Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 25771,69 дол. США, що за курсом 25,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.08.2016 року складає 646353,99 грн. а також стягнути з відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29.06.2006 року між банком та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № MKT7AU04520014, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15997,00 дол. США на термін до 28.06.2013 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав і станом на 18.08.2016 року заборгованість [PERSON] становить 85624,49 дол. США, яка складається з: 14069,56 грн. заборгованість за кредитом, 10641,31 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1060,80 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 59852.80 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Позивач посилається на право вимагати повернення від боржника будь-якої частини суми заборгованості та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № MKT7AU04520014 від 18.08.2016 року у розмірі 25771,69 дол. США, що за курсом 25,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.08.2016 року складає 646353,99 грн., яка складається: з 14069,56 грн. заборгованість за кредитом, 10641,31 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1060,80 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно поданого відзиву на позовну заяву відповідач просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надав позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 29.06.2006 року по 28.06.2013 року, і саме 28.06.2013 року позивач міг дізнатися про порушення свого права, однак звернувся до суду з позовом тільки у вересні 2016 року, тобто після спливу трьохрічного строку позовної давності. У відповіді на відзив позивач посилався на п. 5.1 кредитного договору, згідно з яким встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором, зазначаючи, що відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав правовідносини між сторонами тривають, а строк позовної давності не пропущений. Опісля позивачем подано додаткову відповідь на відзив у якій позивач зазначив, що відповідачем, згідно договору застави від 03.07.2006 року було передано банку в заставу автомобіль марки «Chevrolet» модель «Lacetti», 2005 року випуску, № кузова [NUMBER] . Оскільки відповідачем умови договору належним чином не виконувались, то в рахунок погашення боргу ним було передано банку для подальшої реалізації вищевказаний заставний автомобіль та надано довіреність на його реалізацію. Однак, реалізація автомобіля ускладнилась тим, що на все майно відповідача, в тому числі на вищевказаний транспортний засіб було накладено арешти МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції. У зв`язку з чим АТ КБ «ПриватБанк» був вимушений звертатись до суду стосовно звільнення заставного автомобіля з під арештів. Так Ужгородським міськрайонним судом було винесено рішення про звільнення майна з під арешту по справі № 308/13463/14-ц від 19.11.2013 року та у справі № 308/15992/14-ц від 04.08.2015 року. І тільки після проведення всіх дій по зняттю арешту із заставного автомобіля АТ КБ «ПриватБанк» зміг його реалізувати. Кошти від такої реалізації були зараховані на кредит 08.04.2016 року, що підтверджується випискою та меморіальними ордерами. У відповідь відповідач подав доповнення до заяви про застосування позовної дпавності у якій зазначив, що позивач у жовні 2011 року звернувся до Індустріального суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, чим змінив строк виконання основного зобов`язання, що зумовило початок строку позовної давності. Рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 21.11.2011 року вказаний позов задоволено. Вказаним судовим рішенням встановлено, що станом на 26.09.2011 року заборгованість за кредитним договором складала 23105,06 доларів США. Посилався на те, що момент фактичного звернення стягнення на предмет застави та його залежність від зняття арештів, що були накладені на нього, не є ні обставиною, з якою закон пов`язує початок перебігу строку позовної давності, ні обставиною, яка впливає на її перебіг, а тому звернувшись до суду у квітні 2017 року з позовом про стягнення заборгованості банк пропустив строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. ст.\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах\~заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Кожна сторона\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено згідно матеріалів справи, 29.06.2006 року між банком та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № MKT7AU04520014, згідно якого позивач надав відповідачу кредит шляхом надання готівкою через касу на строк з 29.06.2006 року по 28.06.2013 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 15997,00 дол. США на купівлю автомобіля. Сторони погодили, що щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж у сумі 304,62 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором (п. 1.1 договору). 03.07.2006 року між банком та позичальником укладено договір застави, згідно з яким [PERSON] передав у заставу ЗАТ КБ «ПриватБанк» автомобіль марки «Chevrolet» модель «Lacetti», 2005 року випуску, № кузова [NUMBER] , належний [PERSON] на праві приватної власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Ужгородським МРЕВ 27.06.2006 року. Згідно п. 1.1 договору застави, цим договором забезпечується виконання [PERSON] , своїх зобов`язань перед ЗАТ КБ «ПриватБанк», що випливають з кредитного договору № MKT7AU04520014 від 29.06.2006 року. У жовтні 2011 року позивач звернувся до [PERSON] з позовом про звернення стягнення на предмет застави та згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2011 року у справі № 0417/2-3758/2011 вказаний позов задоволено та звернено стягнення на предмет застави автомобіль марки «Chevrolet» модель «Lacetti», 2005 року випуску, № кузова [NUMBER] . 02.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № MKT7AU04520014 від 18.08.2016 року у розмірі 25771,69 дол. США, що за курсом 25,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.08.2016 року складає 646353,99 грн., яка складається: з 14069,56 грн. заборгованість за кредитом, 10641,31 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1060,80 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом. Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 та ч.5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з п. 1.1 кредитного договору банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 29.06.2006 року по 28.06.2013 року включно. Велика Палата\~Верховного Суду\~у постанові\~від 04.07.2018\~року у\~справі №\~310/11534/13ц\~ зазначила,\~що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 липня 2021 року у справі № 404/6241/19 (провадження № 61-7165св21) зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Таким чином, звернувшись у жовтні 2011 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом про звернення стягнення на заставне майно АТ КБ «ПриватБанк» змінило строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором № MKT7AU04520014 від 18.08.2016 року, що зумовило початок перебігу строку позовної давності. Позивач заперечив\~проти спливу\~строку позовної\~давності за\~заявленими позовними\~вимогами,\~посилаючись на\~те,\~що договором передбачено, що такий діє до повного виконання сторонами зобов`язань, а також на те, що реалізація заставного автомобіля була ускладнена, накладеними арештами, і лише після проведення всіх дій банк зміг реалізувати зазначений автомобіль та кошти від такої реалізації були зараховані на кредит 08.04.2016 року, а тому строк позовної давності не сплив. Однак, такі доводи суд вважає необгрунтованими. Судом встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір, за яким позивач надав відповідачу кредит на строк з 29.06.2006 року по 28.06.2013 року у вигляді непоновлюваної \~кредитної лінії у розмірі 15997,00 дол. США на купівлю автомобіля, який в подальшому був переданий у заставу банку та оцінений у 80782 грн., що згідно курсу НБУстаном на 03.07.2006 року становило 15996,43 дол. США. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2011 року, яким звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки «Chevrolet» модель «Lacetti», 2005 року випуску, встановлено, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором на 26.09.2011 року складає 23105,06 доларів США. Отже, на станом на листопад 2011 року розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором значно перевищував вартість переданого у заставу нового автомобіля. Оскільки вартість бувшого у використанні 6-річного автомобіля є значно меншою вартості нового автомобіля, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що тільки після реалізації автомобіля банк дізнався, що отриманих коштів недостатньо для погашення заборгованості. Тому момент фактичного звернення стягнення на предмет застави (реалізація автомобіля) та його залежність від зняття арештів, що були накладені на нього, не є ні обставиною, з якою закон пов`язує початок перебігу строку позовної давності, ні обставиною, яка впливає на її перебіг. У постанові від 04.04.2019 року у справі № 523/10225/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до частини другої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Таким чином, позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Також, у постанові від 29.01.2020 року у справі № 369/4553/17 КЦС ВС зазначила, що момент реалізації предмету іпотеки не може вважатись початком перебігу строку позовної давності, а також виступати підставою для його переривання. Аналогічні висновки сформульовані Верховним Судом в постанові від 23.10.2019 року по справі № 446/1022/14-ц. Таку ж\~позицію про\~неприйнятність доводів\~про те,\~що банки\~дізналися про\~порушення свого\~права лише\~після реалізації\~майна за\~ціною,\~яка виявилась\~недостатньою для\~погашення всієї\~суми заборгованості,\~КЦС ВС\~сформулював у\~справах № 554/1876/17 (постанова від 12.02.2020 року), № 369/4553/17 (постанова від 29.01.2020 року), у яких також було наголошено, що момент реалізації майна не може вважатись початком перебігу позовної давності, а також виступати підставою для його переривання. Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. А тому враховуючи, що строк виконання зобов`язань за кредитним договором № MKT7AU04520014 від 18.08.2016 року настав у жовтні 2011 року, а з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся лише 02.09.2016 року, з пропуском позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропуску позовної давності. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed