Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ті обставини, що його бабі [PERSON] за життя належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,78 га, що розташована на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю серії ІІ-ОД № 038654. [INFO] [PERSON] померла. Позивач зазначає, що є спадкоємцем за заповітом після померлої та прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, проте не може оформити право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт, яким посвідчене право власності померлої на цю земельну ділянку, був втрачений. У зв`язку з цим на теперішній час позивач змушений пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання позовної заяви, в якій просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку № 39/934 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,78 га, яка розташована на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області (раніше Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області), яка належала на праві власності, померлій [PERSON] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 038654, виданого Кодимською райдержадміністрацією 06.04.2004 року на підставі розпорядження від 06.02.2004 року № 94. 19.08.2022 року ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні, а також витребувано докази з Кодимської районної державної нотаріальної контори Одеської області, Відділу №6 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та Подільської районної державної адміністрації Одеської області. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання був своєчасно повідомлений належним чином. При цьому, позивач подав заяву від 16.09.2022 року про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про підтримання заявлених позовних вимог. Представник відповідача Кодимської міської ради Одеської області в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання була своєчасно повідомлена належним чином. При цьому, відповідач також подав до суду клопотання від 16.09.2022 року № 03-17/2587 про розгляд справи за відсутності його представника, в яких також зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,78 га розташована на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 038654, виданого Кодимською районною державною адміністрацією 06 квітня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 103, що підтверджується копією відповідного державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 038654 та листом-повідомленням відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 07.09.2022 року № 9-15-0.1161-1846/340-22. При цьому, суд вважає, що зазначення в зазначеному державному акті по батькові його власника « [INFO] », а не « [PERSON] », є наслідком описки в написанні по батькові допущеної під час його складення і видачі 06.04.2004 року, що в свою чергу підтверджується архівним витягом Подільської районної державної адміністрації № 08-06-02/59 від 23.08.2022 року, відповідно до якого, згідно №п/п 945 додатка до розпорядження Кодимської райдержадміністрації № 94 від 06.02.2004 року, земельна ділянка № [NUMBER] розміром 1,78 га, передавалась безоплатно у власність саме [PERSON] . За життя, а саме 06.09.2019 року, [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала в с. Загнітікв Кодимського району Одеської області, склала заповіт, згідно якого заповіла [PERSON] , [INFO] , усе своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, про що свідчить копія заповіту посвідченого посадовою особою виконавчого комітету Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 46. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 20.04.2021 року, актовий запис № 183. 19.08.2021 року, тобто у строк шість місяців з часу відкриття спадщини, [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] , внаслідок чого була заведена спадкова справа № 246/2021, що підтверджується листом-повідомленням Кодимської районної державної нотаріальної контори від 01.09.2022 року № 386/02-14 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.08.2021 року № 66095270. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1\~і 2\~ст.\~1236\~ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Стаття 1251 ЦК\~України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Аналогічну за своїм змістом норму містить ч.5 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ (в редакції чинній на час складання заповіту 06.09.2019 року), у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбаченні статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. При цьому, у пункті 2 ст. 37 зазначеного Закону передбачено, що у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії як посвідчення заповітів (крім секретних). В свою чергу ч.1 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В свою чергу абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак,\~при відсутності\~правовстановлюючого документа\~на спадкове\~майно \~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~ІІ-ОД\~№ 038654\~від 06.04.2004\~року,\~внаслідок його\~втрати,\~позивач [PERSON] \~позбавлений можливості\~оформити своє\~право на\~прийняту спадщину\~шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується змістом листа-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 14.01.2022 року № 9/02-14. При наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц).\~Відмова в отриманні спадкових прав не постановою нотаріуса, а листом, не може бути перешкодою позивачці для захисту своїх прав у судовому порядку (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 707/1309/15-ц).\~В свою чергу сам відповідний лист нотаріальної контори є фактично відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 613/1289/17). Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved