Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення способу її участі у вихованні дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з 10 лютого 2009 року по 11 вересня 2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу має доньку - [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з тяжким матеріальним становищем, в березні 2019 року позивачка була змушена виїхати на заробітки до Республіки Чехія. Ще до розірвання шлюбу, відповідач вигнав позивачку з дому фактично без речей, змінив замки на дверях та заборонив зустрічатися з донькою. Влітку 2019 року позивачка повернулась жити в порожню квартиру, все спільно нажите майно відповідач залишив собі. До лютого 2020 року [PERSON] постійно зустрічалась з донькою, забирала її до себе. На даний час [PERSON] облаштувала своє житло, має все необхідне для життя, однак, всупереч цьому, відповідач категорично забороняє забирати дитину. Позивачка неодноразово зверталась з заявами до Служби у справах дітей з проханням вирішити даний спір. Але відповідач ігнорує рішення комісії Служби у справах дітей і продовжує забороняти матері бачитись з донькою. Тому [PERSON] просить визначити спосіб участі її у вихованні дитини шляхом надання систематичних побачень з донькою. 21 грудня 2020 року до суду надійшов відзив від відповідача на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами, [PERSON] зазначив, що перебував з позивачкою у зареєстрованому шлюбі, в якому народилась донька. Однак, через зраду дружини, він змушений був звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. З червня 2018 року сімейні стосунки вони не підтримували, а в березні 2019 року позивачка звільнилась з роботи, забрала всі свої особисті речі з квартири і поїхала на заробітки до Чеської Республіки. По поверненню позивачка дуже рідко відвідувала доньку. В літні місяці, коли відповідач працював, дитина була під наглядом бабусі та старшої сестри позивачки [PERSON] .\~ На свята, які були\~ в дитячому садку, позивачка не приходила, дитина була морально травмована, оскільки дуже чекала на матір, яка тим часом займалась власним життям. Крім цього, [PERSON] матеріально не допомагає утримувати доньку, хоча неодноразово обіцяла надавати таку допомогу.\~ Поступово\~ почуття між донькою та її матір`ю охололи, дитина сама не бажає спілкуватися та проводити час з матір`ю. Тому просить суд відмовити позивачці в задоволенні її позовної заяви.\~ В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Скрипка Т.П. заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві. Позивач додатково пояснила суду, що має бажання бачитись з дитиною і налагодити з нею спілкування. Вона приходила до квартири, де мешкає відповідач з донькою, однак, він не дає бачитись з дитиною. Коли позивачка приходила до школи і розмовляла з донькою, батько починав кричати і ображати її, не підпускав до дитини. Позивачка є в шкільній групі батьків класу, в грудні цього року спілкувалась з класним керівником. Відповідач відмовляється надавати будь-яку інформацію з приводу життя та інтересів доньки. Просила задовольнити її позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги спочатку не визнав, суду пояснив, що жодним чином не перешкоджає позивачці у спілкуванні та вихованні спільної доньки, однак, дитина сама не бажає спілкуватися з матір`ю, оскільки остання не приділяє достатньої уваги доньці, постійно зайнята,\~ не відвідувала і не забирала її. Відповідач навпаки говорить доньці, що треба спілкуватися з матір`ю і ніяким чином не заперечує щодо спілкування. Дитиною повністю займається він, матір матеріальної допомоги не надає, аліментів на утримання доньки не платить, навпаки, приходила до нього додому і погрожувала йому, що якщо він не забере позов про стягнення аліментів з неї, то вона покінчить життя самогубством. В подальшому відповідач зазначив, що не проти побачень та спілкування дитини з матір"ю, але це має бути в першу чергу з урахуванням інтересів дитини. Представник відповідача адвокат Островська Г.В. в судовому засіданні\~ підтримала позицію\~ довірителя.\~ Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку дитини,\~ покази\~ свідків, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, приходить до наступного: Судом встановлено, що з 10.02.2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11.09.2019 року. (а.с.5) Під час перебування сторін у шлюбі у них [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.10.2012 року (а.с.6). Позивачка зверталась з заявою до комісії з питань захисту прав дитини з проханням допомогти вирішити спір з батьком дитини щодо відвідування та спілкування з донькою. (а.с.7) Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини №8 від 15.07.2020 року, [PERSON] та [PERSON] зобов`язали забезпечити відвідування донькою [PERSON] психолога «Клініки дружньої до молоді», а також зобов`язали [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у вихованні доньки. (а.с.8) Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини №12 від 16.09.2020 року,\~ вирішено визначити такі способи участі матері [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною, [PERSON] , [INFO] : двічі на тиждень, у вівторок та черверг впродовж 1 години після занять у школі. (а.с.9) В судовому засіданні встановлено, що матір спілкується з донькою дуже рідко та протягом нетривалого часу. Такому спілкуванню передувала конфліктна ситуація, яка обома сторонами трактується по різному, сторонами по справі не надано доказів, з яких можливо достовірно стверджувати про певні факти та обставини конфлікту (учасників, причини, тощо). Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, позиції та доводи учасників справи, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли та існують неприязні відносини, які носять особистий, побутовий та конфліктний характер, від яких потерпає спільна дитина. У зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносин між відповідачем та позивачем, така ситуація в їх особистих стосунках не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що її мати не проживає разом з нею вже чотири роки. За цей період матір жодного разу не приходила\~ до неї додому, не вітала з днем народження, не дарувала подарунків, лише одного разу прийшла до школи. Зазначила, що на маму тримає образу і ніколи їй не пробачить. Спілкуватися і налагоджувати з мамою стосунки вона не бажає. Вважає, що мати її не любить, оскільки сварилась на неї, зустрічалась з іншими чоловіками та не дарувала подарунків.\~\~ Допитана в судовому засіданні свідок\~ [PERSON] , яка є тіткою відповідача, показала, що жодного разу не бачила матір з дитиною разом. Півтора місяці вона мешкала у племінника вдома, і за цій час позивачка жодного разу не приходила до доньки. Всі побутові питання вирішує батько дівчинки, піклується про неї. Дитина взагалі не хоче навіть дзвонити матері. Свідок [PERSON] , яка є класним керівником [PERSON] показала,\~ що до школи весь час дитину приводить і забирає батько, матір лише одного разу написала їй повідомлення щодо навчання Насті. Знає, що позивачка їздила на заробітки, бачила її разів три. Настя не хотіла виходити до матері, коли та приходила до школи.\~ Чути про матір дитина нічого не хоче. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого статті 157 цього Кодексу. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ч. 1 ст. 151 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що мати, яка проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дітей не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Відповідач не надав суду та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що спілкування матері [PERSON] з донькою [PERSON] порушує інтереси дитини. Вчинення позивачем будь - яких протиправних дій щодо дитини стороною відповідача перед судом не доведено. В свою чергу, будь - якого негативного впливу на психологічне та фізичне здоров`я дитини зі сторони батьків, судом не встановлено. Суд дійшов висновку, що права позивача у спілкуванні з дитиною є порушеними та підлягають захисту з безумовним врахуванням інтересів дитини. Згідно з ч.ч 4-6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд, визначаючись з порядком участі позивача у вихованні та спілкуванні з донькою, вважає, що для реалізації початкового етапу налагодження стосунків між матір`ю та донькою, достатнім буде визначення наступного графіку побачень позивача з дитиною: перший місяць з дня\~ ухвалення рішення суду\~ - за наявності згоди на це обох сторін, за відсутності\~ згоди -\~ перший місяць з дня набрання рішенням суду законної сили:\~\~ кожної п`ятниці\~ або інший\~ узгоджений\~ сторонами день\~ протягом тижня\~ - не більше\~ трьох годин (з урахуванням занять в школі),\~\~ без участі батька,\~ у м. Шостка, поставивши до відома батька дитини про місце перебування; починаючи з другого\~ місяця і надалі: кожної п`ятниці\~ або інший\~ узгоджений\~ сторонами день\~ протягом тижня\~ - з 09.00 до 19.00 (з урахуванням занять в школі)\~\~ без участі батька,\~ у м. Шостка, поставивши до відома батька дитини про місце перебування; два рази на місяць кожного першого та третього тижня місяця з п`ятниці з 19 годин 00 хвилин до понеділка до 09 години 00 хвилин ( з урахуванням занять в школі), без участі батька, за місцем проживання\~ матері дитини: [ADDRESS] , поставивши до відома батька дитини про місце перебування; перший вихідний день після дня народження дитини з 9 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин без участі батька, за місцем проживання\~ матері або в місцях загального користування, поставивши до відома батька дитини про місце перебування; сорок п`ять повних днів підряд\~ або\~ частинами в літній період (червень, липень, серпень) без участі батька, за\~ місцем проживання матері, поставивши до відома батька дитини про місце перебування. Такий графік буде первинним (початковим) етапом налагоджування відносин між донькою та матір`ю, який з однієї сторони не буде обтяжливим для дитини, а з іншої забезпечить реалізацію прав позивача на спілкування з донькою. Верховний Суд в постанові №363/3045/18 від 20.10.2021 року звернув увагу на те, що у справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дітей. В даній справі суд встановив, що між сторонами наявні неприязні відносини та конфлікти, які негативно впливають на ставлення дитини до матері, а тому проведення зустрічей матері з дитиною у присутності батька унеможливить налагодження спілкування матері з дитиною. Тому суд прийшов до висновку, що побачення позивача з дитиною в присутності батька не сприятимуть нормалізації стосунків між матір`ю та донькою, суперечитимуть інтересам дитини. Саме визначений судом спосіб участі матері у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як матері, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі матері у процесі виховання дитини на початковому етапі відновлення відносин як дочки та матері, тому позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, суд зазначає, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Також у разі виникнення підстав для твердження про настання негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з матір`ю у випадку доведеності вказаного відповідеч не позбавлена права порушити питання про зміну способу участі матері у вихованні дочки. Крім того, суд вважає за необхідне рекомендувати батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини, узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини.

Outcome: partial