Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2005 року. На теперішній час позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, вихованні та догляді. Судовим наказом, виданим Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 21.06.2019 р. з відповідача стягнуті аліменти на мою користь на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частини його заробітку щомісяця. Інших дітей [PERSON] не має. В лютому 2022 р. вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, взагалі спілкуються. Матеріальної допомоги з лютого 2022 р. на дочку [PERSON] відповідач зовсім не надає, її власних грошових коштів недостатньо для забезпечення в повному обсязі потреб малолітньої дочки, яка окрім повноцінного харчування, лікування, одягу, взуття повинна мати можливість оздоровлюватися, розвивати свої здібності та інше, тому позивачка вимушена звертатися до суду з даним позовом. Крім того, угоди про добровільну сплату аліментів на дочку [PERSON] між нею та відповідачам не досягнуто. Відповідач є працездатним, працюючим, має дохід і тому може виплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] . Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 25.05.2022 р. по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивачів, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 22.03.2006 року, актовий запис №912, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22.10.2005 р. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.7). Згідно з свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 09.08.2006 року, актовий запис №1004, батьком [PERSON] , який народився [INFO] , записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 8). Згідно з свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 27.08.2019 року, актовий запис №477, батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] , записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 10). Згідно з довідками від 17.05.2019 р., від 28.08.2019 р. та від 01.06.2022 р., [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 9, 11). Згідно з судовим наказом №205/4620/19; №2-н/205/148/19 від 21.06.2019 р., виданим Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.05.2019 р., і до досягнення дитиною повноліття чи змін в майновому становищі сторін (а.с.13). Відповідно до ч.1\~ст.4\~ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.2\~ст.51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.51\~Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до\~ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності із\~ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1\~ст.183 Сімейного кодексу України\~визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.8\~ст.7 Сімейного кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до частини другої\~статті 182 СК України, до якої внесено зміни\~Законом України від 17 травня 2017 року N2037- VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів"\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, відповідно до\~ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік"\~прожитковий мінімум для дітей віком до\~\~6 років\~\~на момент вирішення спору становить 2201,00\~\~грн. Відповідно мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить 1100,50 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Відповідно до ч.2\~ст.183 СК України\~якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 5\~статті 183 СК України\~визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно\~ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). В постанові Великої Палата Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №682/3112/18 вказується, що\~Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII\~частину першу\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~СК України\~навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Згідно ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, стягнення з відповідача 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не суперечить вимогам закону та є мінімальним гарантованим розміром аліментів, встановленим на законодавчому рівні. Відповідно до правил п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до п.1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved