Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, що зареєстрований 28.07.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1316. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуває із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 2001 року. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Спільне подружнє життя між ними не склалося, вони виявились людьми з різними поглядами на життя та сім?ю, через що протягом останніх років між ними зникло взаємоповага та взаєморозуміння., що призвело до того, що спільне життя стало неможливим, він втратив до відповідачки почуття любові, поваги та примиритися категорично не бажає. На даний час вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, кожен з них живе окремим життям, жодних контактів не підтримують, чому подальше перебування в шлюбі суперечить його особистим інтересам, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 01.04.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що повідомлено сторони. В судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав заву про підтримання ним позовних вимог та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подала. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України та ч. 1 ст.24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.\~104-105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст.\~109\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.110,112\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 28.07.2001 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 1316 /а.с. 8/. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, тривалий час вони не живуть разом, не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, що свідчить про стійкість конфлікту. Після наданого строку на примирення таке не відбулось, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу із відповідачем. При вирішенні позову суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, а позов може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264,265, 280-282, 354-355 ЦПК України,

Outcome: approved