Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

До суду надійшла заява [PERSON] , яка подана адвокатом Корнієнко Андрієм Андрійовичем про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, в якій просить встановити факт народження [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, дитини жіночої статі, [PERSON] , [INFO] , яка народилася [INFO] у м. Сімферополь, АРК, Україна. Заява обґрунтована тим, що заявниця не зверталася до Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з приводу отримання відмови у проведенні реєстрації, адже відповідно до листа Верховного суду від 22.04.2021 року «Під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації фактів не ґрунтується на положенням чинного законодавства». Представник заявника щодо розбіжностей у наданих документах, а саме прізвищі заявниці « [PERSON] » та « [PERSON] » зазначає, що заявником [PERSON] 01.10.2015 року 17.08.2022 4 було укладено шлюб з [PERSON] , який зареєстровано відділом реєстрації шлюбу у м. Сімферополь. [PERSON] за окупаційними законами змінила прізвище на « [PERSON] ». Але, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території окремих територій АР Крим діє особливий правовий режим, згідно з яким всі органи влади створені країною-окупантом та ухвалені ними рішення визнаються нелегітимними та незаконними. Тобто вищезазначеним Законом України прямо передбачено, що відділ реєстрації шлюбу у м. Сімферополь є нелегітимним та незаконним. За законодавством України такого відділу взагалі не існує. Тому просив суд критично ставитись до шлюбу, який зареєстрований відділом реєстрації шлюбу у м. Сімферополь, так як цей документ є нелегітимним, але він дає підтвердження факту [PERSON] та [PERSON] , одна й та ж людина. В свою чергу зазначає, що людини [PERSON] не існує за українським законодавством, натомість є [PERSON] , яка є громадянкою України та не перебуває у шлюбі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 серпня 2022 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, у своїй заяві представник заявника - адвокат Корнієнко А.А. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Подану заяву підтримав та просив суд задовольнити. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, до суду направив листа про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , який видано Центральним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в Криму, 02.06.2007 року. Згідно копії свідоцтва про шлюб Серія 1 Ая, яке видано 01.10.2015 відділом реєстрації шлюбу м. Сімферополя, Департаменту записів актового стану Міністерства юстиції Республіки Крим, 01 жовтня 2015 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис № 1900. На підтвердження факту народження заявником надано копію довідки про народження №51, яка видана Відділом реєстрації народжень м. Сімферополя, Департаменту записів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, 12 січня 2016 року, копію виписного епікризу, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] народила дочку вагою 3950 грамів, а також надано копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. За приписами ч. 2 та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зі змінами, які набули чинності з 07.05.2022, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Статтею 6 цього ж Закону передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000№52/5 підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236. б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Таким чином, підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є відповідний медичний документ, виданий закладом охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) зазначено, що «для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови)». Вказані обставини свідчать про те, що заявник має можливість зареєструвати народження особи у відділі ДРАЦС на території України, за умови дотримання порядку подання відповідної заяви про державну реєстрацію народження та долучення до вказаної заяви оригіналів відповідних документів. Суд, не може підміняти державний орган, приймаючи рішення, та вирішувати питання, які належать до компетенції іншого суб`єкта владних повноважень. Також, суд звертає увагу, на те, що у відповідності до ст.13З Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Отже, визначення імені дитини, її прізвища та по батькові, повинно здійснюватися батьками дитини при реєстрації народження в органах ДРАЦС. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на викладене, а також враховуючи вищезазначені обставини, суд позбавлений можливості встановити факт народження дитини та ухвалити рішення у справі про задоволення заяви.

Outcome: dismissed