Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

24\~травня 2021\~року [PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (далі - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Д.М., про припинення права власності на нерухоме майно, в якому просить визнати строк позовної давності пропущеним з поважних причин та поновити перебіг строку позовної давності; скасувати рішення індексний номер 29060370 від 01 квітня 2016 року та запис про право власності № 13982260 від 29 березня 2016 року внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., яким за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» зареєстровано право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] ; припинити право власності ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на вказану квартиру; стягнути із відповідача судовий збір 2270 грн. та 10000 грн. за надання правової допомоги. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 10 квітня 2010 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11139789000. Відповідно до умов договору [PERSON] надано кредит в іноземній валюті в сумі 28190 доларів США, які останній зобов`язаний був повернути до 09 квітня 2017 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних. Договір про надання споживчого кредиту було забезпечено шляхом укладання іпотечного договору, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом. 13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» укладено Договір факторингу №2 та Договір відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим право вимоги до боржника за зобов`язанням, яке виникло у [PERSON] на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11139789000 перейшло до нового кредитора ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 лютого 2013 року у справі № 784/1055/13 стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» борг за вказаним договором у розмірі 20987,16 доларів США. У березні 2021 року позивач дізнався, що власником квартири по [ADDRESS] є ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Зазначає, що відповідачем та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. грубо порушені права малолітніх дітей, що зареєстровані в квартирі - [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2013 року народження. Вважає, що вказана квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки має площу 58,1 кв.м та є єдиним місцем проживання позивача та членів його сім`ї. Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху, 07 грудня 2021 року представником позивача надійшла заява з додатками та клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 13 квітня 2022 року позов знов залишено без руху та запропоновано подати до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області належним чином засвідчені копії документів на підставу обґрунтування незаконності дій державного реєстратора та припинення права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , а саме, усунути розбіжності\~в іпотечному договорі від 10 квітня 2007 року та позовній заяві\~щодо адреси\~спірного майна, надати суду підтвердження реєстрації\~в квартирі за\~адресою [ADDRESS] малолітніх дітей, а також відсутності у [PERSON] та членів його сім`ї іншого житла. 19 квітня 2022 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява з додатками. В наданій 19 квітня 2022 року заяві представник позивача вказує, що у зв`язку із дією на території України воєнного стану, у позивача відсутня можливість отримати інформацію з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Щодо розбіжності в адресі квартири, зазначеної в іпотечному договорі, вказує, що вказане доводить протиправність дій ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» щодо реєстрації за собою права власності на спірну квартиру. 16 серпня 2022 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М. на адресу суду надійшла копія реєстраційної справи щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача надала суду заяву із проханням розглядати справу без участі позивача та представника позивача. Просила долучити інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позов підтримують, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. 08 серпня 2022 року та 12 вересня 2022 року від ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» надійшло клопотання про перенесення судового засідання, у зв`язку із зайнятістю адвоката в іншому судовому засіданні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Д.М. в судове не з`явився, надіслав заяву із проханням розглядати справу за його відсутності. Розгляд справи проведено без участі учасників справи з урахуванням положень ч.1 ст.223 ЦПК України. Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11139789000, згідно умов якого [PERSON] надано кредит в іноземній валюті в сумі 28190 доларів США, зі строком повернення до 09 квітня 2017 року та сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних /т. 1 а.с. 15-18/. 10 квітня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено іпотечний договір, предметом якого виступила трикімнатна квартира загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту незалежного оцінщика, становить 189833 грн. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Южноукраїнського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвою В.В. /т. 1 а.с. 19-21/. Разом з тим, на зворотньому боці договору іпотеки в забороні приватного нотаріусу Южноукраїнського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієвої В.В. накладено заборону на відчуження зазначеної в договорі іпотеки квартири [ADDRESS] /т. 1 а.с. 21 зв./ Пункт 5.1 іпотечного договору передбачає право банку звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на нього в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому\~ст.\~37\~Закону України\~«Про іпотеку» /т. 1 а.с. 20 зв./. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 лютого 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» борг за договором про надання споживчого кредиту № 11139789000 у розмірі 20987,16 доларів США /т. 1 а.с. 134-136/. Згідно висновку органу опіки і піклування Южноукраїнської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради /т. 1 а.с. 130-132/ про недоцільність визнання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Згідно копії відповіді ЦНАП на запит позивача від 06 грудня 2021 року /т. 1 а.с. 129/ реєстраційна справа щодо квартири [ADDRESS] до ЦНАПу не надходила. Відповідно до\~довідки Центру\~з надання\~адміністративних послуг\~м.\~Южноукраїнськ станом\~на 19\~квітня 2022\~року у\~квартирі [ADDRESS] зареєстровано\~3\~особи:\~ [PERSON] \~(з\~1995\~року),\~малолітній [PERSON] ,\~2010\~року народження,\~та [PERSON] ,\~2013\~року народження.\~Останні зареєстровані\~з 2013\~року /т.\~1 а.с. 215/. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»,\~іпотека -\~вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку,встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону). За ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»\~у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Статтею\~ 37 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Відповідно до\~ст. 36 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Стаття 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, передбачає, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (уразі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127,\~для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. 07 червня 2014 року набрав чинності\~Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно зі\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами\~резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку. Пункт 4 вказаного\~Закону\~передбачає, що протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до частини третьої\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч.2\~ст.36 Закону України «Про іпотеку»\~договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже,\~Закон України «Про іпотеку»\~прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України»\~право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження. Не може бути примусово стягнуто нерухоме житлове майно шляхом перереєстрації права власності на нього за банком на підставі іпотечного договору, укладеного як забезпечення виконання кредитного договору в іноземній валюті, якщо нерухоме майно відповідає вимогам, викладеним у\~Законі №1304-VII від 03 червня 2014 року. У такому випадку наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказане майно за банком. Вказане узгоджується із постановами Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №802/1340/18-а та від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц. Предметом даного позову є квартира за\~адресою [ADDRESS] . В копії іпотечного договору від 10 квітня 2007 року предметом іпотеки зазначена інша квартира за адресою: [ADDRESS] /т. 1 а.с. 19-21/, що є неприпустимим. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. надіслано на адресу суду копію реєстраційної справи щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно квартиру за адресою: [ADDRESS] /т. 2. а.с. 29-57/. У реєстраційній справі є заява ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру за адресою: [ADDRESS] /т. 2 а.с. 31/, а також копія повідомлення ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про намір звернути стягнення на предмет іпотеки /т. 2 а.с. 32, 33, 34/ на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також копія картки прийому заяви № 56232584 /т. 2 а.с. 35/ та її реєстрацію /т.2 а.с. 36/. Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /т. 2 а.с. 37-38/ станом на 29 березня 2016 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , по 1/3 частці кожному. 10 квітня 2007 року приватним нотаріусом Дмитрієвою В.В. накладено заборону на зазначену квартиру. Підстава: іпотечний договір, 1762, 10 квітня 2007 року. 14 грудня 2012 року приватним нотаріусом Саєнко Е.В. зареєстровано договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, 2459-2460, 11 червня 2012 року на зазначену квартиру. В матеріалах реєстраційної справи є копія іпотечного договору від 10 квітня 2007 року із копією інформаційної довідки від 29 березня 2016 року /т. 2 а.с. 39-41, 42/. Згідно копії договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 11 червня 2012 року /т. 2 а.с. 43-49/ ПАТ «Укрсиббанк» відступило право вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у Додатку 1 до Договору. В додатку № 1 до Договору /т. 2 а.с. 48, 49/ вказано договір іпотеки від 10 квітня 2007 року. Заставодавець [PERSON] . До договору додано копії інформаційних довідок /т. 2 а.с. 46, 47/. Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /т. 2 а.с. 55-56/ станом на 01 квітня 2016 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , по 1/3 частці кожному. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 квітня 2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. розглянуто заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та виріши провести державну реєстрацію права власності квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Судом встановлено, що малолітні [PERSON] , 2010 року народження, та [PERSON] , 2013 року народження, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані з 2013 року, тобто вже після укладання між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» іпотечного договору 10 квітня 2007 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /т. 1 а.с. 242-245/ [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] . Отже, квартира [ADDRESS] не є єдиним нерухомим майном [PERSON] , як це передбачено Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Виходячи із викладеного, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що вказана квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», оскільки не є єдиним місцем проживання позичальника і членів його сім`ї, як спростоване вищевказаними доказами. Разом з тим, суд звертає увагу на відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження повідомлення іпотекодавця про необхідність усунення порушення зобов`язань та про наслідки такого неусунення - звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на предмет іпотеки. Так, недотримання вимог частини першої\~статті 35 Закону України «Про іпотеку»\~щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. Метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавців та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавеці фактично отримали таку вимогу або мали її отримати, але не отримали внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17. Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки у силу зазначених норм матеріального права зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 127/23288/18. Пунктом 61 Порядку № 1127 державної реєстрації\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень визначено перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора під час її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. У пункті 3 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону. Отже, на державного реєстратора під час вчинення такої реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційної дії), необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. Такий обов`язок покладено на державного реєстратора згідно з правилом частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У наведених\~правових нормах\~визначено вичерпний\~перелік обов`язкових\~для подання\~документів та\~обставин,\~що мають\~бути ними\~підтверджені,\~на підставі\~яких проводиться\~державна реєстрація\~права власності\~на предмет\~іпотеки за\~договором,\~що містить\~застереження про\~задоволення вимог\~іпотекодержателя,\~і з\~огляду на\~закріплені у\~статтях 10,\~18\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» та\~статті 37\~Закону України\~«Про іпотеку»\~порядок державної\~реєстрації та\~коло повноважень\~державного реєстратора\~у ході\~її проведення,\~ця особа\~приймає рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~лише після\~перевірки наявності\~необхідних для\~цього документів\~та їх\~відповідності вимогам\~законодавства. В даному випадку іпотекодержатель не подав державному реєстратору (до реєстраційної справи не долучено) доказів отримання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання [PERSON] . Матеріали реєстраційної справи є копії повідомлень ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про намір звернути стягнення на предмет іпотеки /т. 2 а.с. 32, 33, 34/. Разом із тим немає інформації про надіслання вказаних повідомлень адресатам, а також не зазначено вартість предмета іпотеки, яка визначена на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Сама по собі наявність іпотечного застереження у договорі іпотеки без виконання іпотекодержателем вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» не надає права останньому звертати стягнення на предмет іпотеки у обраний іпотекодержателем спосіб. У матеріалах справи також відсутні рекомендовані повідомленні про вручення та інші докази, які підтверджують, що вимога банка про усунення порушень була отримана іпотекодавцем. Під час розгляду справи доведено, що спірна квартира не підпадала під вимоги\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», оскільки вона не є єдиним житлом позичальника та його сім`ї, однак позичальника не було повідомлено про факт звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки повідомлення належним чином вручено не було. Таким чином, недоведеність направлення на адресу іпотекодавця та отримання останнім письмової вимоги від іпотекодержателя про усунення недоліків та звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності є підставою для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію власності на нерухоме майно за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Виходячи із викладеного, реєстрація права власності на предмет іпотеки за банком була проведена всупереч вимог договору про іпотеку та чинного законодавства, тому рішення, внесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кей-Колект» на квартиру за адресою [ADDRESS] , індексний номер 29060370 від 01 квітня 2016 року (номер запису про право власності 13982260, дата та час державної реєстрації 29 березня 2016 року 17:30:03), підлягає скасуванню, а право власності ТОВ «Кей-Колект» на спірну квартиру припиненню. При цьому, суд не приймає посилання представника позивача про відсутність в матеріалах справи договору факторингу, оскільки вказаний договір додано до матеріалів реєстраційної справи, має підписи та печатки сторін. До договору додано виписки з Додатків до договору із зазначенням прізвища заставодавця [PERSON] , номеру, назви та дати кредитного договору. Разом із тим, не надано доказів надсилання вказаного договору [PERSON] . Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, суд приходить до наступного. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами\~статті 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються\~статтею 267 ЦК України.\~\~ Згідно з приписами\~статті 267 ЦК України\~особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. Разом із тим, суд вважає, що позивачем строк позовної давності не пропущено, оскільки позивач дізнався про своє порушене право у березні 2021 року. ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» таке твердження не спростував. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача\~підлягає судовий збір в розмірі 4272,14 грн. за вимогу майнового характеру про припинення права власності та 908 грн. за вимогу про скасування рішення, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, а також судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн., а всього 5634,14 грн. /а. с. 7, 8, 36/. В позовній заяві позивач вказав, що планує нести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., разом з тим, доказів вказаних витрат суду надано не було, тому стягненню із відповідача не підлягають.

Outcome: approved