Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, посилається на наступне: що [INFO] в [ADDRESS] помер [PERSON] . [INFO] в селі Довжок Ямпільського району Вінницької області померла [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] за життя перебували у шлюбі між собою. Після смерті [PERSON] відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР (1963р.), його дружина [PERSON] , як спадкоємиць першої черги за законом фактично вступила в управління та володіння його спадковим майном, однак за життя не встигла оформити його спадщину, але вважається такою, що фактично прийняла спадщину за правилами ст.548 ЦК Української РСР (1963р.). Починаючи з 1998 року позивачка постійно проживала однією сім`єю разом із [PERSON] до дня її смерті, що наступила [INFO] . Проживаючи разом як сім`я, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом господарювали, несли спільні витрати на придбання одягу, ліків, продуктів харчування, іншого побутового майна, надавали один одному як сім`я взаємну допомогу. Після смерті [PERSON] організовували поховання і несли спільні витрати на його поховання, а після смерті [PERSON] позивачка повністю організувала її поховання та несла усі витрати на її поховання. Враховуючи, що до дня смерті позивачка постійно проживала однією сім`єю із [PERSON] тому за правилами ч.3 ст.1268 ЦК України позивачка вважається такою, що фактично прийняла спадщину, а тому немає необхідності визначити додатковий строк для прийняття спадщини за законом. Враховуючи, що позивачка не являється кровним родичем [PERSON] , але вони проживали як одна сім`я по день смерті останньої, тобто останніх п`ять років до часу відкриття спадщини, тому вважає, що має право на спадкування майна, що належало [PERSON] до дня її смерті як спадкоємець четвертої черги за законом. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю) розміром 1.91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), що розташована на території Довжоцької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, яка згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0518239 від 20.11.1997 виданого на підставі Розпорядження Ямпільської РДА №62 від 06.03.1997 до дня смерті належала [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 1.5072 га., кадастровий номер 0525682400030010387, що розташована на території Довжоцької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, яка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №090068 від 29 жовтня 2004 року до дня смерті належала [PERSON] . Зважаючи на те, що на сьогоднішній день лише у судовому порядку можливо встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , факт проживання позивача однією сім`єю не менш як п`ять років із спадкодавцем [PERSON] , тому позивачка вимушена звернутись до суду із цим позовом, оскільки в позасудовому порядку вирішити дані питання не має можливості. Просить суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, що відкрилась [INFO] в [ADDRESS] після смерті її чоловіка - [PERSON] ; встановити факт її проживання із [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS], однією сім`єю, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1998 року по [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 1.91 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), що розташована на території Довжоцької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, яка до дня смерті, на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0518239 від 20.11.1997 виданого на підставі Розпорядження Ямпільської РДА №62 від 06.03.1997 належала [PERSON] , померлому [INFO] в [ADDRESS], та яку за життя в порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР (1963р.) фактично прийняла у спадок як спадкоємець першої черги за законом його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS]; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку, площею 1.5072 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Довжоцької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області кадастровий номер 0525682400030010387, яка до дня смерті на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №090068 від 29 жовтня 2004 року належала [PERSON] , яка померла [INFO] в [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному об`ємі. Представник відповідача Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву за вхід.№5186 від 26.09.2022, в якій просить суд справу слухати в його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Заяви, клопотання: клопотання позивача про виклик та допит свідків, заява представника відповідача про розгляд справи в його відсутність. Інші процесуальні дії у справі: 14.09.2022 відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 27.09.2022 року на 13 годину 00 хвилин, задоволення клопотання позивача про виклик і допит свідків, задоволено заяву представника відповідача про розгляд справи за його відсутності, про що постановлені ухвали окремими процесуальними документами та без виходу суду до нарадчої кімнати. Згідно з ч.ч.3-4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд заслухавши пояснення сторін, показання свідків, а також вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку: Із показань свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] даних ними у судовому засіданні судом встановлено, що за життя [PERSON] прийняла спадщину в порядку спадкування за законом, що відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON] , а також те, що позивач проживала однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] із 1998 року по 27 вересня 2006 року Із копії паспорта громадянина України судом встановлено, що позивач народилася [INFO] у [ADDRESS], там і зареєстрована. Із копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 28.09.2006 судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у [ADDRESS]. Із копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0518239 судом встановлено, що він виданий члену колективного сільськогосподарського підприємства «Передовик» села Довжок Ямпільського району Вінницької області [PERSON] на підставі рішення Ямпільської РДА від 06.03.1997 № 62. Із копії Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №090068 судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,5072 га (кадастровий номер земельної ділянки 0525682400030010387, яка розташована на території Довжоцької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, і яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі розпорядження Ямпільської РДА від 12.12.2003 №300. Із довідки №05-32/194 від 06.09.2022 виданої відділом №4 у Могилів-Подільському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області судом встановлено, що станом на 06.09.2022 вартість земельної частки (паю) розміром 1.91 ум.кад.га., згідно камулятивних коефіцієнтів індексації 1.499 становить 45869 грн. 40 коп., а вартість земельної ділянки площею 1.5072 га. становить 96786 грн. 00 коп. Із довідки №14 від 21.04.2008 виданої виконкомом Довжоцької сільської ради Ямпільського району Вінницької області судом встановлено, що [PERSON] дійсно хоронила [PERSON] , яка померла [INFO] , проводила поминки і встановила на могилі померлої надгробний пам`ятник. Із Довіреності виданої в [ADDRESS] від 15.02.2006 судом встановлено, що [PERSON] для виконання договору доручення цією довіреністю уповноважує [PERSON] бути її представником в державних, громадських та інших підприємствах. Довіреність видана строком на один рік дійсна до 15.02.2007. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №70062814 від 19.09.2022 судом встановлено, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заведення спадкових справ та видачі свідоцтв про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті [PERSON] . Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №70062828 від 19.09.2022 судом встановлено, що у Спадковому реєстрі відсутня інформації щодо заведення спадкових справ та видачі свідоцтв про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті [PERSON] . Окрім того, з копії запису Акта про смерть №17 від 22.04.1997 встановлено, що [INFO] в [ADDRESS] помер [PERSON] . З копії запису Акта про шлюб №21 від 27 серпня 1956 року встановлено, що [PERSON] одружилася з [PERSON] взявши прізвище після шлюбу « [PERSON] ». Перевіривши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно вимог ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Пунктом 1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР було визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] в [ADDRESS], тому вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON] відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР є спадкоємцем першої черги за законом. Інші спадкоємці, яким би належало право на частку у спадщині немає. Отже, належне спадкодавцю [PERSON] право на земельну частку (пай) серії ВН №0518239 площею 1,91 в ум.кад.га, успадкувала [PERSON] , однак нотаріально не оформила та не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Приписами ст.524 ЦК УРСР та ст.3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року №666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Також дослідивши докази, що є у справі, суд вважає встановленим, що дійсно [PERSON] , [INFO] , проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] у [ADDRESS], однією сімєю з 1998 року по день смерті останньої, а саме по [INFO] , тобто згідно ст.1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом. Інші спадкоємці відсутні. Встановлення цього факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки їй необхідно привести у відповідність документи для оформлення спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Разом з тим, суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст.55 Конституції України, ст.15 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , у порядку спадкування за законом. Також встановлено, що відповідно до ст.1268 ЦК України після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у [ADDRESS], спадщину фактично прийняла позивач [PERSON] , [INFO] , так як остання проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї. Таким чином, враховуючи вищевикладене, сумнівів у тому, що, позивач вважається такою, що прийняла спадщину у суду не виникає, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1264 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна померлої [PERSON] . Враховуючи ту обставину, що ніхто із спадкоємців померлої не претендує на спадщину після її смерті, окрім [PERSON] , ті обставини справи, які визнані сторонами, у порядку ст.82 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, суд вважає встановленими обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача, і тому позов підлягає задоволенню. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст.524, 525, 526, 529, 548, 549 ЦК УРСР (в ред.1963 р), ст. 1264 ЦК України.

Outcome: approved