави у стягненні коштів у АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Крім того, якщо зазначені операції за твердження позивача він не здійснював, то дані операції стали можливими в результаті розголошення ним конфіденційної інформації по карткам та інформації з мобільного телефону, передачі даних та паролів третім особам та є намаганням перекласти на банк своїх обов`язків та відповідальності з приводу коректно здійснених транзакцій самим [PERSON] , докази того, що ці транзакції були здійснені з вини банку, ним не надані. Вислухавши позивача [PERSON] , його представника [PERSON] , представника відповідачаБистрова С.А. , дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам. Так, факт зняття грошових коштів з рахунку позивача 16.12.2021 року, тобто в день несанкціонованого зняття коштів, підтверджується копією виписки по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00014345843 від 04.02.2015 року за період 16.12.2021 -16.12.2021, відповідно до якої 16.12.2021 р. здійснено операції по зняттю коштів в розмірі 9174,00 грн. та 13900,00 грн. на АЗС: ipay.ua*petrol, KYIV (а.с.13) та копією виписки по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору SAMDNWFC00072895814 від 16.12.2021 року за період 16.12.2021 -16.12.2021, відповідно до якої 16.12.2021 р. здійснено операції по зняттю коштів в розмірі 13900,00 грн. п`ятьма транзакціями всього на суму 69500,00 грн. на АЗС: ipay.ua*petrol, KYIV (а.с.14) та копіями скріншотівсмс-повідомлень. (а.с.15-17) Факт звернення позивача [PERSON] до АТ КБ «ПРИВАТБАНК»з вимогами щодо прийняття відповідних заходів з приводу зняття невідомими особами з його кредитної картки коштів у розмірі 69500,00 грн. та з зарплатної картки в розмірі 23074,00 грн. підтверджується листом № 20.1.0.0.0/7 від 04.01.2022 р., згідно з яким відповідач повідомив, що оскільки переказ коштів було здійснено шляхом створення платежу в Приват24, вхід до додатку було здійснено під авторизацією позивача, то ці дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації останнього , тому банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних. В випадку впевненості в наявності шахрайських дій щодо списання коштів позивачу рекомендовано звернутись до правоохоронних органів.(а.с.30) Згідно копій скріншотівсмс-повідомлень, наданих позивачем, в період часу з 13.12 до 13.15 год., на його телефонз мобільного додатку системи дистанційного обслуговування клієнтів «InternetBanking» Приват-24 надійшли 4 смс-повідомлення від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з пропозицією підтвердити зняття коштів в розмірах 00,00 грн., 22796,00 грн., 13900,00 грн. та 9174,00 грн. з відкритого на його ім`я зарплатного карткового рахунку № [NUMBER] та в період з 13.17 до 13.33 год. надійшло смс- повідомлення про встановлення йому кредитного ліміту в розмірі 90000,00 грн. на картку «Універсальна» та 11 смс-повідомлень з пропозицією підтвердити списання грошових коштів з відкритого на його ім`я кредитного рахунку № [NUMBER] в розмірах 00,00 грн., 22240 грн., 13900 грн., 12510 грн., 8340 грн.(а.с.15-17) Згідно копій скріншотів телефонних дзвінків, наданих позивачем, останній звертався16.12.2021 р. о 13.15 год.на номер телефону клієнтської підтримки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 3700, та згідно наданих позивачем пояснень, повідомив оператора про шахрайські дії відносно його банківських рахунків та заявив вимогу про необхідність блокування всіх відкритих на його ім`я рахунків, після чого дев`ять разів розмовляв з оператором банку, який дзвонив йому з номера [NUMBER] (а.с.19-23),що відповідачем не спростовано. Також, 16.12.2021 р. о 13.09 год. на телефон позивача надходив телефонний дзвінок з вказаного номеру, однак факт його отримання позивач заперечує і доказів на спростування цих заперечень, відповідачем також не надано. Факт звернення позивача [PERSON] 16.12.2021 року до відділення поліції № 4 Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення підтверджується витягом з кримінального провадження № 12021046150000091 від 17.12.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, згідно з яким розпочато досудове розслідування по факту того, що 16.12.2021 року невстановлена особа, шляхом обману заволоділа грошовими коштами, належними [PERSON] на суму 23074,00 грн. з банківської картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] грошові та на суму 69500,00грн. з банківської картки [NUMBER] (а.с.37), постановою дізнавача від 17.12.2021 р. позивач [PERSON] залучений до провадження як потерпілий. (а.с.38,39-40) На виконання ухвали суду про витребування доказів від 21.03.2022 р. відповідачем надано копію заявипро приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 16.12.2021 р., дана заява підписана клієнтом 16.12.2021 р. о 13:16 (а.с.171-181), копію паспорту споживчого кредиту від 16.12.2021 р. підписаного споживачемтакож о 13:16 (а.с.182-185) та копію довідки про дату і час заблокування кредитного карткового рахунку № [NUMBER] та зарплатного карткового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , відповідно до якої, час блокування карткового рахунку № [NUMBER] - 16.12.2021 року 13:45:19, час блокування карткового рахунку [NUMBER] - 13:36:49 (а.с.169), копію протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с.170). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст.1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.14.16 ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»(який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), користувач після встановлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Відповідно до п.37.2 ст.37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів. Відповідно до п. 39.3 ст. 39 зазначеного закону, суб`єкти переказу зобов`язані повідомляти платіжну організацію відповідної платіжної системи про випадки порушення вимог захисту інформації. У разі виявлення при цьому ознак, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, суб`єкти переказу та інші учасники платіжних систем зобов`язані повідомити про такий випадок порушення вимог захисту інформації відповідні правоохоронні органи. Відповідно до п.32.3.2 ст.32 зазначеного закону, у разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов`язаний переказати за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня помилкового переказу до дня повернення суми переказу на рахунок неналежного платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Згідно зі ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Банк зобов`язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнта банку. Відповідно до п.8 розділу VI Постанови правління Національного Банку України від 05.11.2014р. №705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів»(яка діяла на час виникнення спірних правовідносин),емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до п.9 розділу VI зазначеної постанови, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 6-71цс15 від 13 травня 2015 року, № 202/10128/14-ц від 23 січня 2018 року, № 758/7327/14-ц від 01 лютого 2018 року у справі, № 592/2386/16-ц від 12 лютого 2018 року, в яких досліджувалися питання щодо стягнення з банківської установи на користь споживача (позивача) безпідставно списаних коштів з карткового рахунку. У Постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2021 року по справі № 711/11121/18, Суд зробив висновок про необхідність встановлення обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Суд також дійшов висновку, що у зв`язку з неправомірним, без волевиявлення позивача, збільшенням кредитного ліміту, переказом грошових коштів на іншу картку через IVR-меню та зняттям готівки в банкоматах суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги про зобов`язання банку припинити нарахування відсотків, пені, щомісячних платежів та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення спірних операцій (транзакцій), та відновити залишок коштів на картковому рахунку до того стану, в якому він був перед виконанням спірних фінансових операцій. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За вимогами ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1 та 2 ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно частини 3 статті 203 ЦК України, однією з загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1 ст.216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», де на його ім`я відкрито зарплатний рахунок № [NUMBER] , 16.12.2021 р. в період часу з 13.14 до 13.15 год. позивач отримав смс-повідомлення про підтвердження списання з вказаного рахунку грошових коштів у загальному розмірі 23074,00 коп., про що о 13.15 год. повідомив працівників банкута заявив вимогу про блокування всіх відкритих на його ім`я рахунків, і таким чином, невідкладно повідомив банк про платіжні операції, що ним не виконувались,однак вже після цього, о 13.16 год. відповідачем був створений кредитний договір № SAMDNWFC00072895814 від 16.12.2021 року, відкрита віртуальна кредитна картка № [NUMBER] на ім`я позивача [PERSON] та встановлено кредитний ліміт у розмірі 90000,00 грн., з якої через Інтернет платформу для здійснення грошових переказів і онлайн-платежів з банківських карт ipay.ua* на АЗС в м.Києві 16.12.2021 р.було здійснено операції по зняттю грошових коштів в розмірі 13900,00 грн. п`ятьма транзакціями, всього на суму 69500,00 грн., і тільки після цього відкриті на ім`я позивача рахунки були заблоковані відповідачем: картковий рахунок № [NUMBER] - 16.12.2021 року 13:45:19, а картковий рахунок [NUMBER] - о 13:36:49 того ж дня (а.с.169). Враховуючи, що позивач заперечує факт передачі стороннім особам пін-коду картки № [NUMBER] за Договором № SAMDNWFC00014345843 від 04.02.2015 року та зняття ним грошових коштів в розмірі 23074,00 грн., а будь-яких достатніх та допустимих доказів того, що позивач сам сприяв незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціюватиплатіжні операції, здійснені по вищевказаному рахунку позивача 16.12.2021 року, відповідачем суду не надано, суд дійшов висновку, щодії відповідача суперечать вимогам закону, тому останнього слід зобов`язати відновити залишок коштів на вказаному картковому рахункупозивача [PERSON] в розмірі 23074,00 грн. Окрім того, позивач [PERSON] факт укладення ним спірного кредитного договору також заперечує, аданий договір від імені позивача, фактично було укладено вже після повідомлення позивачем відповідача про спроби несанкціонованого списання коштів з його рахунку та вимог щодо блокування рахунків,і достатніх та безсумнівних доказів на підтвердження факту укладення саме позивачем вказаного договору, досягнення сторонами згоди щодо істотних умов цього договору та отримання позивачем від відповідача кредитних коштів у зазначеному ним розмірі, відповідачем не надано, томукредитний договір № SAMDNWFC00072895814 від 16.12.2021 року, укладений між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та невідомою особою від імені [PERSON] , на підставі якого відкрито віртуальну кредитну картку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] і встановлено кредитний ліміт у розмірі 90000,00 грн. слід визнати недійсним. До того ж, операції по зняттю грошових коштів з рахунків позивача були здійснені у м.Київ, позивач [PERSON] постійно проживає у м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області і факт знаходження у м.Київ 16.12.2021 р. заперечує, а будь- яких доказів на спростування цих тверджень позивача, відповідачем також не надано. Разом з тим, вимоги позивача про відновлення кредитного ліміту на картковому рахунку [NUMBER] до того стану, в якому він був перед здійсненням неналежних переказів 16.12.2021 року задоволенню не підлягають по наступним підставам. Так, правові наслідки недійсності правочину, передбачені ст.216 ЦК України і полягають у зобов`язанні кожної із сторін повернути у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Разом з тим, оскільки вказаний кредитний договір від імені позивача [PERSON] укладено невідомою особою , грошові кошти у розмірі 69500,00 грн. позивач не отримував, тобто кредитними коштами не користувався, тому відновлення кредитного ліміту у розмірі 90000 грн. на вказаному рахунку не забезпечить захисту порушеного права позивача, а відтак у задоволенні цієї частини заявлених позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то судовий збір в розмірі 1984,80 грн. підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі ст.ст.203,204,215,216,626,628,638,639,1073 ЦК України, ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст.14,32,37,39 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.п.8,9 розділу VI Постанови правління Національного Банку України від 05.11.2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» та

Outcome: partial