Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивач ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» звернувся у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» покладений обов`язок забезпечення тепловою енергією населення, організацій та підприємств всіх форм власності. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється Відокремленим підрозділом «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Оскільки в будинку [ADDRESS] будинковий лічильник обліку теплопостачання в будинку відсутній, нарахування за послугу здійснювалися згідно п.п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. В квартирі [ADDRESS] встановлений лічильник обліку гарячого водопостачання, тому згідно п. 20 вищевказаних правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору встановлення засобів обліку. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №258869839 від 28.05.2021, з 12.03.2008 року одноосібним Власиком квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.2008 року. Згідно відповіді на адвокатський запит [PERSON] № 7935-01-21 від 23.04.2021 р., наданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, згідно інформації із адресної картки за адресою: [ADDRESS] , станом на 23.04.2021 р. зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , з 16.04.2008 року і по теперішній час. по теперішній час. Згідно ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладення договору з виконавцем комунальні послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Стаття 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідачі своєчасно та в повному обсязі з січня 2013 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2021 року складає 82785.95 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР №10053096. Згідно із ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні з споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни позову (Додаток 1) становить 31947.44 грн. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни позову (Додаток 1) становить 7881.36 грн. Тому, позивач вважає, що підлягає стягненню всього: сума заборгованості за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання у розмірі 82785.95 грн. + інфляційна складова боргу у розмірі 31947.44 грн. + три відсотки річних у розмірі 7881.36 грн. = 122\~614.75 грн. (ціна позову) а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 20 липня 2021 року позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. 13.08.2021 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Гнатюк А.І. подано відзив на позовну заяву. У відзиві зазначила, що за період з 15 грудня 2017 року по 03 жовтня 2018 року [PERSON] не була власником квартири [ADDRESS] , оскільки на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12.12.2017 року, державним нотаріусом було видане свідоцтво про право власності, відповідно до якого, вищевказана квартира належала [PERSON] .. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22.05.2018 року вимоги [PERSON] задоволено та визнано недійсним правочин, укладений за результатом прилюдних торгів з реалізації квартири [ADDRESS] , що оформлений актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 12.12.2017 року, відповідно до якого переможцем стала [PERSON] .. Постановами апеляційної та касаційної інстанцій рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси залишено без змін та набрало законної сили 18.09.2018 року. Також просила застосувати строк позовної давності, оскільки позовна заява датується 16.06.2021 року, тому борг який виник за період з 2013 року по 16.06.20218 року не підлягає задоволенню в зв`язку зі спливом строку позовної давності. Також відповідачем не визнаться позовні вимоги щодо нарахування інфляційних та 3% річних. 16.08.2021 року відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності щодо заборгованості за комунальні послуги з 01 січня 2013 року по 16 червня 2018 року. 18.08.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якого вважає викладені у відзиві заперечення проти позову безпідставними та необґрунтованим, виходячи з наступного: відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно одноосібним власником квартири [ADDRESS] з 12.03.2008 року є відповідач [PERSON] .. Відповідачем у відзиві на позовну заяву не було надано будь яких доказів, які б підтверджували обставини її не проживання або тимчасової відсутності у вищевказаній квартирі, у будь який час на протязі спірного періоду, а саме з січня 2013 року по квітень 2021 року включно, або факти, які б підтверджували обставини зняття з реєстрації відповідача [PERSON] у вказаній квартирі. Також вважає, що позивачем не порушені строки позовної давності, оскільки відповідачами такі строки переривались (проводились оплати на погашення заборгованості), що свідчить про визнання боргу. Окрім того, позивач не погоджується із розміром заявлених представником відповідача [PERSON] у відзиві на позовну заяву витрат на правничу допомогу у сумі 6200.00 грн., вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу завищеними та такими, що не відповідають принципу співмірності та критерію реальності таких витрат, в зв`язку з цим подав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. 27.08.2021 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Гнатюк А.І. подано заперечення на відповідь на відзив. 13.09.2021 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, до участі у справі, в якості третьої особи, залучено [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.. У судове відповідачі та представник відповідача не з`явилися, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення судового розгляду у встановленому законом порядку. У судове засідання тертя особа [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Враховуючи думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до\~статті 11\~ЦК України,\~цивільні права\~та обов`язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені\~актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за\~аналогією породжують\~цивільні права\~та обов`язки. Підставами\~виникнення цивільних\~прав та\~обов`язків,\~зокрема,\~є: 1)\~договори та\~інші правочини; 2)\~створення літературних,\~художніх творів,\~винаходів та\~інших результатів\~інтелектуальної,\~творчої діяльності; 3)\~завдання майнової\~(матеріальної)\~та моральної\~шкоди іншій\~особі; 4)\~інші юридичні\~факти. Цивільні\~права та\~обов`язки\~можуть виникати\~безпосередньо з\~актів цивільного\~законодавства. \~У випадках,\~встановлених актами\~цивільного законодавства,\~цивільні права\~та обов`язки\~виникають безпосередньо\~з актів\~органів державної\~влади,\~органів влади\~Автономної Республіки\~Крим або\~органів місцевого\~самоврядування. \~У випадках,\~встановлених актами\~цивільного законодавства,\~цивільні права\~та обов`язки\~можуть виникати\~з рішення\~суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Цивільні обов`язки\~виконуються у\~межах,\~встановлених договором\~або актом\~цивільного законодавства. Особа\~не може\~бути примушена\~до дій,\~вчинення яких\~не є\~обов`язковим\~для неї. Виконання\~цивільних обов`язків\~забезпечується засобами\~заохочення та\~відповідальністю,\~які встановлено\~договором або\~актом цивільного\~законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що на ПАТ «Черкаське хімволокно» (в подальшому ПрАТ) покладено обов`язок щодо забезпечення тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності, що підтверджується ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 №374 (переоформлено рішенням від 29.12.2016 №2444). Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Згідно вищенаведеного ПрАТ\~«Черкаське хімволокно» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води. \~ \~ \~ \~Встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 3552 від 05.03.2008 року, з 12.03.2008 року по на час формування інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №258869839 від 28.05.2021 року. Твердження відповідача [PERSON] , про те, що не була власником квартири у період з 15 грудня 2017 року по 03 жовтня 2018 року, суд до уваги не бере, оскільки ні матеріали справи, ні відзив не містять жодних документальних доказів не проживання відповідачів за вказаною адресою. Відповідно до інформації, наданої до суду з Відділу реєстрації місця проживання Черкаської міської ради від 24.06.2021 року [PERSON] та [PERSON] . зареєстровані в квартирі [ADDRESS] в м.черкаси з 16.04.2008 року. Отже, відповідачі є споживачами наданих позивачем послуг. За адресою: [ADDRESS] , відповідачам надаються послуги з тепловодопостачання від ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», відкритий о/р [NUMBER] , квартира не від`єднана від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, але відповідачі ухиляються від перерахування щомісячної оплати за опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості. Обов`язок по утриманню майна, включаючи обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг, покладається законом на відповідача як на власника квартири, незалежно від факту його реєстрації чи проживання його у житловому приміщенні. Так, у постановах Верховного Суду від 02.04.2020р. у справі № 757/29813/17-ц, 25.06.2020р. у справі № 520/16591/16-ц сформульовано правову позицію, про те, що факт відсутності реєстрації особи в квартирі не звільняє її, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Частиною 3 статті 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09\~листопада 2017 року № 2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018\~року, що чинна з 09\~червня 2018 року; діє в частині положень частини третьої статті\~11, абзаців першого та другого частини п`ятої статті 18 з 1 січня 2019 року; введено Закон в дію з 01\~травня 2019 року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п.2 ч.1 ст. 5 цього ЗУ). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (у редакції, що чинна до дії вище вказаного Закону, тобто й на час виниклих правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів, спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Як зазначено у статті 19 згаданого Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 1875- ІV) визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст.\~32\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» № 1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Крім того,\~згідно із\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №2454-VІІІ\~від 07\~червня 2018\~року,\~в редакції,\~що чинна\~з 09\~червня 2018\~року,\~споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором.\~Споживач не\~звільняється від\~оплати житлово-комунальних\~послуг,\~отриманих ним\~до укладення\~відповідного договору.\~Послуги з\~постачання теплової\~енергії та\~постачання гарячої\~води передбачені\~статтями 21\~та 22\~цього Закону. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3 ст.9 ЗУ). Нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №\~630. Відповідно до п.12 Правил, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання нарахування за послуги здійснюється згідно із п.п.40-49 вказаних Правил, а саме, - у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач сплачує послуги пропорційно опалювальній площі квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках, зокрема, - у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до п.18 цих Правил. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснгює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Правовідносини власників житлових приміщень щодо оплати комунальних послуг з підприємствами, які надають ці послуги, регулюються нормами ЦК України та законодавства, яке регулює користування житловими комунальними послугами. Правове регулювання\~правовідносин власників\~житлового приміщення\~належного їм\~на праві\~приватної власності,\~здійснюється на\~підставі норм\~ЦК України,\~які регулюють\~правовідносини з\~права власності. У статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач [PERSON] ,\~як власник\~нерухомого майна,\~в якому\~зареєстрована та\~є споживачем\~послуг,\~які надаються\~до квартири,\~а також\~відповідач \~ [PERSON] ,\~як споживач,\~який також\~зареєстрований у\~вказаній квартирі,\~своєчасно та\~в повному\~обсязі не\~вносили плату\~за надані\~послуги централізованого\~опалення,\~гарячого водопостачання\~та внесків,\~тож згідно\~з розрахунком\~ПАТ «Черкаське\~хімволокно» в\~особі Відокремленого\~підрозділу «Черкаська\~ТЕЦ»,\~повинні сплатити\~заборгованість по\~оплаті вказаних\~послуг відповідно\~до наданого\~розрахунку. Суд звертає увагу, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані їм та отримані послуги. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Крім того, якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість, у справі повинні бути певні акти претензії, як докази спростування заявленої суми стягнення. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019. Аналогічна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13, постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 18.03.2019 у справі №210/5796/16-ц, 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц,25.03.2020 у справі №211/3347/18-ц, 18.05.2020р. у справі №176/456/17, постанові ВП ВС у справі №712/8196/20 від 07.07.2020р. Також відповідачами не доведено тих обставин, що ними була надана до підприємства інформація не проживання осіб у вищевказаному помешканні, враховуючи їх обов`язок та положення Правил, затверджених постановою КМУ №630. Згідно з ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ч.ч.1, 2 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст.257 ЦК). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Позовна заява надійшла до суду 13.08.2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з розрахунку заборгованості за О/Р №10053096 до стягнення підлягає борг за період з лютого 2016 року по квітень 2021 року включно в сумі 82\~785 грн. 95 коп. Так, у грудні 2016 року, в травні 2018 року, а також 2019 році відповідачами було неодноразово здійснено оплати за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Вказані кошти зараховані в якості оплати послуг за минулі та поточні періоди. При цьому, жодними належними та допустимими доказами відповідачами не доведено, що такі платежі внесені як аванс. Таким чином, як вбачається із розрахунку заборгованості по О/Р №10053096, відповідачі частково, але не в повному обсязі здійснювали оплату наданих позивачем послуг за теплопостачання та гаряче водопостачання, а відтак підстав для задоволення заявленої вимоги про необхідність застосування строків позовної давності про стягнення заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання немає, оскільки відповідачі, хоч і не в достатній мірі, але здійснювали часткову оплату спожитих ними послуг, а тому відбулося переривання цих строків сплатами, здійсненими відповідачами. Так, враховуючи той факт, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , і відповідно є споживачами послуг, а тому до стягнення підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, внески за період з лютого 2016 по квітень 2021 року включно у розмірі 62312.95 грн., інфляційні 12185.10 грн. та 3 % річних 4575.36 грн. за період з квітня 2016 року по квітень 2021 року включно, а всього\~79 073 грн. 41 коп.. Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір у розмірі 2270\~грн. 00\~коп., що підтверджується платіжним дорученням №141 від 11 червня 2021 року. Оскільки, позовні вимоги ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП Черкаська ТЕЦ» задоволено частково на суму 79073.41 грн., що становить 64.48 % від заявлених вимог, то із відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1463.69 грн., з кожного по 731.84 грн. (1463.69/2=731.84) На підставі викладеного та

Outcome: partial