Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, оскільки останній у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та відповідно у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач, будучи належним чином та завчасно повідомленим про існування даного судового спору, відзиву на позов не подавав і жодних доказів з приводу заявлених вимог суду не надавав. Дослідивши матеріали надані позивачем, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. 27 грудня 2020 року відповідач подав анкету заяву до договору про надання банківських послуг. За розрахунком заборгованості наданим позивачем, відповідач, станом на 28 грудня 2021 року має заборгованість за кредитним договором між сторонами в розмірі 33 683,65 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33 820,97 гривень та заборгованості за порушене зобов`язання в розмірі 137,32 гривень. Також, позивачем надано на дослідження суду умови і правила обслуговування при наданні банківських послуг, тарифи банку, банківську ліцензію, установчі документи на позивача та документ про оплату судового збору. Відповідач, є громадянином України, має зареєстроване місце проживання та отримував код платника податків. Проаналізував направлені матеріали, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд не вважає, що позивач у спосіб визначений процесуальним законом довів наявність заборгованості відповідача за наявними між сторонами правовідносинами. Суду не надано матеріалів, які б свідчили про розмір наданого відповідачу кредиту, розмір нарахованих відсотків та інших складових. Згадуваний раніше розрахунок заборгованості таких відомостей не містить. Чисельні графи із відображенням різних фінансових показників у згадуваному документі не підтверджують наявність заборгованості відповідача. Дослідження такого матеріалу у відсутність відповідного фахівця унеможливлює встановити розмір заборгованості, її складові, період її виникнення, спосіб нарахування. Клопотань про залучення відповідного фахівця від позивача не надходило і суд позбавлений можливості ініціювати дане питання за власною ініціативою. Більше того, 99% справ даної категорії інших кредиторів надають зрозумілу та доступну інформацію про заборгованість, що має намір стягнути позивач. Приймаючи рішення у даному обсязі суд вирішує застосувати наступні положення процесуального законодавства. Суд наголошує, що дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду даних справ, визначено наступне. Так, розглядаючи цивільні справи, суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). Результати вирішення спору не дають підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім та документально підтверджених судових витрат. Витрати відповідача перед судом не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed