Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 30 серпня 2022 року [PERSON] , звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 28 травня 2011 року, між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №153. Перебуваючи у шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2016 року наш шлюб розірвано. Зазначеним рішенням не визначено місце проживання малолітньої дитини. Після розлучення, за домовленістю з [PERSON] їхня дочка постійно проживала, і на сьогоднішній день проживає з нею. 20 травня 2020 року року вона вийшла заміж за [PERSON] , від якого народила ще двох дітей. Між її теперішнім чоловіком та дочкою склалися хороші стосунки, [PERSON] відноситься до [PERSON] як до своєї власної доньки, доглядає та піклується про неї. На момент подачі позову, її чоловік [PERSON] перебуває за кордоном, на сезонних роботах. Вона любить свою дочку і спроможна забезпечити її всім необхідним. Дитина відвідує школу, облікована в медичних установах. Вона постійно слідкує за станом здоров`я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї, у неї з дочкою психологічний контакт, прив`язаність один до одного. З огляду на досвід який є в суспільстві, проживання дитини саме з матір`ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу. Батько дитини іноді приходить до дочки, бере її гуляти та в гості до себе, але в зв`язку з цим виникають проблеми. Оскільки відповідач декілька разів висловлювався з погрозами в мою адресу, що забере дитину до себе, суд має визначити місце проживання дитини. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо їхньої дитини. Таким чином, проживання дочки разом з нею відповідає її інтересам. Вона має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, вона не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із дочкою і готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування батька. Вона не заперечує і навіть підтримує положення сімейного законодавства, що кожен з батьків має право брати участь у вихованні своєї дитини. Тому просить суд визначити місце проживання малолітньої дочки, з матір`ю за місцем її реєстрації . Відповідач подав заяву згідно якої просить суд справу проводити без його участі , повністю визнає заявлені позивачем вимоги. Від третьої особи виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради, як орган опіки та піклування поступила заява про розгляд справи без участі представника сільської ради. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 01 вересня 2022 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано, що стверджується копією рішення Коломийського міськрайонного суду у справі № 346/4697/16-ц від 04.10.2016 року (а.с. 10). Відповідно до копії довідки №1179 позивач [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] з 16.08.2018 р. по теперішній час. (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітньої: [PERSON] , [INFO] , наведене стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 9), яка проживає з позивачем. Відповідно до копії довідки № 375 неповнолітня особа [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] з 16 серпня 2018 р. по теперішній час. (а.с. 12). Відповідно до характеристики старости Кіданецького старостинського округу Н.Киртока від 23.08.2022 року №23 відносно гр.. [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] яка проживає склад сім`ї слідуючий: Син- [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] .. Скарг на жительку [ADDRESS] гр. [PERSON] від жителів села не поступало, до обов`язків селищної ради відноситься добре. (а.с. 13). Відповідно до акту №11 складеного 23 серпня 2022 року с.Кіданч, складеного старостою Кіданецького старостинського округу Печеніжинської селищної ради Киртокою Надією Михайлівною, яка провела обстеження в господарстві гр.. [PERSON] [INFO] жительки [ADDRESS] про те, що вона проживає та здійснює догляд за дітьми: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Житлово побутові умови задовільні. (а.с. 14). Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб видана уповноваженому власнику (співвласнику, наймачу) житлового приміщення (будинку) гр.. [PERSON] , [INFO] жительці [ADDRESS] , про те, що до складу сім`ї/зареєстрованих/ входять: [PERSON] , заявниця, 25.01.1996, 004944836; [PERSON] , син, 11.05.2020; [PERSON] , дочка, [INFO] ; [PERSON] , дочка, [INFO] . Всього - 4 осіб (а.с. 15). Відповідно до довідки Кіданецької гімназії № 9 від 24.08.2022 р. видана дирекцією Кіданецької гімназії про те, що [PERSON] дійсно займалася навчанням та вихованням дочки, учениці 5 класу гімназії, [PERSON] (а.с. 16). Із змісту висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої особи з позивачем вбачається, що - служба у справах дітей Печеніжинської селищної ради не заперечує щодо визначення місця проживання дитини спільно з матір`ю [PERSON] .. ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 цього Закону). Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення цього Суду «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. V.Оцінка суду Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Виходячи із найкращих інтересів дитини, враховуючи вік малолітньої [PERSON] , [INFO] та беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про необхідність визначити місце проживання спільної дочки сторін разом з матір`ю, оскільки порушення позитивних взаємовідносин дитини з матір`ю може мати негативний вплив на подальший її розвиток. Суд також зазначає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, а також не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому суд також зазначає, що батько дитини має право та обов`язок піклуватися про здоров`я своєї доньки, стан її розвитку, незалежно від того, з ким вона буде проживати, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. На підставі викладеного,

Outcome: approved