Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позивач свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.07.2016 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої обов`язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених кредитним договором. Як вбачається з розрахунку позовних вимог, свого обов`язку [PERSON] належним чином не виконала і допустила значну заборгованість. [INFO] [PERSON] померла що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.04.2020 року. Спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] , оскільки проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті. Після зміни позовних вимог остаточно просять суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором б/н від 27.07.2016 року в розмірі 10193,89 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 31.01.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 03.03.2022 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позов у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що за життя її донька [PERSON] подарувала належну їй 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] своєму сину [PERSON] . Жодного майна та грошових коштів після смерті своєї доньки вона не успадкувала. Майно та грошові кошти після померлої [INFO] [PERSON] відсутні. Таким чином, вона не зобов`язана задовольняти вимоги кредитора спадкодавця АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 10193,89 грн., оскільки не успадкувала майно [PERSON] у зв`язку з його відсутністю. Крім того, позивач просить стягнути заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 2595 грн., однак не надає розрахунку заборгованості за відсотками, що позбавляє відповідача можливості зрозуміти з якого періоду позивач розраховує дану заборгованість та перевірити правильність розрахунків. Ухвалою суду від 23.03.2022 року витребувано від Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на 06.04.2020 року та від Першої кременчуцької державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 79/2021 після померлої [INFO] [PERSON] 27.04.2022 року представником позивача АТ КБ «Приватбанк» подано відповідь на відзив. Зазначає, що у разі смерті фізичної особи боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи боржника за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Таким чином, відповідач згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину до складу якої входять кредитні зобов`язання померлого позичальника, оскільки не відмовилась від спадщини протягом встановленого законом строку - протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Ухвалою суду від 11.08.2022 року за клопотанням представника позивача залучено до участі по справі співвідповідачем [PERSON] . 02.09.2022 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Акімовим В.В. подано відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що жодного майна та грошових коштів після смерті матері [PERSON] не успадковував. Майно та грошові кошти після померлої [INFO] [PERSON] відсутні. Таким чином, [PERSON] не зобов`язаний задовольняти вимоги кредитора спадкодавця АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 10193,89 грн., оскільки не успадкував майна [PERSON] у зв`язку з його відсутністю. 27.04.2022 року представником позивача АТ КБ «Приватбанк» подано відповідь на відзив. Зазначає, що спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] . Оскільки останні не відмовились від спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, то є такими, що прийняли спадщину до складу якої входять кредитні зобов`язання померлого позичальника. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Лаврук А.М. змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Наголошує, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця. За відсутності заяв про відмову від спадщини позов підлягає до задоволення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник Акімов В.В. проти задоволення позовних вимог заперечують з підстав, викладених у відзиві. Наголошують, що жодного майна та грошових коштів після померлої [PERSON] не успадковували. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.07.2016 року [PERSON] підписала Анкету-заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якої відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с. 18). Позивач зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.04.2020 року. З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вказаним вище кредитним договором станом на дату смерті позичальника утворилась заборгованість в сумі 10193,89 грн. яка складається із заборгованості: за простроченим тілом кредиту у розмірі 7498,89 грн.; за відсотками нарахованими на прострочений кредит в порядку ст. 625 ЦК України у розмірі 2695грн. (т.1 а.с. 9-12). Разом з тим визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Анкета-заява від 27.07.2016 року не містить відомостей про процентну ставку по кредиту, а також розмір та порядок нарахування неустойки (пені, штрафів) за порушення умов договору. Відповідач своїм підписом в анкеті-заяві дав свою згоду на те, що вказана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Наданий банком розрахунок заборгованості, ґрунтується на припущеннях щодо розміру процентів, пені, штрафів, що суперечить ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 27.07.2016 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). За таких обставин, стягненню підлягає виключно доведена позивачем заборгованість за тілом кредиту, якщо така заборгованість має місце. На підтвердження позовних вимог банком, зокрема, надано розрахунок заборгованості та виписку про рух коштів по кредитному рахунку на ім`я [PERSON] . У відповідності до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем до позовної заяви [PERSON] за період з 27.07.2016 року по 30.09.2019 року в рахунок погашення заборгованості за договором № б/н від 27.07.2016 року внесено: на погашення заборгованості за тілом кредиту - 4080,98 грн.; на погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту - 1010,83 грн.; на погашення заборгованості по пені - 450 грн. (а.с. 9-10). Оскільки позивачем не надано доказів погодження сторонами розміру відсотків за користування кредитом, пені та штрафів за порушення умов кредитного договору, то внесені [PERSON] кошти йшли на погашення заборгованості по тілу кредиту. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості наданим АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви за період з 27.07.2016 року по 30.09.2019 року банком погашені відсотки за рахунок кредиту на загальну суму 4876,54 грн. (а.с.9-10, графа 4). У свою чергу, з наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку на ім`я [PERSON] вбачається, що у період з 27.08.2013 року по 06.04.2020 року [PERSON] отримано кредитних коштів на загальну суму 8100,21 грн., а внесено на погашення заборгованості кошти у розмірі 5827,94 грн. Крім того, банком в односторонньому порядку списано з рахунку, відкритого на ім`я відповідача, грошові кошти на загальну суму 5226,62 грн. в рахунок погашення відсотків за користування кредитним лімітом та пені за прострочення за кредитом ( а.с.13-16). Враховуючи те, що позивач не мав права списувати вищевказані відсотки у односторонньому порядку, то вони повинні бути зараховані на погашення заборгованості за тілом кредиту. Також, позивачем безпідставно нараховані відсотки на прострочений кредит в порядку ст. 625 ЦК України у розмірі 2695грн., оскільки укладений між сторонами кредитний договір від 27.07.2016 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). З огляду на вищевикладене заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором № б/н від 27.07.2016 року становить 2272,27 грн. (8100,21 грн. фактично отримані кошти) - 5827,94 грн. (внесенні на погашення заборгованості кошти). Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою. Згідно з статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Таким чином, у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи - боржника за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, у зв`язку з чим відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, ч. 3 ст. 1268 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (6 місяців від дня відкриття спадщини) він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 07.06.2022 року № 4689/028 за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті позичальника [INFO] , разом з [PERSON] значились зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] , тобто відповідачі є спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. (а.с. 143). На виконання вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України позивачем АТ КБ «ПриватБанк» 03.03.2021 року до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори пред`являлася претензія кредитора та отримано відповідь, в якій зазначено, що претензію кредитора направлено до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи. 16.03.2021 року на адресу АТ КБ «ПриватБанк» Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою направлено відповідь № 375/02-14, що після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 79/2021 р. Спадкоємцям буде повідомлено про претензію щодо заборгованості по за померлим. 17.07.2021 року позивачем до спадкоємців позичальника направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги до кредитора спадкодавця, але заборгованість не сплачена. Із копії спадкової справи № 79/2021 після померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори спадкоємцям [PERSON] за адресою: [ADDRESS] листом від 16.03.2021 № 376/02-14 повідомлено, що на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк» від 23.02.2021 року заведена спадкова справа. [PERSON] , [PERSON] протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від прийняття спадщини, відповідачі таких доказів не подали. (а.с. 128-142). На час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину відповідачам [PERSON] , [PERSON] не видавалось. Між тим, отримання свідоцтва про право на спадщину, відповідно до статті 1296 ЦК України, є правом, а не обов`язком спадкоємця. При цьому відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які були дотримані банком. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення заборгованості по кредитному договору, укладеному 27.07.2016 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , у даному випадку, входять до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора АТ «Приватбанк» у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який закріплений у ЦПК України, та передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 року у справі №1640/6274/16-ц. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] , [PERSON] протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявили про відмову від прийняття спадщини. Позивач на виконання вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України 03.03.2021 року пред`явив претензію кредитора до державної нотаріальної контори. Державний нотаріус в порядку ст. 60 ЗУ "Про нотаріат" не вжив заходів до охорони спадкового майна, зокрема, коли це потрібно в інтересах кредитора. Відповідачі зазначають, що жодного майна та грошових коштів після померлої [PERSON] не успадковували. На підтвердження вказаних обставин відповідачами надано договір дарування від 19.11.2019 року, згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.02.2022 року, згідно якого при здійсненні пошуку за ідентифікаційним номером померлої [PERSON] відомості відсутні. Як вбачається з анкети-заявивід 27.07.2016 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг позичальник [PERSON] зазначила, що зареєстрована, проживає та володіє нерухомістю за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, відповідачами не надано жодних доказів, хто є власником іншої 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , в якій була зареєстрована та проживала [PERSON] , а також, що вартість майна та побутових речей які залишились після її смерті у квартирі менше встановленої судом суми заборгованості у розмірі 2272,27 грн. Враховуючи те, що в матеріалах спадкової справи відсутні відомості про подання [PERSON] та [PERSON] заяв про відмову від спадщини, вказані відповідачі є спадкоємцями І черги та прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку про те, що вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідачів належить стягнути на користь позивача в солідарному порядку фактично отримані кошти за кредитним договором б/н від 27.07.2016 року у розмірі 2272,27 грн. З огляду на часткове задоволення позову та стягнення на користь позивача 2272,27 грн., що становить 22 % від заявлених позовних вимог, з кожного з відповідачів на користь банку підлягає стягненню судовий збір в сумі по 253 грн. (11 % від сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial