Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява [PERSON] , в якій останній посилався на те, що він є власником будинку [ADDRESS] , в якому зареєстрований його син [PERSON] . На протязі кількох років він потерпає від насильства з боку [PERSON] . Поведінка сина негативно впливає на його стан здоров`я та працездатність. Сину потрібен будинок та він постійно погрожує розправою та вбивством. Свої погрози він втілює в реальні дії, дуже сильно б`є, залякує. Дізнавшись, що мати хвора, викрав її документи і намагався шляхом обману зробити заповіт. Він неодноразово звертався за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2021 року, проте, це не дало результату. [PERSON] не змінив своєї поведінки. Йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, що свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї. 28.04.2022 року [PERSON] наніс йому легкі тілесні ушкодження, а також тілесні ушкодження його доньці. На теперішній час у відділенні поліції триває слідство за даним фактом. Погрози з боку [PERSON] тривають по теперішній час. Він відкрито погрожує йому, ходить по родичам та розповідає про намір його вбити та заволодіти будинком. На даний час Кіровським районним судом м.Дніпропетровська розглядається справа за його позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Агресія [PERSON] після отримання повістки тільки збільшиться і він знову може вчинити насильство по відношенню до нього. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив видати обмежувальний припис, яким заборонити [PERSON] на строк шість місяців перебувати в місці спільного проживання з заявником за адресою: [ADDRESS] ,; заборонити наближатись на відстань менше 300 м до місця проживання заявника за вказаною вище адресою; заборонити вести телефонні переговори з заявником або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб, особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватись з ним. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.09.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні. В призначені судові засідання [PERSON] не з`явився. В наданій заяві просив розглядати справу без його участі, зазначивши про підтримання поданої заяви про видачу обмежувального припису. Заінтересована особа [PERSON] та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі з підстав, викладених у поданому відзиві на заяву. Враховуючи подану [PERSON] заяву та положення ч.1 ст.350-5 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності заявника. Перевіривши доводи, викладені в заяві та відзиві на неї заінтересованої особи, заслухавши пояснення учасників та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно термінів, наведених в п.п.3,6,7,8,14,17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: -домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; -кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; -обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; -особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; -психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання. Відповідно до ст.4 зазначеного вище Закону основними засадами запобігання та протидії домашньому насильству, є 1)\~гарантування постраждалим\~особам безпеки\~та основоположних\~прав і\~свобод людини\~і громадянина,\~зокрема права\~на життя,\~свободу та\~особисту недоторканість,\~на повагу\~до приватного\~та сімейного\~життя,\~на справедливий\~суд,\~на правову\~допомогу,\~з урахуванням\~практики Європейського\~суду з\~прав людини; 2) належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих, дотримання принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 4) визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; 5) повага та неупереджене і небайдуже ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 6) конфіденційність інформації про постраждалих осіб та осіб, які повідомили про вчинення домашнього насильства; 7) добровільність отримання допомоги постраждалими особами, крім дітей та недієздатних осіб; 8) врахування особливих потреб та інтересів постраждалих осіб, зокрема осіб з інвалідністю, вагітних жінок, дітей, недієздатних осіб, осіб похилого віку; 9) ефективна взаємодія суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, з громадськими об`єднаннями, неурядовими організаціями, засобами масової інформації та іншими заінтересованими особами. Частиною 1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. В свою чергу ч.ч.1-4 ст.26 цього Закону встановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У постанові Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі №369/7782/19 (провадження №61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. З урахуванням змісту наведених норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та ЦПК України, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого\~є повторюваність. В своїй заяві [PERSON] посилався на вчинення до нього домашнього насильства зі сторони його сина [PERSON] шляхом застосування фізичного та психологічного насильства. Поряд з цим, надані до заяви копії лікарської довідки, виписки із медичної картки стаціонарного хворого та фотознімок, суд не визнає належними та достатніми доказами на підтвердження викладених в заяві обставин, оскільки вони не підтверджують факту заподіяння заявнику тілесних ушкоджень [PERSON] , обставин їх заподіяння. З постанов Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.07.2021 року у справі №203/2782/21 та від 08.09.2022 року у справі №203/3133/22 вбачається, що під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, факт вчинення [PERSON] домашнього насильства по відношенню до [PERSON] не знайшов свого підтвердження. Крім того, суд також враховує, що [PERSON] є зареєстрованим в житловому будинку [ADDRESS] , а тому, як член сім`ї заявника має право користування вказаним жилим приміщенням. Вказаного права з підстав та в порядку передбаченому законом, не позбавлений. Тому, встановлення заборони у визначений заявником спосіб, фактично призведе до обмеження прав [PERSON] у користуванні житлом. За вказаних обставин, оскільки заявником не надано будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів вчинення [PERSON] умисних дій, які підпадають під ознаки домашнього насильства в розумінні ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або ризиків вчинення в подальшому таких дій, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви в повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю заявлених вимог. \~ \~ \~ \~Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed