Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до\~ суду із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування позову\~ зазначає, позивачу належить на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,83 га (рілля), кадастровий номер 7425385500:02:001:0218 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 877283 від 09.10.2007 року на території Юрківцівської сільської ради Талалаївського району (на даний час Талалаївської селищної ради Прилуцького району) Чернігівської області. Земельна ділянка перебувала в користуванні СТОВ «Батьківщина» з 2012 року без укладення договору оренди землі та за домовленістю щодо виплати орендної плати на рівні розміру орендної плати аналогічних земельних ділянок в даній місцевості.\~ В лютому 2015 року позивачу повідомили про необхідність з`явитися до відповідача для надання ідентифікуючих даних. 21.02.2015 року позивач з`явився до відповідача та надав копії паспорту і довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру. Одночасно позивачу було запропоновано підписати Акт приймання-передачі земельної ділянки в користування відповідачу. Позивач підписав Акт приймання-передачі від 21.02.2015 та вже після ознайомлення з підписаним актом йому стало відомо що даний Акт підтверджував передачу належної йому земельної ділянки в оренду відповідачу згідно укладеного договору оренди земельної ділянки.\~ При з`ясуванні щодо якого договору оренди він підписав Акт приймання-передачі, відповідачем цього\~ ж дня було надано позивачу примірник Договору оренди\~ земельної ділянки від 16.05.2012 року. позивач вказав відповідачу, що зазначений договір оренди він не підписував, оскільки це не його підпис у договорі, і жодних його умов з відповідачем не погоджував. Проте відповідач повідомив, що оскільки позивач отримував орендну плату відповідно до умов договору, то фактично договір є укладеним, навіть за відсутності підпису позивача.\~ З цих причин позивач не оспорював Договір оренди земельної ділянки від 16.05.2012 року і мав намір повернути земельну ділянку після закінчення строку його дії. За повідомленням відповідача строк дії договору оренди відповідно до п. 8 договору оренди мав закінчитись через 7 років з дня реєстрації права оренди відповідача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яка була проведена 11.02.2015 року. Тобто договір оренди земельної ділянки від 16.05.2012 року має бути припиненим 11.02.2022 року. Для своєчасного направлення відповідачу повідомлення про відсутність наміру у позивача продовжувати дію договору оренди землі, позивач отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З довідки позивачу стало відомо, що ніби то 12.11.2016 року між ним та відповідачем укладена додаткова угоду № 1, згідно якої термін дії договору продовжено до 31.12.2025 року з правом пролонгації. Позивач стверджує, що додаткова угода № 1 від 12.11.2016 року до договору оренди земельної ділянки від 16.05.2012 року між ним та відповідачем не укладалась, жодних пропозицій для укладення додаткової угоди з боку відповідача позивачу не надходило, і жодного підпису в додатковій угоді позивач не ставив. Позивач вважає, що додаткова угода № 1 від 12.11.2016 року є недійсною (неукладеною), а його права власника земельної ділянки є порушеним. Тому позивач [PERSON] просить суд: - визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 12 листопада 2016 року до Договору оренди земельної ділянки від 16 травня 2012 року, укладеної між ним та СТОВ «Батьківщина» щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва\~ кадастровий номер 7425385500:02:001:0218, розташованої на території колишньої Юрківцівської сільської ради Талалаївського району, належної йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 877283 від 09.10.2007 року; - зобов`язати СТОВ «Батьківщина» повернути позивачу земельну ділянку з кадастровим номером 7425385500:02:001:0218; - скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди СТОВ «Батьківщина» на земельну ділянку з кадастровим номером 7425385500:02:001:0218 на підставі додаткової угоди № 1 від 12.11.2016 року до договору оренди земельної ділянки від 16.05.2012 року. Відповідач СТОВ «БАТЬКІВЩИНА» - позов [PERSON] не визнав. Згідно наданого відзиву на думку відповідача позивачем пропущений процесуальний строк для звернення до суду, оскільки додаткова угода підписана позивачем у 2016 році, а позовна заява підписана у 2021 році, тобто після спливу 3 років позовної давності і без відповідного клопотання про поновлення процесуального строку та викладення поважності причин його пропуску, і відповідач заявляє про застосування судом спливу позовної давності і просить з цієї підстави відмовити у позові. Що стосується неукладеності договору, то\~ позивач зазначає, що він не підписував додаткову угоду від 12.11.2016 року до договору оренди від 16.05.2012 р. Якщо ж сторони не досягли згоди хоча б з однієї істотної умови, договір є неукладеним, а наведені умови договору не є такими, що регулюють спірні правовідносини між цими сторонами. Правочин,\~ який не вчинено не може бути визнаний недійсним, а наслідки недійсності договору до такого договору не застосовуються. Право оренди земельної ділянки виникає після укладення договору оренди та його державної реєстрації. Реалізація права оренди можлива лише після його державної реєстрації. Оскільки додаткова угода підписана особисто позивачем, то відповідно після цього орендар СТОВ «БАТЬКІВЩИНА» зареєструвала даний договір оренди та додаткову угоду в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, надаючи державному реєстратору особисто підписану [PERSON] додаткову угоду. Тому відповідач просить суд відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] .\~\~ Ухвалою від 22 грудня 2021 року було відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 18 січня 2022 року, яке було відкладено на 17 лютого 2022 року за клопотання представників. Ухвалою підготовчого судового засідання від 17 лютого 2022 року відповідачу було поновлено строк для подачі відзиву на позов і прийнято наданий представником відповідача відзив. Для дотримання учасниками справи процесуальних строків проведення підготовчого судового засідання відкладено на 01 березня 2022 року. Проведення підготовчого судового засідання відкладалось на 18\~ березня 2022 року, на 31 березня 2022 року, на 15 квітня 2022 року, на 05 травня 2022 року, оскільки судові засідання в період з 24 лютого 2022 року по 04 травня 2022 року судом не проводились в зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя Талалаївським районним судом в зв`язку із активними бойовими діями на території області, пов`язаними із збройною агресією Російської Федерації проти України. Територіальну підсудність судових справ Талалаївського районного суду Чернігівської області було відновлено за відповідним розпорядженням Голови Верховного Суду з 05.05.2022 року. Після відновлення підсудності ухвалою від 05 травня 2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладення на 24 травня 2022 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 24 травня 2022 року призначено судовий розгляд на 20 червня 2022 року, яке було відкладене на 04 липня 2022 року. Ухвалою судового засідання від 04 липня 2022 року було частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у відповідача СТОВ «Батьківщина» оригінали акту приймання-передачі земельної ділянки та додаткової угоди, у судовому засідання оголошено перерву до 19 липня 2022 року. У зв`язку з ненадходженням витребуваних документів\~ у судовому засіданні 19 липня 2022 року оголошено перерву до 27 липня 2022 року. У судовому засіданні 27 липня 2022 року оголошено перерву до 10 серпня 2022 року та зобов`язано сторону відповідача надати докази на підтвердження обставин, викладених у повідомленні від 22 липня 2022 року. у звязку з ненадходженням від відповідача витребуваної інформації у судовому засіданні оголошено перерву до 25 серпня 2022 року. Судове засідання 25 серпня 2022 року відкладене за клопотанням представника відповідача на 07 вересня 2022 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. У судовому засіданні по справі представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив задовольнити, оскільки волевиявлення позивача на укладення з відповідачем додаткової угоди було відсутнє. Позивачу було відомо, що договір оренди закінчується у лютому 2022 року і він не бажав його продовжувати та направляв відповідачу листи про це згідно вимог Закону України «Про оренду землі», але відповідач їх не отримував і листи повертались.\~ Про те що існує якась додаткова угода позивачу стало відомо у грудні 2021 року, коли він готувався документи для відповідача про відсутність намір продовжувати договір оренди землі та отримав інформацію з Реєстру речових прав, де на належну позивачу земельну ділянку зареєстроване речове право оренди до 31 грудня 2025 року на підставі додаткової угоди від 12 листопада 2016 року, згідно якої продовжено термін дії договору оренди. До цього часу позивач не мав необхідності отримувати інформацію відносно його земельної ділянки, так як продовжував діяти укладений ним з відповідачем договір оренди його земельної ділянки. Саме у грудні 2021 року позивач і дізнався про порушення його права власності на належну йому земельну ділянку, коли він не мав можливості вільно нею розпорядитись, і тому саме з цього часу бере відлік строк позовної давності, який позивачем не пропущений.\~ Для підтвердження тієї обставини, що позивач не підписував додаткову угоду ним заявлялось клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, але відповідач уникав від надання необхідних документів для цього, зокрема оригіналів додаткової угоди та акту приймання-передачі земельної ділянки із-за якихось надуманих підстав, і тому саме з вини відповідача проведення такої експертизи стало неможливим. Представник позивача у судовому засіданні просив суд оцінити зазначену обставину у відповідності до положень ст 109 ЦПК України як ухилення від подання експертам документів та застосувати наслідки цього у вигляді визнання факту, що позивач не підписував додаткову угоду. Представник відповідача адвокат Карпенко В.К. в судовому засіданні позов [PERSON] не визнав, так як позивач пропустив строк позовної давності і доказів на підтвердження поважності пропуску не надав, хоча він мав би контролювати в реєстр інформацію щодо належної йому земельної ділянки та права оренди на неї.\~ Крім того, відповідач регулярно сплачував позивачу орендну плату, тобто виконував умови договору оренди, тобто договір був укладеним фактично. Що стосується позовних вимог [PERSON] , то вони взаємовиключні, якщо позивач не підписував додаткову угоду, то вона вважається неукладеною, але в такому випадку її неможливо визнавати недійсною згідно вимог чинного законодавства, тобто позовні вимоги не конкретизовані. Що ж стосується ненадання суду на запит оригіналів документів на вимогу суду, то представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що в період з 2017 по 2021 роки в рамках кримінального провадження в офісі та бухгалтерії СТОВ «Батьківщина» проводились обшуки, вилучалась документація, навіть не відображена в протоколі обшуку, що в стилі роботи правоохоронних органів, на даний час витребувані судом документи у товаристві відсутні, можливо вони були вилучені під час обшуків, ніякого умислу у відповідача у даному випадку\~ щодо ненадання суду документів немає.\~ Оскільки позивачем пропущений строк звернення до суду та не конкретизовані позовні вимоги, тому представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, і зазначений висновок\~ суду ґрунтується на доказах досліджених в судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що згідно державного акту серії ЯГ № 877283 від 09.10.2007 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4, 08 га на території Юрківцівської сільської ради Талалаївського району Чернігівської області. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із цього масиву рілля складає 3, 83 га,\~ кадастровий номер належної позивачу земельної ділянки ріллі 7425385500:02:001:0218. (а.с.16-16 зв). Згідно договору оренди земельної ділянки від 16 травня 2012 року орендодавець [PERSON] передав орендарю СТОВ «Батьківщина» земельну ділянку з кадастровим номером 7425385500:02:001:0218 загальною площею 3, 83 га. Договір укладено строком на 7 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк, як це передбачає п 8 договору. (а.с.17-18). Актом приймання - передачі до договору оренди закріплений факт передачі орендодавцем орендарю строком на 7 років земельну ділянку розміром 3, 83 га.\~ Актом визначення меж земельної ділянки від 16 травня 2012 року\~ погоджено межі належної орендодавцю земельної ділянки, яка передається в оренду СТОВ «Батьківщина» терміном на 7 років (а.с.19).\~\~ Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 11.02.2015 року на земельну ділянку з кадастровим номером 7425385500:02:001:0218 площею 3, 83 га 11.02.2015 року зареєстроване право оренди земельної ділянки згідно договору оренди від 16.05.2012 року між [PERSON] та СТОВ «Батьківщина». Строк дії договору 7 років з правом пролонгації. (а.с.20 -20 зв.) Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 21 лютого 2015 року орендодавець [PERSON] передав а орендар СТОВ «Батьківщина» прийняв в оренду строком на 7 років з дати державної реєстрації права оренди земельну ділянку площею 3, 83 га, кадастровий номер\~ 7425385500:02:001:0218 (а.с.21). Листом-повідомленням про заперечення у продовженні чи поновленні дії договору оренди землі від 07.07.2021 року, яке [PERSON] направляв СТОВ «Батьківщина», він повідомляв орендаря про те, що після припинення 11 лютого 2022 року строку дії договору оренди земельної ділянки від 16 травня 2012 року терміном на 7 років, право оренди за яким зареєстроване 11 лютого 2015 року, він як орендодавець, заперечує у поновленні дії договору оренди чи переукладенні договору оренди на новий строк. Умови, запропоновані підприємством в додатковій угоді до договору оренди, є для нього неприйнятними. (а.с.24). Зазначений лист було направлено позивачем на адресу відповідача згідно підтверджуючих документів (а.с. 25-26), та повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання (а.с.27). Лист аналогічного змісту було повторно направлено позивачем на адресу відповідача 11.08.2021 року (а.с.28) згідно підтверджуючих документів (а.с.29-30), та повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання (а.с.31 31 зв.) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.12.2021 року відносно земельної ділянки з кадастровим номером 7425385500:02:001:0218 площею 3,8596 га зареєстроване право оренди земельної ділянки на підставі додаткової угоди від 12.11.2016 між орендодавцем [PERSON] та орендарем СТОВ «Батьківщина». Підстава внесення запису до Реєстру рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.11.2018 року, строк дії до 31.1.22025 з правом пролонгації (а.с.22-23). 20 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до СТОВ «БАТЬКІВЩИНА» із заявою про надання додаткової угоди, у якій просить направити йому оригінал додаткової угоди від 12.11.2016 року до договору оренди земельної ділянки від 16.05.2012 року, а також копію витягу з Державного реєстру речових прав про реєстрацію речового права оренди на підставі такої додаткової угоди. У даній заяві [PERSON] зазначає, що додаткової угоди він не укладав, а СТОВ «Батьківщина» до нього не зверталось з цього приводу (а.с.32-34). Оцінивши надані учасниками справи докази, подані на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що застосуванню у даному випадку підлягають норми цивільного законодавства щодо спадкування та з приводу оренди, які регулюються як загальними положеннями Цивільного кодексу\~ України, так і спеціальними положеннями Закону України «Про оренду землі».\~ При розгляді справи судом враховується положення цивільного процесуального законодавства\~ щодо підстав звернення до суду та меж судового розгляду, зокрема, положення ст. 13 ЦПК України, яка встановлює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16 ЦК України урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 654/1790/16-ц (постанова від 18.12.2018), за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладене правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно ч. 1 ст 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.\~ Згідно ч. 4 ст 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, як це передбачає ч.3 ст 203ЦК України. Зокрема, власник може передати належну йому земельну ділянку в оренду, якщо на це буде його воля, і між учасниками даного договору оренди вини кають спеціальні відносини з приводу саме цього договору. За змістом частини другої ст 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», який є спеціальним законом, що регулює відносини, пов`язані з орендою землі. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до частини першої ст 93 ЗК України та ст 1 Закону України «Про оренду землі»,\~ право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. За загальним правилом і з урахуванням статей 641 та 642 ЦК України моментом, з якого договір вважається укладеним, є момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, тобто повного і безумовного прийняття однією стороною пропозиції другої сторони укласти договір на визначених і добровільно погоджених ними умовах. За таких обставин, укладення договору є певним процесом (від направлення оферти до моменту надання договору юридичної сили), а не моментальною, одноактною дією, та фактично складається з кількох стадій, що слідують послідовно одна за одною, а саме: подання однією стороною пропозиції щодо укладення договору, прийняття погодженої пропозиції другою стороною, надання договору необхідної форми (з урахуванням законодавчих вимог), а за необхідності - нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договору. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права та виконати обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи їхній взаємній\~ згоді встановленої форми.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні було встановлено, що між учасниками справи 16 травня 2012 року було укладено договір оренди належної позивачу-орендодавцю\~ земельної ділянки строком на 7 років, орендарем за договором є відповідач СТОВ «Батьківщина». Так як цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договору, набуваються після державної реєстрації, яка по даному договору відбулась 21 лютого 2015 року, то термін дії укладеного договору оренди мав би сплинути 21 лютого 2022 року. Укладеним договором оренди передбачена\~ можливість його продовження, а саме після закінчення строку договору орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Зазначене зафіксовано в пункті\~ 8 Договору оренди від 16 травня 2012 року. Переважне право орендаря на поновлення договору оренди законодавчо закріплене в ст. 33 Закону України «Про оренду землі».\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Так, відповідно до ч. 1-5 ст 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Отже, для застосування зазначеного положення необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] не мав волі продовжувати укладений договір оренди землі, дія якого закінчувалась в лютому 2022 року. і тому завчасно у липні 2021 року повідомляв про це орендаря відповідача СТОВ «Батьківщина». Але відповідач з невідомих причин не отримував листів позивача про його небажання продовжувати дію договору оренди. Тобто суд приходить до висновку, що у даному випадку одна з даних складових - волевиявлення позивача -\~ відсутня, а враховуючи те, що позивач ще й не визнав факту підписання ним додаткової угоди,\~ відсутня і інша складова дотримання встановленої процедури. У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 у справі №674/461/16-ц зроблено висновок про те, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника\~ правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.\~\~\~\~\~ У позовній заяві позивач зазначає, що ніякої додаткової угоди він не підписував і разом з позовною заявою подавав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи для підтвердження зазначеного посилання, іншим шляхом, ніж призначенням експертизи, зазначену обставину він не мав можливості довести, для цього потрібні спеціальні знання. Ухвалою суду від 04 липня 2022 року клопотання позивача було задоволено, та витребувано у відповідача оригінал Акту приймання-передачі земельної ділянки з кадастровим номером 7425385500:02:001:0218 від 11 лютого 2015 року між [PERSON] та СТОВ «Батьківщина» та\~ всі наявні примірники оригіналів Додаткової угоди № 1 від 12 листопада 2016 року до Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7425385500:02:001:0218 між [PERSON] та СТОВ «Батьківщина».\~ (а.с.114-115). Але відповідачем ухвала суду належним чином не була виконана. На вимогу суду від представника відповідача надійшло копія додаткової угоди від 12 листопада 2016 року (а.с.125), яка належним чином не засвідчена щодо її відповідності оригіналу з підписом відповідальної особи. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що печатка СТОВ «Батьківщина» синього кольору та відтиск «Копія» проставлено саме на тому місці, де міститься підпис [PERSON] , що унеможливило суду навіть візуально порівняти оригінал підпису [PERSON] з копією підпису [PERSON] , який міститься на копії\~ додаткової угоди. З врахуванням положень ЦПК України щодо доказів та встановлених обставин\~ суд у відповідності до ст 79 ЦПК України оцінює цей доказ як недостовірний. Крім того, відповідачем на вимогу суду надати оригінал акту приймання передачі земельної ділянки від 11 лютого 2015 року надано копію акту приймання-передачі (а.с.126), яка також належним чином не засвідчена щодо її відповідності оригіналу. Крім того, у даному випадку суд також вважає за необхідне зазначити, печатка СТОВ «Батьківщина» синього кольору та відтиск «Копія» знову проставлено саме на тому місці, де міститься підпис [PERSON] , що унеможливило суду навіть візуально порівняти оригінал підпису [PERSON] з копією підпису [PERSON] , який міститься на копії акту, хоча місця на аркуші, на якому зроблена копія, для проставлення печатки достатньо, щоб її не ставити саме на підписі.\~ З врахуванням положень ЦПК України щодо доказів та встановлених обставин суд у відповідності до ст 79 ЦПК України також оцінює цей доказ як недостовірний.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в ухвалі суду від 04 липня 2022 року про витребування у відповідача доказів було роз`яснено що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України. На виконання ухвали суду від відповідача надійшли копії витребуваних документів. Неможливість надання оригіналів документів представник відповідача пояснив тією обставиною, що в звязку з проведенням безлічі обшуків в період з 2017 по 2021 рік за адресою реєстрації товариства по [ADDRESS] , та місцем розташування офісу з бухгалтерією за адресою [ADDRESS] надати оригінали витребуваних документів немає можливості (а.с.124).\~ Представник відповідача в судовому засіданні додатково пояснив, що можливо оригінали витребуваних судом документів були вилучені працівниками поліції під час цих обшуків. Судом додатково було витребувано у відповідача докази на підтвердження зазначеного посилання щодо можливого вилучення оригіналів витребуваних документів. На вимогу суду від представника відповідача надійшла копія протоколу обшуку від 09 січня 2020 року (а.с.132-137). Із дослідженої в судовому засіданні копії протоколу обшуку від 09.01.2020 року, проведеного старшим слідчим з ОВС 2-го ВРКП СУФР ДФС у Сумській області в рамках кримінального провадження, не було встановлено, що під час обшуку вилучався оригінал додаткової угоди. Представник відповідача в судовому засіданні з приводу встановленої судом обставини пояснив, що можливо працівники поліції ще додаткового щось вилучали, що не ввійшло до протоколу обшуку, але доказів не підтвердження зазначеного посилання від представника відповідача в судовому засіданні не надійшло і клопотань про їх витребування в разі неможливості надати до суду не надходило. Суд оцінює зазначену обставину як небажання відповідача надати оригінал додаткової угоди, а оскільки зазначені оригінали документів були необхідні для проведення судової почеркознавчої експертизи на підтвердження посилання позивача про\~ те, що він не підписував додаткової угоди, то суд оцінює ненадання оригіналів витребуваних документів як ухилення відповідача від подання експертам необхідних матеріалів. На підставі ст 109 ЦПК України суд,\~ з врахуванням обставини ухилення відповідача СТОВ «Батьківщина» - від подання експертам оригіналів необхідних документів додаткової угоди від 12 листопада 2016 року та акту приймання-передачі земельної ділянки, без яких провести експертизу неможливо, визнає факт, що позивач [PERSON] не підписував додаткову угоду від 12 листопада 2016 року до договору оренди землі від 16 травня 2012 року. Щодо можливості встановлення такої обставини відповідачу було роз`яснено в ухвалі\~ суду, і тому вони мали би розуміти наслідки не виконання ухвали суду та ненадання суду витребуваних документів та не підтвердження належними і допустимими доказами неможливості їх надати.\~ Суд, провівши комплексний аналіз вищенаведених норм закону та встановлених в судовому засіданні обставин, приходить до висновку, що\~ згоди позивача та його волі, на обов`язковій наявності якої постійно наголошує законодавець, на укладення додаткової угоди не було, тому у даному\~ випадку наявне порушення ч.3 с т 203 ЦПК України щодо вільного волевиявлення\~ учасника правочину.\~ Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України. Але у тому випадку, коли сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Такий висновок суду ґрунтується на висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 20 квітня 2022 року по справі № 454/148/20. Цивільним законодавством закріплена та обставина, що підпис учасника правочину\~ є невід`ємним реквізитом письмової форми договору, наявність підпису підтверджує намір та волевиявлення учасника правочину та укладення такого правочину та прийняття всіх його умов. У тому разі, коли згода одного з учасників правочину відсутня, тобто сторони не досягли згоди, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умовим не регулюють спірні відносини. Оскільки суд під час розгляду справи визнав ту обставину, що позивач [PERSON] не підписував додаткову угоду від 12 листопада 2016 року, тобто його волевиявлення відносно її умов не було, то зазначена додаткова угода є неукладеною. В свою чергу правочин, який неукладений, не може бути визнаний недійсним, так як його фактично як правочину\~ не існує. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19). У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Зазначені обставини висвітлені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року в справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97).\~\~\~\~\~\~ Таким чином, оскільки під час судового розгляду було встановлено, що додаткова угода від 12 листопада 2016 року є неукладеною, таким чином у суду відсутні підстави для визнання її недійсною, тому позов [PERSON] в цій частині до задоволення не підлягає.\~\~\~ Оскільки як було встановлено в ході судового розгляду було встановлено, що термін дії укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки від 16 травня 2012 року, який зареєстрований 21 лютого 2015 року, закінчився 21 лютого 2022 року, волевиявлення позивача [PERSON] на продовження дії договору оренди відсутнє, про що свідчили його листи до відповідача\~ завчасно до закінчення строку дії договору в липні-серпні 2021 року, в судовому засіданні встановлено, що додаткова угода до договору оренди від 12 листопада 2016 року є неукладеною, тому після закінчення терміну дії договору 21 лютого 2022 року відповідач користується земельною ділянкою позивача без належних правових підстав. Для захисту права власності позивача належним способом у даному випадку є повернення позивачу належної йому земельної ділянки,\~ Тобто [PERSON] , як власник, позбавлений можливості вільно користуватись і розпоряджатись належною йому земельною\~ ділянкою і має право у відповідності до ст 391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном шляхом подання, як неволодіючий власник,\~ негаторного позову до володіючого невласника, яким є відповідач СТОВ «Батьківщина», так як протиправна поведінка відповідача перешкоджає йому здійснювати його право користуватись та розпоряджатись належною земельною ділянкою. Крім того, в\~ судовому засіданні встановлено, що зобов`язальні відносин між сторонами\~\~ відсутні, термін дії договору оренди закінчився. Тому для усунення триваючого порушення прав позивача, яке зберігається до моменту подання позову до суду та розгляду справи,\~ необхідно захистити права позивача шляхом повернення йому земельної ділянки. В судовому засіданні було встановлено, що для цього наявні всі передбачені законодавством правові підстави -\~ право позивача на земельну ділянку підтверджено належними і допустимими доказами\~ і не оспорюється відповідачем, відповідач шляхом фіктивного укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, якою продовжено термін дії договору оренди до 2025 року, перешкоджає позивачу використовувати належну йому земельну ділянку, яка є об`єктом позову, між сторонами на даний час відсутні договірні зобов`язання.\~ Таким чином, в ході судового розгляду встановлено умову задоволення позову щодо повернення позивачу земельної ділянки судом встановлено факт протиправності дії відповідача, тому позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання відповідача повернути належну йому земельну ділянку підлягають до задоволення.\~\~ Позивачем [PERSON] також заявлена позовна вимога про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди СТОВ «Батьківщина» на належну позивачу земельну ділянку на підставі додаткової угоди від 12 листопада 2016 року до договору оренди від 16 травня 2012 року. Розглядаючи дану позовну вимогу, суд виходить з наступного.\~ Згідно положень цивільного законодавства договір набирає чинності після його державної реєстрації. Як встановлено в ході судового розгляду рішення про державну реєстрацію\~ спірної додаткової угоди від 12 листопада 2016 року прийнято 22.11.2018 року державним реєстратором Срібнянської селищної ради за індексним номером 44186132, яким внесено запис про реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7425385500:02:001:0218 на строк до 31.12.2025 року з правом пролонгації за СТОВ «Батьківщина» (а.с.23).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом супроводжується внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Власником земельної ділянки з кадастровим номером 7425385500:02:001:0218 є позивач [PERSON] , про що свідчить наявний у матеріалах справи державний акт на право власності на земельну ділянку, якому у відповідності до ч.1 ст. 317 ЦК України належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Разом із тим, реєстрація неукладеної між сторонами додаткової угоди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю земельної ділянки з кадастровим номером 7425385500:02:001:0218\~ на\~ території Талалаївської селищної ради і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 125/702/17 (провадження № 61-48842св18) зазначено, що реєстрація неукладеного сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю земельною ділянкою. Отже, реєстрація права оренди за орендарем на вказану земельну ділянку, коли договір оренди орендодавець фактично не підписувала (правочин є неукладеним), не відповідає вимогам закону. За таких обставин, реєстрація права оренди СТОВ «Батьківщина» на підставі неукладеної додаткової угоди не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому на думку суду обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. Вказана судова практика є сталою, що підтверджується постановами Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 543/253/16-ц (провадження № 61-18491св20), від 03 листопада 2021 року у справі № 125/2053/18 (провадження № 61-18916св20), від 01 грудня 2021 року у справі № 656/239/18 (провадження № 61-1429св21).\~\~\~\~\~\~\~\~ У статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об' єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Водночас у пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди СТОВ «Батьківщина».\~\~\~\~\~\~\~\~ Розглядаючи клопотання представника відповідача щодо застосування позовної давності у даному спорі, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Велика палата Верховного Суду у своєму висновку від 07.08.2019 року по справі № 2004/1979/12 (14-194 цc 19)\~ зазначила, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача порушене, але позовна давність спливла, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності у разі відсутності поважних причин її пропуску. Тобто першочергово необхідно вирішувати в судовому засіданні підставність позову, після цього вже вирішувати питання щодо позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. Згідно положень цивільного законодавства позовна давність це строк, у межах якого\~ особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює загальну позовну давність у три роки. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 ЦК України. Згідно ч.1 ст 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Позивач [PERSON] довідався про порушення свого права в період, коли готував та направляв листи до відповідача про відмову в продовженні терміну дії укладеного договору оренди земельної ділянки та не отримував на них відповідей у грудні 2021 року, отримавши витяг із Державного реєстру, з якого дізнався, що до укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки існує ще якась додаткова угода, яку він не підписував і якою термін дії договору продовжено до 2025 року, до цього часу йому не було відомо про порушення його прав і необхідності звертатись за їх захистом до суду. Тому суд приходить до висновку, що початок перебігу строку позовної давності за даним позовом грудень 2021 року. З врахуванням тієї обставини, що позов надійшов до суду 22 грудня 2021 року, то позивачем не пропущений строк позовної давності. Заява представника відповідача про те, що перебіг строку позовної давності необхідно рахувати з дати підписання додаткової угоди з лютого 2016 року, і позивач повинен був контролювати в реєстрі відомості щодо його земельної ділянки і повинен був знати про наявність додаткової угоди - є вільним трактуванням положень цивільного законодавства, який суд не бере до уваги. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем [PERSON] не пропущений і підстави для застосування позовної давності у справі відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 6 ст. 81 ЦПК передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.\~ В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. В ході судового розгляду суд на встановив наявність у позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов це його право власності на земельну ділянку, підтверджене належними і допустимими доказами, встановлено, що дане право порушене відповідачем СТОВ «Батьківщина», тому суд приходить до висновку про захист порушеного права позивача шляхом часткового задоволення його позовних вимог.\~\~\~\~ Крім того, ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про\~ розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в\~ сумі 2624 грн згідно квитанції, яка міститься в матеріалах справи. Оскільки в ході розгляду справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума судового збору пропорційно задоволеній частині позову 1816 грн,\~ у відповідності до положень ст 141 ЦПК України.\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial