Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

У вересні 2021 року позивач через свого представника - адвоката Валенко К.П. звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, у якому просить визнати та скасувати наказ Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (далі - ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод») №710 від 31.08.2021 року «Про заходи реагування щодо несвоєчасної виплати заробітної плати», яким [PERSON] звільненого з посади головного бухгалтера, визнати на скасувати наказ ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» №1050к про припинення трудового договору від 31 серпня 2021 року, поновити [PERSON] на посаді головного бухгалтера ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» з 31 серпня 2021 року, стягнути із ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на користь [PERSON] суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що наказом №523к від 30.04.2021 року, за підписом т.з.п. Генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON], [PERSON] переведено на посаду головного бухгалтера з 30.04.2021 року по 31.12.2021 року за його заявою, на умовах строкового трудового договору, укладеного 30.04.2021 року між ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» та [PERSON] 30.08.2021 року наказом №707 «Про оголошення догани» за підписом в. о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення ст. 7 Закону України «Про електронний цифровий підпис», п. 1.4, 2.10 посадової інструкції головного бухгалтера від 02.02.2021 року, з даним наказом позивач ознайомився 31.08.2021 року. 31.08.2021 року наказом №708 «Про оголошення догани» за підписом в. о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення п. 2.8 та п. 2.17 посадової інструкції головного бухгалтера від 02.02.2021 року, з даним наказом позивач ознайомився 31.08.2021 року. 31.08.2021 року наказом №709 «Про оголошення догани» за підписом в. о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення п. 2.1, п. 2.4, п. 2.6, п. 2.19 посадової інструкції головного бухгалтера від 02.02.2021 року, з даним наказом позивач ознайомився 31.08.2021 року. 31.08.2021 року наказом №710 «Про заходи реагування щодо несвоєчасної виплати заробіної плати» за підписом в. о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за порушення п. 2.7, п. 2.8, п. 2.13, п. 2.17 посадової інструкції головного бухгалтера від 02.02.2021 року, з даним наказом позивач ознайомився 31.08.2021 року. 31.08.2021 року наказом №1050к «Про припинення трудового договору» за підписом в. о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON]. [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» за систематичне невиконання без поважних причин обов?язків, покладених на нього трудовим договором, з даним наказом позивач ознайомився 31.08.2021 року. Вважає, що оскільки він звернувся із рядом службових записок щодо порушень керівництвом ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» вимог законодавства, набув статусу викривача, в розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», відносно нього було ініційовано службові розслідування, одночасно застосовано ряд дисциплінарних стягнень з подальшим його звільненням з формальних, необґрунтованих підстав, що свідчить про незаконне та грубе порушення трудових прав позивача. Оскільки, позивач не погоджується з наказами ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» щодо застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді доган та звільнення, вважає накази незаконними, неправомірними та такими, що спичинили грубе порушення його прав та законних інтересів, звертається до суду із вказаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву, та встановлено третій особі строк на подання пояснень щодо позову протягом десяти днів із дня отримання ухвали про відкриття провадження (а.с. 96, т. 1). Копії ухвали від 29.09.2021 року було направлено на адреси сторін, крім того відповідачу та третім особам було направлено копію позовної заяви з додатками (а.с. 97, т. 1). 27.10.2021 року від представника відповідача - адвоката Воловик М. О. надійшла заява проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у якій останній просив розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання (а.с. 123-130, т. 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.10.2021 року у задоволення клопотання (заяви) представника відповідача - адвоката Воловик М. О. про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», третя особа: Акціонерне товариство «Українська залізниця», про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено (а.с. 131, т. 1). 25.11.2021 року від представника позивача - адвоката Валенко К. П. надійшло клопотання про розгляд справи за участі сторін, яке передано судді 29.11.2021 року (а.с. 183, т. 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від від 03.12.2021 року здійснено перехід з розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», третя особа: Акціонерне товариство «Українська залізниця», про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку спрощеного провадження - в розгляд справи за правилами загального прозовного проваження та призначено підготовче судове засідання у справі (а.с 186, т. 1). 30.12.2021 року через канцелярію суду надійшли письмові пояснення третьої особи, у яких зокрема зазначено, що твердження [PERSON] , що його звільнення пов?язано з повідомленням про можливі факти корупційних правопорушень зроблено виключно на особистих припущеннях, не має жодного доказого підтвердження, є необґрунтованим, хибним та суперечить фактам, викладеним самим же позивачем у позовній заяві (а.с. 204-212, т .1). 12.01.2022 року надійшла відповідь позивача на пояснення третьої особи, у якій зазначено, що позиція АТ «Українська залізниця» непослідовна, суперечить заявленій раніше позиції, не ґрунтується на чинному законодавстві, а тому не має жодного значення для вирішення спору (а.с. 215-223, т. 1). 13.01.2022 року надійшов відзив відповідача, у якому останній просить відмовити у задоволенні позову з пістав, викладених у ньому. Зокрема, у відзиві зазначено, що усі перевірки та виявленні порушення з боку [PERSON] , що стали підставою для винесення оскаржуваних наказів, розпочались ще навіть до моменту отримання (25.08.2021 року) останнім статусу викривача, а, отже, ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» діяло в межах діючого законодавства та виключно в інтересах підприємства. Разом з тим, головного бухгалтера [PERSON] звільнено саме за систематичне невиконання трудових обов?язків, що підтверджується відповідними документами, а не з причин, пов?язаних з повідомленням зазначеною особою про можливі факти корупційних правопорушень. Крім того, [PERSON] лише після отримання наказу про звільнення із займаної посади 31.08.2021 року, після офіційного закінчення робочого дня, надійслав лист щодо згоди на розкриття його, як викривача. А, отже, права [PERSON] , як особи, що має статус викривача з боку ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» не порушувались, у зв`язку з чим, його права та інтереси не підлягають захисту в судовому порядку з поширенням на нього положень та гарантій, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» (а.с.1-56, т. 2). 26.01.2022 року надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що [PERSON] звернувся з повідомленням щодо порушень з боку т.з.п. Генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] до Національного агенства з питань запобігання корупції та АТ «Українська залізниця» до того, як до нього було застосовано дисциплінарні стягнення, тобто таке звернення передувало застосованим до позивача негативних наслідків. Разом з тим, вказує, що відповідачем визнано статус [PERSON] , як викривача (а.с. 68-116, т. 2). 31.01.2022 року представником позивача подано додаткові пояснення, у яких просить долучити додаткові докази до справи та врахувати їх при вирішенні справи по суті (а.с. 188-212, т. 2). 14.02.2022 року надійшли заперечення відповідача, у яких просить відмовити у задоволенні позову, адже права [PERSON] , як викривача з боку ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» не порушувались, оскільки останнього звільнено із займаної посади не з пістав повідомлення ним про корупцію (а.с. 239-247, т. 2). 31.05.2022 року надійшли додаткові пояснення відповідача, якими долучено до матеріалів справи копію трудового договору [PERSON] від 30.04.2021 року. Разом з цим, зазначено, що строк дії трудового договору [PERSON] від 30.04.2021 року закінчився ще 31.12.2021 року, ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» не має наміру та підстав для продовження трудового договору з [PERSON] , що необхідно врахувати у разі задоволення позову (а.с. 17-20, т. 3). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 61, т. 3). У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Валенко К. П. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених в ньому. Зокрема зазначили, що накази щодо застосування до [PERSON] дисциплінарних стягнень у вигляді доган та звільнення є незаконними, неправомірними та такими, що спичинили грубе порушення його прав та законних інтересів, ініційовані з формальних підстав, оскільки позивач є викривачем. Представник відповідача - адвокат Лаврищев В.В. у судовому засіданні просив відмовити у задовленні позову, оскільки права позивача, як викривача з боку відповідача не порушувались, оскільки останнього звільнено із займаної посади не з пістав повідомлення ним про корупцію. Представник третьої особи - адвокат Редевич О.М. у судовому засіданні надала пояснення, зазначила, що позов є безпіставним та не підлягає задволенню. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, 30.04.2021 року між [PERSON] та ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» укладено трудовий договір, строк дії якого з 30.04.2021 року по 31.12.2021 року (а.с. 42-44, т. 1). Пунктом 3.1 вказаного Трудового договору визначено, що працівник зобов`язується додержуватись Правил внутрішнього трудового розпорядку Роботодавця. Пунктом 5.1 Трудового договору у випадку невиконання чи неналежного виконання обов`язків, передбачених трудовим договором, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та зазначеного трудового договору. Відповідно до п. 6.3 Трудового договору, працівника може бути звільнено з посади, а трудовий договір розірвано з ініціативи Роботодавця до закінчення терміну його дії з підстав, передбачених Кодексом законів про працю. Наказом №523к від 30.04.2021 року, за підписом т.з.п. Генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON], [PERSON] переведено на посаду головного бухгалтера з 30.04.2021 року по 31.12.2021 року за його заявою, на умовах строкового трудового договору, з повним робочим тижнем (а.с. 44, т. 1). 20.08.21 року наказом №687 «Про оголошення догани» за підписом в. о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення пп. 3.1.4, п. 5.2 «Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства» та п. 2.21 розділу 2 «Обов?язки головного бухгалтера» та п. 4.2 розділу «Відповідальність головного бухгалтера» посадової інструкції головного бухгалтера від 02.02.2021 року, а саме за порушення трудового розпорядку (прогул), з даним наказом [PERSON] ознайомився 20.08.2021 року. Підставою проведення службової перевірки, на підставі якої видано даний наказ, є службова записка начальника відділу економічної безпеки ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] від 16.08.2021 року (а.с. 20, т. 2). 30.08.2021 року наказом №707 «Про оголошення догани» за підписом в. о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення ст. 7 Закону України «Про електронний цифровий підпис», п. 1.4, п. 2.10 посадової інструкції головного бухгалтера від 02.02.2021 року, з даним наказом [PERSON] ознайомився 31.08.2021 року. Підставою проведення службової перевірки, на підставі якої видано даний наказ, є службова записка начальника відділу економічної безпеки ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] від 19.08.2021 року (а.с. 59, т. 1). 31.08.2021 року наказом №708 «Про оголошення догани» за підписом в. о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення п. 2.8 та п. 2.17 посадової інструкції головного бухгалтера від 02.02.2021 року, з даним наказом [PERSON] ознайомився 31.08.2021 року. Підставою проведення службової перевірки, на підставі якої видано даний наказ, є службова записка начальника відділу економічної безпеки ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] від 05.08.2021 року та директора з персоналу [PERSON] від 31.08.2021 року (а.с. 60, т. 1). 31.08.2021 року наказом №709 «Про оголошення догани» за підписом в. о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення п. 2.1, п. 2.4, п. 2.6, п. 2.19 посадової інструкції головного бухгалтера від 02.02.2021 року, з даним наказом [PERSON] ознайомився 31.08.2021 року. Підставою проведення службової перевірки, на підставі якої видано даний наказ, є службова записка директора безпеки ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] від 19.08.2021 року (а.с. 61, т. 1). 31.08.2021 року наказом №710 «Про заходи реагування щодо несвоєчасної виплати заробіної плати» за підписом в. о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за порушення п. 2.7, п. 2.8, п. 2.13, п. 2.17 посадової інструкції головного бухгалтера від 02.02.2021 року, з даним наказом [PERSON] ознайомився 31.08.2021 року. Підставою проведення службової перевірки, на підставі якої видано даний наказ, є службова записка начальника фінансового відділу ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON]. від 25.08.2021 року (а.с. 62, т. 1). 31.08.2021 року наказом №1050к «Про припинення трудового договору» за підписом в. о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON]. [PERSON] звільнено з посади головного бухгалтера ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, з даним наказом [PERSON] ознайомився 31.08.2021 року (а.с. 63, т. 1). 25.08.2021 року [PERSON] звернувся до Голови правління АТ «Українська залізниця» із заявою щодо можливих порушень т.в.о. Генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] фінансово-господарської дисципліни (а.с. 83-84, т. 1). Листом від 01.09.2021 року №АЦК-15/13 за підписом заступника директора Комплаєнс та антикорупційного офісу АТ «Українська залізниця» [PERSON] повідомлено [PERSON] , що за результатом його повідомлення від 25.08.2021 року щодо можливих порушень т.в.о. Генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON]. фінансово-господарської дисципліни прийнято рішення щодо необхідності перевірки даної інформації шляхом ініціювання спеціальної перевірки ревізійною комісією ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод». Також, [PERSON] направлено пам?ятку викривача (а.с. 85-86, т. 1). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ч. 1 ст. 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На підставі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Перш ніж винести працівникові догану чи звільнити його роботодавець повинен отримати від нього письмові пояснення з приводу вчиненого дисциплінарного правопорушення. Якщо на підставі такого пояснення працівника роботодавець дійде висновку, що дисциплінарний проступок дійсно мав місце і відсутні будь-які обставини, які можна було б вважати такими, що виключають притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, то роботодавець видає наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами та доповненнями), за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України). У пункті 22 вищевказаної постанови роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця. Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. При звільненні працівника на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України необхідно враховувати, що на працівника покладаються обов`язки, які складають зміст його трудової функції, а також обов`язок додержуватись внутрішнього трудового розпорядку, який встановлено законодавством та локальними нормативними актами. Верховний Суд у постанові від 25.06.2018 року у справі №714/395/17 висловив правовий висновок, який полягає в тому, що систематичне порушення трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України суд зобов`язаний перевірити всі накази про накладення дисциплінарного стягнення, які ввійшли в систему для звільнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установленому законом порядку. Лише правомірно накладені стягнення можуть ураховуватись і бути підставою для звільнення працівника за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Щодо наказу №687 від 20.08.2021 року «Про оголошення догани» за підписом в.о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON]., суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що 16.08.2021 року відділом економічної безпеки проведено вибіркову перевірку додержання вимог «Правил внутрішнього трудового розпорядку на ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» в частині дотримання робочого часу, за результатами якої начальником відділу економічної безпеки [PERSON]. було складено службову записку. Згідно зазначеної службової записки виявлені факти систематичного порушення вимог «Правил внутрішнього трудового розпорядку ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» з боку головного бухгалтера [PERSON] , який 11.06.2021 року, 18.06.2021 року, 02.07.2021 року, 09.07.2021 року та 16.07.2021 року самовільно залишав своє робоче місце та був відсутній на робочому місці більше трьох годин поспіль без поважних причин, що підтверджується розруківками даних ситеми контролю доступу «STOP-Net» (а.с. 17, т. 2). Факт відсутності на робочому місці підтведжено [PERSON] у пояснювальній записці від 17.08.2021 року (а.с. 23, т. 2) та не спростовано у судовому засіданні. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів, на підтвердження поважності причин відсутності на робому місці. За результатами зазначеної службової перевірки наказом №687 від 20.08.2021 року оголошено догану. Разом з цим, як встановлено у судовому засіданні та підтверджено поясненнями учасників справи, даний наказ не оскаржено, строк на його оскарження закінчився, із позовом про його скасування позивач до суду не звертався, на даний час зазначений наказ є чинним. Щодо наказу №707 від 30.08.2021 року «Про оголошення догани» за підписом в.о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON]., суд зазначає наступне. Встановлено, що 18.08.2021 року на ім`я в.о.генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON] надійшла службова записка від керівника департаменту з економіки та фінансів [PERSON] щодо неможливості проведення перевірки наявності умов зберігання ключів ЕЦП, а саме у головного бухгалтера [PERSON] , оскільки останнім не надано відповідну інформацію (а.с. 27, т. 2). Як зазначено в пояснювальній записці [PERSON] від 20.08.2021 року, ним було передано ключ ЕЦП директору з безпеки [PERSON] , оскільки в період із 09.08.2021 року по 13.08.2021 року він був відсутній на робочому місці внаслідок тимчасової непрацездатності (а.с. 20-21, т. 2). Проведеною відділом економічної безпеки службовою перевіркою щодо захисту інформації, запропоновано притягнути головного бухгалтера [PERSON] до дисицплінарної відповідальності та розглянути питання щодо його відповідності займаній посаді (а.с. 20, т. 2). За результатами зазначеної службової перевірки наказом №707 від 30.08.2021 року оголошено догану. Разом з цим, як встановлено у судовому засіданні та підтверджено поясненнями учасників справи, даний наказ не оскаржено, строк на його оскарження закінчився, із позовом про його скасування позивач до суду не звертався, на даний час зазначений наказ є чинним. Щодо наказу №708 від 31.08.2021 року «Про оголошення догани» за підписом в.о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON]., суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що на підставі службової записки відділу економічної безпеки від 05.08.2021 року, за дорученням керівництва, відділом по роботі з персоналом організовано та проведено службову перевірку щодо фактів порушень вимог табельного обліку, як робітниками, так і керівниками підрозділів ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (а.с. 30, т. 2). Відповідно до службової записки від 31.08.2021 року відділом з персоналу, в порушення вимог Положення по веденню табельного обліку на ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» та Посадової інструкції головного бухгалтера, виявлено суттєві недоліки щодо ведення та складання табелів обліку робочого часу у відділі бухгалтерії (а.с. 29, т. 2). Таким чином, за результатами зазначеної службової перевірки наказом №708 від 31.08.2021 року [PERSON] оголошену догану, у зв`язку із порушенням посадової інструкції та Положення по веденню табельного обліку на ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод». Разом з цим, як встановлено у судовому засіданні та підтверджено поясненнями учасників справи, даний наказ не оскаржено, строк на його оскарження закінчився, із позовом про його скасування позивач до суду не звертався, на даний час зазначений наказ є чинним. Щодо наказу №709 від 31.08.2021 року «Про оголошення догани» за підписом в.о. генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON]., суд зазначає наступне. 25.08.2021 року за дорученням керівництва відділом економічної безпеки ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» організованого та проведено службову перевірку стосовно повноти та своєчасності виконання наказів №375 та №376 від 24.05.2021 року, виданих т.з.п. Генерального директора [PERSON] за результатами розгляду звіту ревізійної комісії ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод». За результатами вказаної перевірки складено службову записку від 31.08.2021 року щодо невиконання окремих пунктів вказаних наказів [PERSON] та запророновано притягнути останнього до дисциплінарної відповідальності (а.с. 33, т. 2), якому в подальшому оголошену догану наказом №708 від 31.08.2021 року. Разом з цим, як встановлено у судовому засіданні та підтверджено поясненнями учасників справи, даний наказ не оскаржено, строк на його оскарження закінчився, із позовом про його скасування позивач до суду не звертався, на даний час зазначений наказ є чинним. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Суд, перевіривши накази про накладення дисциплінарного стягнення №687 від 20.08.2021 року, №707 від 30.08.2021 року, №708 від 31.08.2021 року та №709 від 31.08.2021 року в сукупності наданих сторонами доказів, які ввійшли в систему для звільнення, а саме оскаржуваних наказів №710 та №1050к від 31.08.2021 року, яким звільнено [PERSON] із посади головного бухгалтера, приходить до висновку, що вказані накази є приняті правомірно, відповідачем доведено факти порушення трудової дисципліни та невиконання своїх трудових обов`язків позивачем, разом з тим, накази є чинними та не оскаружувались позивачем. Щодо наказів №710 та №1050к від 31.08.2021 року, то суд вважає, що дані накази є правомірними, принятими з врахуванням норм чинного законодавства, відповідачем доведено факти систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та те, що до позивача раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у вигляді доган. Що стосується посилання позивача, що оскільки він звернувся із рядом службових записок щодо порушень керівництвом ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» вимог законодавства, набув статусу викривача, в розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», відносно нього було ініційовано службові розслідування, одночасно застосовано ряд дисциплінарних стягнень з подальшим його звільненням з формальних, необґрунтованих підстав, а тому при його звільненні були порушені гарантії державного захисту викривачів, суд зазначає наступне. Державний захист осіб, які надають допомогу в запобіганні і протидії корупції встановлено статтею 53 Закону України «Про запобігання корупції». Особа, яка надає допомогу в запобіганні і протидії корупції (викривач), - особа, яка за наявності обґрунтованого переконання, що інформація є достовірною, повідомляє про порушення вимог цього Закону іншою особою (ч. 1 ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції»). Відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції» особа або член її сім`ї не може бути звільнена чи примушена до звільнення, притягнута до дисциплінарної відповідальності чи піддана з боку керівника або роботодавця іншим негативним заходам впливу (переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) або загрозі таких заходів впливу у зв`язку з повідомленням нею про порушення вимог цього Закону іншою особою. Водночас такий імунітет не є абсолютним та має певні межі. В першу чергу, повинен бути наявним зв`язок між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою. Наступною обставиною, що свідчить про наявність у викривача імунітету, є те, що ним повинно бути повідомлено про порушення саме Закону України «Про запобігання корупції», а не іншого закону і саме тих вимог, які ним визначені, у тому числі встановлені ним заборони і обмеження. Ще одним обов`язковим елементом, за наявності якого особа отримує імунітет викривача, є застосування до нього, негативних заходів впливу, перелік яких не є вичерпним. Під негативним заходом впливу може розумітись також і позбавлення або обмеження певного права викривача в порівнянні з іншими працівниками. Наприклад, відмова йому в наданні відпустки в іншому місяці, ніж це передбачено графіком відпусток, в той час як іншим працівникам в такому праві відмовлено не було. Про наявність зв`язку між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою може свідчити, зокрема, але не виключно такі обставини: певна послідовність подій (спочатку повідомлення особою про факти корупції, потім - застосування до викривача негативних наслідків, а не навпаки); наближеність в часі цих подій (застосування негативних наслідків до викривача відбулось незадовго після повідомлення ним про факти корупції); наявність різного роду погроз до викривача після повідомлення ним про факти корупції; відсутність в минулому (до моменту повідомлення) претензій до працівника, в тому числі й з боку осіб, про корупційні діяння яких ним повідомлено. Перевірка наявності чи відсутності наведених обставин дасть змогу стверджувати про відсутність чи наявність причинного зв`язку між виданням спірних наказів із діяльністю позивача, як викривача. У постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року в справі № 826/3388/18 (провадження № К/9901/11406/19) зроблено висновок, що викривач набуває такого статусу з моменту, коли він здійснив всі залежні від нього дії для повідомлення про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, щоб відповідна інформація надійшла до адресата. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач звернувся до спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції щодо можливих порушень керівництвом ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» вимог законодавства у 25.08.2021 року, а службові перевірки щодо виконання позивачем трудової дисципліни, за результатами яких були прийняті відповідні накази, інціювались 05.08.2021 року, 16.08.2021 року, 18.08.2021 року, 25.08.2021 року, а саме до звернення позивача щодо можливих порушень т.в.о. Генерального директора ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» [PERSON]. фінансово-господарської дисципліни. Разом з тим, суд бере до уваги, що ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» дізналось про статус [PERSON] , як викривача, як і сам позивач, лише 01.09.2021 року, а, отже, після звільнення [PERSON] 31.08.2021 року з посади головного бухгалтера, що підтверджується листом від 01.09.2021 року №АЦК-15/13 за підписом заступника директора Комплаєнс та антикорупційного офісу АТ «Українська залізниця» [PERSON], наданим позивачем, інших доказів на підвердження набуття статусу викривача, позивачем не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що звільнення позивача не перебуває у причинному зв`язку із його повідомленнями про можливі вчинення посадовими особами відповідача корупційних правопорушень, а тому посилання [PERSON] на передбачені статтею 53 Закону України «Про запобігання корупції» гарантії щодо заборони звільнення є у даному випадку необґрунтованими. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням проаналізованих правових норм та правових висновків Верховного Суду в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. З боку позивача мало місце неодноразове систематичне неналежне виконання трудових обов`язків, до позивача були застосовані заходи дисциплінарного стягнення у вигляді доган, однак після цього позивачем знову було допущено порушення трудової дисципліни. Позивачем під час розгляду справи не надано доказів на підтвердження того, що накази про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, що послугували її звільненню, винесені з порушенням вимог чинного законодавства. Отже, в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження те, що звільнення позивача було проведено з порушенням чинного законодавства: позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачем порушено трудові права при його звільненні з роботи. Оскільки судом було встановлено, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, правові підстави для задоволення вимоги позивача про його поновлення на роботі відсутні, отже, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Щодо вимог про стягнення із ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на користь [PERSON] суми середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та судових витрат, то останні є похідними, а отже задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку судові витрати віднесені за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed