Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмову заяву. \~ \~ \~ \~Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності та відсутності позивача про що надав письмову заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія державного акту на право приватної власності на землю від 20.03.1995р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 10.09.2015р.; копія свідоцтва смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 18.02.2021р.; копія державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 071671; копія витягу з ДЗК про земельну ділянку від 20.08.2021р.; копія витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.04.2021р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.09.2021р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копії спадкових справ відкриті після смерті [PERSON] до [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] . За життя йому належало: житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] , земельна ділянка площею 2,73 га., на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 071626; земельна ділянка площею 0,40 га., на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 20.03.1995 року. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 10.09.2015р., (справа № 510/572/15-ц) було задоволено позовні вимоги [PERSON] до Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на: житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 2,73 га., на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 071626, що належали [PERSON] , померлому [INFO] ; земельну ділянку площею 2,73 га., на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ГУ-ОД № 071627 від 19.06.2003 року, що належала [PERSON] , померлій [INFO] . Вказане рішення суду набрало законної сили 21.09.2015 року. При цьому, до спадкової маси, яку прийняв у спадок відповідач [PERSON] (який є рідним дядьком позивача), на підставі вищевказаного рішення суду від 10.09.2015р., не увійшло спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,40 га., розташованої на території с. Долинське Ренійського р- ну, Одеської обл., виділеної для ведення особистого підсобного господарства на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 20.03.1995 року, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Вищевказане спадкове майно у виді земельної ділянки, площею 0,40 га., фактично прийняв у спадок онук спадкодавця [PERSON] - позивач [PERSON] , на підставі ст. 1268 ч. 4 Цивільного Кодексу України, відповідно до якої малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Так як, на момент смерті спадкодавця позивачу виповнилось 14 років (тобто був неповнолітнім), у встановленому законом порядку від спадщини він не відмовлявся (у порядку ст. 1273 чч. 2-4 ЦК України), по теперішній час утримує у себе правовстановлюючі документи на земельну ділянку, постійно, безперервно та відкрито володіє та користується нею, отримує оренду плату на земельну ділянку на своє ім`я, таким чином він прийняв спадщину фактично, вступом в управління та володіння спадковим майном, на підставі ст. 1268 ч. 4 ЦК України, як спадкоємець за правом представлення (ст. 1266 ч. 1 ЦК України), після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Інший спадкоємець першої черги за законом, відповідач [PERSON] , спадщину у виді земельної ділянки, площею 0,40 га. не прийняв, не заперечує щоб позивач оформив право власності на вказане спадкове майно на своє ім`я. Також, [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 3,32 га., на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 071671 від 19.06.2003 року. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 18.02.2021 р., (справа № 510/572/15-ц) було задоволено позовні вимоги [PERSON] до Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказане рішення суду набрало законної сили 19.03.2021 року. При цьому, до спадкової маси, яку прийняв у спадок та оформив позивач [PERSON] , на підставі вищевказаного рішення суду від 18.02.2021 р., не увійшло спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,32 га., на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ГУ-ОД № 071671 від 19.06.2003 року. Таким чином, обставини, встановлені рішенням суду від 18.02.2021 року (цивільна справа № 510/2242/20), яке набрало законної сили 19.03.2021р., не підлягають доказуванню при розгляді справи за вказаною позовною заявою, позивачем по якій є особа, щодо якої встановлено ці обставини, в частині, що стосується прийняття спадщини після смерті бабусі позивача - [PERSON] , померлої [INFO] . Враховуючи вищенаведене, позивач оформив на своє ім`я частину спадщини ( у вигляді житлового будинку), що залишилася після смерті бабусі [PERSON] , що підтверджується рішенням суду від 18.02.21 (справа №510/2242/20), при цьому інша частина спадщини (у вигляді земельної ділянки, площею 3,32 га.), після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємцем не була оформлена у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності. Інший спадкоємець першої черги за законом, після смерті [PERSON] , її донька [PERSON] , відповідачка у справі (мати позивача), на частину спадщини, у вигляді вищевказаної земельної ділянки не претендує, не заперечує щоб позивач оформив право власності на спадкове майно на своє ім`я. Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак йому в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Після смерті спадкодавців це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлих [PERSON] та [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за правом представленні. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті спадкодавців позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини, як спадкоємець за право представлення. Відповідачі не заперечують проти того, щоб вказане майно оформив позивач на своє ім`я. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved