Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний Банк "ПриватБанк" (далі Позивач) звернулося в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № MKRWGK00000035 від 06.10.2005 [PERSON] отримав у ПАТ КБ ПРИВАТБАНК" кредит в сумі 11134 долари США на термін до 05.10.2015 року, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати Відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з договором. Згідно з умовами договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором Відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, отже відповідач станом на 10.03.2016 має заборгованість 59270,73 Долара США, яка складається з 10769,35 долара США - заборгованості за кредитом, 15075,71 долара США заборгованості по процентах за користування кредитом, 832 долари США заборгнованості по комісії за користування кредитом, 32593,67 долара США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 59270,73 долара США, що за курсом 26.18 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.03.2016 складає 1551707,71 гривні за кредитним договором № MKRWGK00000035 від 06.10.2005. Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області (головуюча О.Б.Бліщ) від 05.04.2016 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, призначено попереднє судове засідання. Ухвалою Рахівського районного суду від 18.04.2016 дану цивільну справу призначено до розгляду по суті. Відповідно до ухвали Рахівського районного суду від 27.07.2016 року за клопотанням представника відповідача, [PERSON] , було залучено до участі в справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк "Приват Банк" до [PERSON] про стягнення\~ заборгованості в якості співвідповідача - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з підстав, що остання є як співвласником майна, яке є предметом іпотеки по кредиту, що є предметом даного позову. [PERSON] , як представник [PERSON] , подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій зазначив, що основною вимогою позову ПАТ КБ "Приватбанк"до [PERSON] являється стягнення заборгованості за кредитним договором № MKRWGK00000035 від 06.10.2005, яка еквівалентна сумі 1551707,71 гривні. З описової частини позовної заяви вбачається наявність укладеного між сторонами Кредитного договору Іпотечного договору з метою забезпечення виконання зобов`язань, предметом якого є будинок в [ADDRESS] . Крім того, до даного Кредитного договору Позивачем за первісним позовом приєднано додаткову угоду, підписану сторонами 05.07.2011, якою було внесено зміни до Кредитного договору щодо термінів позовної давності - 50 років, яка не була підписана стороною договору - головою правління ПАТ КБ "Приватбанк" Дубілетом О.В., який не був присутнім при підписанні договору, а на правочині використане факсимільне відтворення підпису Голови правління Банку та відтворено відбиток печатки Банку технічними друкованими пристроями, а зі сторони Відповідача значиться нерозбірливий підпис. До оспоюваного правочину представником банку Воловодіним Юрієм Юрійовичем не додано документів, які б підтверджували його повноваження на представництво Банку. За таких обставин вважає Додаткову угоду до кредитного договору № MKRWGK00000035 від 06.10.2005, яка укладена сторонами 05.07.2011, недійсним правочином, тому просив визнати таку недійсною. Відповідно до ухвали Рахівського районного суду від 18.11.2016 року зустрічну позовну заяву [PERSON] в інтересах [PERSON] до ПАТ КБ "Приват Банк"\~ про визнання правочину недійсним\~ об`єднано в одне провадження з первісним позовом\~ ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Від представника ПАТ КБ "Приватбанк" надійшло заперечення на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якій зазначено, що при укладанні додаткової угоди були дотримані всі умови, встановлені ст. 203 ЦК України, а тому підстав визнавати цей договір недійним немає. Відповідач діяв вільно при укладанні кредитного договору, виконання Позичальником умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених додатковою угодою і позичальник протягом 5 років не звертався з вимогою розірвання договору, з незгодою з його умовами. У зв`язку з наведеним просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. Від представника [PERSON] - [PERSON] 15.05.2017 надійшла зустрічна позовна заява, в якій зазначено, що відповідно до п. 1.3 кредитного договору № MKRWGK00000035 від 06.10.2005, з метою забезпечення виконання Позичальником [PERSON] зобов`язань, предметом іпотеки є будинок в [ADDRESS] . Водночас вона, як співвласник цього майна, не підписувала цього договору. Предмет іпотеки був придбаний нею та [PERSON] в період шлюбу, а отже є спільним майном подружжя. Таким чином, банком при укладанні кредитного договору з [PERSON] не було дотримано норм ЦК України, а отже просила визнати недійним кредитний договір № MKRWGK00000035 від 06.10.2005, укладений між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] . Відповідно до ухвали Рахівського районного суду від 15.05.2017 року зустрічну позовну заяву [PERSON] в інтересах [PERSON] , до ПАТ КБ "Приват Банк", [PERSON] \~ про визнання правочину недійсним\~ об`єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ КБ "Приват Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Від представника ПАТ КБ "Приватбанк" надійшло заперечення на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якій зазначено, що [PERSON] пропустила строк позовної давності, який сплив 06.10.2008. Крім того, кредитний договір № MKRWGK00000035 від 06.10.2005, не є угодою щодо розпорядження спільним майном подружжя, яка б потребувала згоди другого з подружжя, а кредитний договір є угодою про отримання у власність грошових коштів і не створює обов`язків для другого з подружжя, а лише для особи, яка є стороною договору. З огляду на викладене, представник банку просив застосувати строк позовної давності до зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] . Ухвалою Рахівського районного суду від 13.09.2022 зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ КБ "Приват Банк"\~ про визнання правочину недійсним, а також зустрічну позовну заяву [PERSON] , до ПАТ КБ "Приват Банк", [PERSON] \~ про визнання правочину недійсним\~ - залишено без розгляду. Представник позивача за первісним позовом - [PERSON] , надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , а також їх представник - [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`являлися, при цьому про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень на сайті Укрпошти, повідомленням про доставку СМС-повідомлень, та оголошенням, розміщеним на сайті судової влади про виклик до суду. Раніше подані заяви, зокрема від 25.10.2018, подану [PERSON] , як представником [PERSON] , та заяву [PERSON] від 10.12.2019, як представника [PERSON] і [PERSON] про розгляд справи без участі відповідачів суд не бере до уваги, оскільки після подання цих заяв, останні неодноразово зверталися до суду про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю їх прибуття в судове засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи, що Відповідачі [PERSON] і [PERSON] , а також їх представник [PERSON] на виклики суду повторно не з`явилися в судове засідання, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд в ході розгляду встановив, що відповідно до укладеного договору № MKRWGK00000035 від 06.10.2005 [PERSON] отримав у ПАТ КБ ПРИВАТБАНК" кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 11134 долари США, зокрема 10000 доларів США на покупку житла (будинку) та 1134 долари США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування Кредитом у розмірі 1,33 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і комісією в розмірі 0,12% від суми виданого кредиту, щомісяця на термін до 05.10.2015 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. № MKRWGK00000035 від 06.10.2005, зокрема Позичальник повинен вносити кошти (щомісячний платіж) у сумі 180,65 долара США для погашення заборгованості за Кредитним договором, період сплати вважати з 6 по 10 число кожного місяця. Даний договір міститься в матеріалах кредитної справи, яка витребовувалася від позивача в ході розгляду справи, яку суд оглянув та встановив, що він підписаний сторонами без застережень, крім того, в матеріалах кредитної справи містяться заява на видачу готівки та меморіальний ордер, з яких вбачається отримання [PERSON] 10000 доларів США. Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Як вбачається з матеріалів справи, у порушення умов договору Відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 10.03.2016 року мав заборгованість в сумі 59270,73 долара США, яка складається з 10769,35 долара США - заборгованості за кредитом, 15075,71 долара США заборгованості по процентах за користування кредитом, 832 долари США заборгованості по комісії за користування кредитом, 32593,67 долара США - пені за несвоєчасність виконання зобов`язання. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Рахівський районний суд Закарпатської області (головуюча О.Б. Бліщ) залучив [PERSON] , як співвідповідача у даній справі, мотивуючи це тим, що предметом іпотеки є будинок в [ADDRESS] , і [PERSON] , як співвласник цього майна, хоч і не підписувала цього договору, але предмет іпотеки був придбаний нею та [PERSON] в період шлюбу, а отже є спільним майном подружжя. Водночас в ході розгляду даної справи суд встановив, що [PERSON] не являється стороною кредитного договору № MKRWGK00000035 від 06.10.2005, банк жодних позовних вимог до [PERSON] не пред`являв, при цьому підтримував позовні вимоги про стягнення заборгованості саме з позичальника [PERSON] , жодних даних кредитний договір не містить про іпотеку, як забезпечення за цим договором, з огляду на диспозитивність цивільного судочинства, що передбачено ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд вважає, що саме [PERSON] повинен відповідати за невиконання умов договору, який є предметом даного позову, а отже підстав для стягнення заборгованості з [PERSON] в даному випадку немає. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Банк на підтвердження наявності невиконаних кредитних зобов`язань надав розрахунок заборгованості за договором, № MKRWGK00000035 від 06.10.2005, укладеним між ПАТ "Приватбанк" та [PERSON] , станом на 10.03.2016 року, в якому показані всі операції з погашення та нарахування відсотків і неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 83 ч. 3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Отже, Позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення договору та наявність заборгованості у [PERSON] , а останній не надав жодних доказів, які б підтверджували факт виконання ним зобов`язань за договором, ба більше, в ході розгляду даної справи подавав різні заяви, у тому числі й зустрічну, проте у них жодним чином не заперечував щодо суми заборгованості. За заявою відповідачки, [PERSON] , яка заперечуючи суму боргу просила про призначення експертизи, суд своєю ухвалою від 18.08.2017 призначив у справі комплексну фінансово-бухгалтерську експертизу, однак така не була проведена експертом, оскільки йому не були надані сторонами первинні розрахункові документи щодо здійснення банківських операцій із погашення [PERSON] кредиту та розрахункових документів щодо витрат, понесених позичальником [PERSON] при виконанні умов кредитного договору. До суду сторони з клопотанням про витребування цих доказів не зверталися та, відповідно до принципу змагальності, суд таких не витребовував. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції та у строк, визначений для подання відзиву. Статті 256-258 Цивільного кодексу України містять положення про позовну давність, де зокрема зазначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що Позивач надав обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання [PERSON] умов договору, а [PERSON] жодних доказів відсутності у нього заборгованості перед Позивачем не надав, з іншими заявами, у тому числі про застосування строків давності, як того вимагає ст. 267 ЦК України, до суду не звертався, суд вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст.ст. 133, 141 ЦПК України та взявши до уваги те, що у зв`язку з розглядом справи в суді Позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 23275,62 гривні, суд стягує з [PERSON] вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь Позивача.

Outcome: approved