Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що має з відповідачем спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . При цьому, судовим наказом виданим Кодимським районним судом Одеської області 04.06.2021 року у справі № 503/667/21 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму визначеного для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначений судовий наказ був пред`явлений стягувачем для виконання, внаслідок чого з 06.05.2022 року державним виконавцем Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області відкрите і перебуває на виконанні виконавче провадження № 68953368. Однак, боржник не сплачує аліменти, у зв`язку з чим станом на 01.06.2022 року у нього перед позивачем в межах виконавчого провадження № 68953368 наявна заборгованість зі сплати аліментів в загальному розмірі 11397,6 грн. У зв`язку з чим позивач з метою захисту своїх прав змушена пред`явити до відповідача позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за судовим рішенням Кодимського районного суду Одеської області у справі№ 503/667/21 в розмірі 11397,6 грн. 22.06.2022 року ухвалою суду (а.с.18-19) було відкрите провадження у даній справі із проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно відповідачу роз`яснено його право подати на адресу суду відзив на позов, а також заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Копію даної ухвали було надіслано сторонам, а відповідачу також позовну заяву разом з копіями доданих до неї документів, у відповідності до вимог ч.2 ст. 190 ЦПК України. При цьому, відповідач отримав зазначену вище ухвалу та процесуальні документи поштою 13.07.2022 року, згідно повідомлення № 6553500012103 про вручення рекомендованого поштового відправлення № 6600001299866 (а.с.26). У встановлений судом строк відповідач не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не подав ні відзиву на позовну заяву, а ні заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 13 ст. 128 ЦПК України та наказом Державної судової адміністрації України від 20 вересня 2013 року № 119 «Про реалізацію проекту надсилання судами SMS-повідомлень учасникам судового процесу (кримінального провадження) у місцевих та апеляційних загальних судах», про що свідчить відповідна довідка від 19.07.2022 року (а.с.27). При цьому, позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка від 19.07.2022 року (а.с.25) про вручення судової повістки безпосередньо в суді. При цьому, у своїй письмовій заяві до суду від 19.07.2022 року (а.с.23) відзначив, що заперечує проти заявлених позивачем позовних вимог так як сплачував аліменти і має єдине джерело доходу від отримання пенсії. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Судовим наказом виданим Кодимським районним судом Одеської області 04.06.2021 року у справі № 503/667/21 (а.с.11) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму визначеного для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначений судовий наказ був пред`явлений стягувачем [PERSON] для виконання, внаслідок чого з 06.05.2022 року державним виконавцем Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області відкрите і перебуває на виконанні виконавче провадження № 68953368, про що свідчить копія відповідної постанови (а.с.12). Однак, боржник [PERSON] не регулярно і не в повному обсязі сплачував суми аліментів, які були нараховані і підлягали сплаті в межах виконавчого провадження № 68953368, внаслідок чого станом на червень 2022 року у нього перед стягувачем [PERSON] утворилась заборгованість зі сплати аліментів за судовим рішенням в сумі 11927,6 грн, про що свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № 68953368 складений державним виконавцем Кодимського районного відділу державної виконавчої служби Кушніром С.М. від 10.06.2022 року № 21.19-5055 (а.с.13). Відповідно до першого абзацу ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою наведеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справа № 572/1762/15-ц. В позовній заяві позивачем [PERSON] зазначено, що проведений нею розрахунок суми пені за прострочення сплати аліментів становить 18712,16 грн. При цьому, позивач [PERSON] також зазначала, що заборгованість відповідача [PERSON] перед нею зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 68953368 становить 11397,6 грн. Однак, суд не погоджується з даним твердженням позивача [PERSON] про розмірзаборгованість відповідача [PERSON] перед нею зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 68953368 в розмірі 11397,6 грн, оскільки позивачем [PERSON] суду не надано відповідного розрахунку, який доводив обґрунтованість даної суми заборгованості. В свою чергу розрахунок наведений позивачем [PERSON] в змісті самої своєї позовної заяви вказує на ту обставину, що заборгованість відповідача [PERSON] перед нею зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 68953368 становить 11927,6 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів складеному державним виконавцем 10.06.2022 року № 21.19-5055 (а.с.13). При цьому, розбіжність між заявленим позивачем [PERSON] розміром заборгованості та його дійсним розміром становить 530 грн (11927,6 грн - 11397,6 грн = 530 грн). Суд вважає, що зазначена розбіжність виникла внаслідок помилки допущеної позивачем [PERSON] при здійсненні нею самого розрахунку наведеного в змісті своєї позовної заяви, а саме використання при розрахунку не правильної суми заборгованості з аліментів у червні 2022 року - 279 грн, в той час як згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеному державним виконавцем 10.06.2022 року № 21.19-5055 (а.с.13) заборгованість на кінець червня 2022 року становила 809 грн, тобто у дійсності була більшою саме на 530 грн (809 грн - 279 грн = 530 грн), які і становлять суму розбіжності. Таким чином фактична заборгованість зі сплати аліментів відповідача перед позивачем становить 11927,6 грн, сума пені за прострочення відповідачем сплати аліментів становить 18712,16 грн, а заявлений позивачем розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 11397,6 грн. При цьому, відповідачем [PERSON] суду не було надано доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла в нього не з його вини. Сплата аліментів на утримання дитини у визначеному судовим рішенням розмірі є обов`язком відповідача, а нарахування неустойки (пені) є мірою відповідальності за прострочення сплати аліментів. В свою чергу посилання позивача на неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі внаслідок змін в його матеріальному та сімейному стані, погіршення його здоров`я є підставою для зміни розміру за позовом платника аліментів, у відповідності до ст. 192 СК України, у разі підтвердження підстав для цього та задоволення судом такої позовної вимоги. При цьому, відповідачем не надано суду доказів про свої доходи, зокрема згідно відомостей ДФС, а також про розмір за відомостями Пенсійного фонду України пенсії, про отримання якої ним зазначено у змісті своєї письмової заяви до суду від 19.07.2022 року (а.с.23). У зв`язку з чим суд не має належних доказів щодо матеріального стану відповідача. Отримання відповідачем пенсії (підстава призначення якої відповідачем не уточнена) саме по собі не може свідчити про перебування у тяжкому матеріальному становищі, оскільки суду невідомі ні розмір самої згаданої пенсії, а ні відомості про те, що у відповідача наявні або відсутні інші джерела доходу, а за їх наявності, то і про їх розмір. У зв`язку з чим суд також не знаходить підстав для зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, згідно ч.2 ст. 196 СК України. Обчислюючи розмір неустойки, суд виходить із розміру заборгованості, який визначений державним виконавцем у розрахунку та існував на час звернення [PERSON] до суду з цим позовом - 11927,6 грн. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року у справі № 183/1433/17 (провадження № 61-24218св18) та від 18 листопада 2020 року у справі № 337/3135/17 (провадження № 61-36292св18). Водночас, згідно положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Ураховуючи вище викладене суд вважає, що пред`явлений позивачем позов про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 11397,6 грн є обґрунтованим, оскільки заявлений в межах фактичної заборгованості у розмірі 11927,6 грн і з врахуванням положенням першого абзацу ч.1 ст. 196 СК України не перевищує 100 відсотків заборгованості, у зв`язку з чим та положень щодо меж судового розгляду заявленими вимогами, вважає необхідним задовольнити позов. Крім того, приймаючи до уваги, що при пред`явленні позову, позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 992,4 грн.

Outcome: approved