Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповіді ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» від 07 вересня 2020 року позивачу стало відомо, що у нього за адресою: [ADDRESS] , виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 2999,78 грн., яка виставлена на показники лічильника 2988,0 день і 2602,0 ніч за період з 01 січня 2019 року до 30 вересня 2020 року. Вказані показники були надані з АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі». Позивач із вказаною заборгованістю не погоджується, оскільки вважає, що показники лічильника були значно нижчі ніж ті, які були вказані у відповіді, у зв`язку з чим він звернувся до ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» і отримав відповідь про те, що фіксацію показників лічильника здійснює АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» і працівники ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» не мають права їх коригувати. Позивач 05 квітня 2021 року звернувся до центру обслуговування клієнтів Синельниківського відділення АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з проханням здійснити Акт звірки показників його лічильника і даних по сплаті за спожиту електричну енергію з даними контрольного огляду засобів обліку побутових клієнтів за період з 01 січня 2019 року до 30 вересня 2020 року. Однак 27 квітня 2021 року отримав відповідь щодо обсягів спожитої електричної енергії за період за вказаний період, які надані знову без показників лічильника і суттєво відрізняються від тих обсягів, які він спожив, а саме у відповіді зазначено, що позивач споживав: у лютому місяці - 179,0 квт.; у березні місяці 192,0 квт.; у квітні місяці - 186,0 квт.; у травні місяці - 4813,0 квт.; у червні місяці - 1332,0 квт.; \~ \~ \~ \~ у липні місяці - 1757,0 кв. Тобто у зимові місяці (опалювальний період) було використано в рази менше електричної енергії чим у літні місяці. В подальшому позивач звернувся до голови правління АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» і надав свою порівняльну таблицю, де чітко вбачається, що надані показники АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» за нібито спожиту електроенергію в розмірі 11087,0 квт. завищені, тоді як на його лічильнику всього спожито 5688 квт. 16 травня 2020 року контролер зафіксувала показники лічильника позивача 2721,0 квт. день і 2492,0 квт. ніч. Ці показники контролер записала до журналу, у якому позивач теж розписався. Відповідь на свій лист від голови правління позивач не отримав як не отримав і інформацію про контрольний огляд засобу обліку. 12 липня 2021 року позивач повторно звернувся до голови правління АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з листом з проханням надати Акт звірки показників лічильника за період з 01 січня 2019 року до 30 вересня 2020 року, які вони зобов`язані фіксувати та передавати ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги». У відповідь 05 липня 2021 року отримав лист, після нібито корегування без показників лічильника і які знову не відповідають дійсності. Станом на 30 вересня 2020 року за показаннями позивача на лічильнику 5688,0 квт., а насправді позивач нібито спожив електроенергії 7539,0 квт. Позивач вважає, що, не проводячи на його вимогу Акту звірки спожитої ним електричної енергії, внесення неправдивих показань до офіційних даних, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за спожиту електроенергію перед ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», адміністрація АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» порушує його права як споживача. Просить суд зобов`язати АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» провести звірку розрахунків за спожиту ним електричну енергію за період з 01 січня 2020 року до 30 вересня 2020 року за адресою: [ADDRESS] , а судові витрати по справі покласти на відповідача. Представник відповідача надав суду відзив на позов, де зазначив, що позивач [PERSON] з 01 березня 2002 року не є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим він не є належним позивачем по справі. Крім того, відповідно до п.1.2.8. ПРРЕЕ з 01 січня 2019 року постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії і в своїй діяльності також як і оператор системи керується вимогами чинного законодавства України, нормативними актами в електроенергетиці та іншими нормативними документами, а відповідач у справі AT «ДТЕК Дніпровські електромережі», як адміністратор комерційного обліку, проводив нарахування обсягів споживання електричної енергії позивачу і в подальшому передавало їх постачальнику для виставлення рахунків споживачу. Отже, питання щодо поточної заборгованості і складеної заборгованості за спожиту електроенергію, починаючи з 01 січня 2019 року, розрахунків за спожиту електроенергію, також діючих цінах та тарифах - відноситься до компетенції постачальника універсальних послуг, тобто третьої особи у справі ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги». У зв`язку з цим відповідач не має можливості провести звірку розрахунків за спожиту електроенергію за період з 01 січня 2020 року до 30 вересня 2020 року, як того вимагає позивач. Щодо інформації про нарахований обсяг спожитої позивачем електроенергії зазначив наступне. Для забезпечення електропостачання і розрахунків за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , в AT «ДТЕК Дніпровські електромережі» на клієнта [PERSON] було відкрито контокорентний рахунок № [NUMBER] . З урахуванням змін, які відбулися у сфері електроенергетики та на виконання вимог ПРРЕЕ з 01 січня 2019 року оператором систем розподілу відбулося приєднання до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. ККР 120000424294, який було відкрито на [PERSON] , на сьогоднішній день рахується заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 352,23 грн., яка утворилася до 31 грудня 2018 року і яка на даний час не сплачена. Крім того, за даною адресою відкрито новий контокорентних рахунок [NUMBER] на ім`я [PERSON] , але заборгованість в розмірі 352,23 грн. залишена на старому ККС 120000424294. Відповідач Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі», як адміністратор комерційного обліку (оператор системи), проводив нарахування обсягів споживання електричної енергії відповідачу і в подальшому передавало їх постачальнику треті особі по справі для виставлення рахунків позивачу. За період\~з 01\~січня 2020\~до 01\~жовтня 2020\~року постачальнику передано помісячно: 01.2020 - 877 кВт*год., 02.2020 - 1287 кВт*год., 03.2020 - 1376 кВт*год., 04.2020 - 1332кВт*год., 05.2020 - 722 кВт*год., 06.2020 - 105 кВт*год., 07.2020 - 106 кВт*год., 08.2020 - 90 кВт*год., 09.2020 - 157 кВт*год., а усього 6052 кВт*год. Всі покази підтверджуються відомостями про зняття контрольних показів приладу обліку, а також актами про проведення технічних перевірок. Таким чином, відповідач вважає, що усі об`єми спожитої позивачем електроенергії фактично підтвердженні письмовими доказами, а вимоги позивача є безпідставними. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Позивач надав суду відповідь на відзив, де зазначив, що у зв`язку з сімейними обставинами він 01 березня 2002 року подарував вказаний житловий будинок своєму сину [PERSON] . Однак постійно проживає в цьому будинку позивач, саме з ним укладений договір про постачання електричної енергії, позивач сплачує комунальні послуги, а його син в будинку не проживає і не є споживачем електричної енергії, що було встановлено рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2009 року у справі №2-1887/09. Представник третьої особи надав суду письмові пояснення, де зазначив, що ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» виконує функції постачальника електричної енергії споживачам. Функції оператора системи розподілу на території знаходження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , виконує оператор систем розподілу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі». Зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО відповідно до цього Кодексу та умов договору. Індивідуальні побутові споживачі зобов`язані щомісяця зчитувати фактичні покази зі всіх лічильників, встановлених на об`єкті споживача, для яких відсутня можливість дистанційного зчитування даних і надавати їх до кінця третього календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, відповідному оператору системи розподілу ППКО. Зчитані і передані індивідуальним побутовим споживачем покази лічильника протягом періоду, що починається за два календарні дні до кінця розрахункового місяця та закінчується на третій календарний день наступного розрахункового періоду (календарного місяця), вважаються показами на початок першої доби календарного місяця. Покази лічильника, зчитані та передані індивідуальним побутовим споживачем шляхом зазначення цих показів у сплаченому рахунку електропостачальника вважаються показами на початок доби оплати цього рахунка. Зчитані та передані індивідуальним побутовим споживачем покази лічильника протягом періоду, що починається з четвертого календарного дня і закінчується за два календарні дні до кінця розрахункового місяця, за відсутності переданих (зчитаних) показів шляхом дистанційного зчитування лічильника, є (до дати отримання наступних фактичних показів лічильника) вихідними даними для визначення оціночних показів лічильника (зокрема на початок першої доби наступних календарних місяців) та вважаються показами лічильника на початок доби їх передачі. У разі неотримання оператором системи або ППКО від споживача фактичних показів лічильника до кінця третього календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, та за умови, що з технічних причин покази не отримані за допомогою засобів дистанційної передачі даних, оціночні покази лічильника на початок першої доби цього календарного місяця визначаються оператором системи або ППКО шляхом додавання до останнього отриманого ними фактичного показу лічильника величини добутку середньодобового споживання на кількість днів (діб) між датою останнього зчитування фактичних показів та першим числом цього календарного місяця. Таким чином, постачальник не має повноважень на зміну, коригування показників приладу обліку електричної енергії споживача, оскільки це не передбачено діючим законодавством України. Крім того, позивач [PERSON] з 01 березня 2002 року не є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим він не є належним позивачем по справі. 29 жовтня 2020 року для постачання електричної енергії на об`єкт за адресою: [ADDRESS] , було укладено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за формою, яка оприлюднена на офіційному сайті постачальника, з [PERSON] , який є власником житлового будинку з 2002 року. Для проведення розрахунків за спожиту електричну енергію постачальником відкрито особовий рахунок споживача [PERSON] № [NUMBER] . Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав , а також просив задовольнити позовні вимоги, які були зазначені ним у зміненому позові, а саме зобов`язати АТ «ДТЕК» вчинити певні дії і провести звірку показників лічильника за період з 01.01.2019 по 30.09.2020 та надати в суд книгу реєстрації показників лічильника за вказаний період в с.Веселе за його підписом від 16.05.2020. У зв`язку з тим, що змінена позовна заява була подана позивачем з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, судом було ухвалено рішення про повернення вказаної заяви, а тому розгляд справи проводився лише в межах первісних позовних вимог. Представник відповідача завчасно надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. У задоволенні позовних вимог просив відмовити. Представник третьої особи Васьковець О.С. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала і просила у їх задоволенні відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії договору дарування жилого будинку від 01 березня 2002 року позивач [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Отже, на даний час позивач дійсно не є власником вказаного житлового будинку. Однак, як було встановлено у рішенні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2009 року, власник будинку [PERSON] не є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим у задоволенні позову про стягнення з нього заборгованості за електричну енергію було відмовлено. Акт про порушення правил користування електричною енергією був складений у відношенні позивача [PERSON] , як на користувача електричних послуг. Вказане судове рішення набрало законної сили 13 жовтня 2009 року. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже, судом було встановлено, що хоча позивач і не є власником вказаного житлового будинку, однак він в ньому проживає, оплачує комунальні послуги і відповідно є користувачем електричних послуг, у зв`язку з чим посилання відповідача і третьої особи на те, що [PERSON] є неналежним позивачем у справі є необґрунтованими. В той же час суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав у вигляді зобов`язання відповідача провести звірку розрахунків за спожиту електричну енергію є неналежним способом захисту. Так, стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позивач обрав способом захисту своїх прав зобов`язання відповідача провести звірку розрахунків за спожиту електричну енергію. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, про що зазначено в п.5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц. Відтак, застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що на думку позивача надані відповідачем показники спожитої їм електричної енергії є завищеними, у зв`язку з чим позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити звірку розрахунків за спожиту електричну енергію. Однак задоволення цієї заявленої позивачем вимоги не приведе до поновлення майнових прав позивача. За загальним правилом якщо позивач вважає, що показники спожитої їм електричної енергії є завищеними і сума боргу за користування електричною енергією є необґрунтованою, то належним і ефективним способом захисту прав споживача є вимога про визнання боргу безпідставним та зобов`язання постачальника списати з особового рахунку донараховану заборгованість, а не вимога про проведення звірки розрахунків за спожиту електричну енергію. Аналогічний правовий висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі №766/20797/18. Крім того, відповідачем були надані суду завдання на контрольний огляд засобів обліку побутових клієнтів, де зафіксовані показники лічильника позивача за обумовлений ним період, тому підстав для зобов`язання відповідача провести звірку розрахунків за спожиту електричну енергію не існує. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору як споживач (ЗУ «Про захист прав споживачів»), судові витрати по справі не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed