Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

15.03.2022 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що [INFO] син позивачки [PERSON] , одружився з відповідачкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим керівником державного органу реєстрації актів цивільного стану від 10.09.2005 року . У них народилось двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У 2015 році син із невісткою припинили шлюбно-сімейні відносини, вона залишила його з двома дітьми, виїхала жити в Дніпропетровську область. Син позивачки звернувся до суду з позовною заявою про розірваня шлюбу \\справа № 299\\1342\\15-ц\\. Ухвалою Виноградівського районного суду від 09.11.2015 року його заяву залишено без розгляду із-за неявки в судове засідання. У матеріалах цивільної справи 299\\1342\\15-ц є довідка з Державної міграційної служби Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 12.05.2015 року про зняття з реєстрації [PERSON] по [ADDRESS] в зв"язку з вибуттям 17.04.2015 року в м. Дніпропетровськ. З 2015 року позивачці невідомо де знаходиться відповідачка [PERSON] . Вихованням та матеріальним забезпеченням дітей займався їх батько-син позивачки [PERSON] . [INFO] син позивачки [PERSON] помер. Діти проживають зі позивачкою, знаходяться повністю на її утриманні. Позивачка працює прибиральницею в Управлінні багатоквартирними будинками. Діти мають житло, так як проживають зі позивачкою в будинку по [ADDRESS] , що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов від 23.02.2022 року. Молодший онук Янош навчається у Виноградівській ЗОШ I- III ступенів № 2, старший закінчив 9 клас. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. З 2015 року відповідачка ними не цікавиться, ніякі кошти на утримання не надає, не виходить на зв"язок, відсутня будь-яка комунікація з нею. Позивачка зазначає, що в інтересах дітей є доцільним позбавити відповідачку батьківських прав, яка самоусунулася від їх утримання, виховання, спілкування з ними, яка свідомо нехтує своїми обов`язками матері, просила позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно дітей, встановити опіку та стягнути з відповідачки [PERSON] на користь дітей аліменти в розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак її представник адвокат Дидинська Б.М., подала заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання заявленого позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Представник третьої особи орган опіки та піклування Виноградівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, крім того подав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її дітей та призначення позивачки [PERSON] опікуном дітей. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами 1-2, 4 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що [INFO] син позивачки [PERSON] , одружився з відповідачкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим керівником державного органу реєстрації актів цивільного стану від 10.09.2005 року . У них народилось двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У 2015 році син із невісткою припинили шлюбно-сімейні відносини, вона залишила його з двома дітьми, виїхала жити в Дніпропетровську область. Син позивачки звернувся до суду з позовною заявою про розірваня шлюбу \\справа № 299\\1342\\15-ц\\. Ухвалою Виноградівського районного суду від 09.11.2015 року його заяву залишено без розгляду із-за неявки в судове засідання. У матеріалах цивільної справи 299\\1342\\15-ц є довідка з Державної міграційної служби Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області від 12.05.2015 року про зняття з реєстрації [PERSON] по [ADDRESS] в зв"язку з вибуттям 17.04.2015 року в м. Дніпропетровськ. З 2015 року позивачці невідомо де знаходиться відповідачка [PERSON] . Вихованням та матеріальним забезпеченням дітей займався їх батько-син позивачки [PERSON] . [INFO] син позивачки [PERSON] помер. Діти проживають зі позивачкою, знаходяться повністю на її утриманні. Позивачка працює прибиральницею в Управлінні багатоквартирними будинками. Діти мають житло, так як проживають зі позивачкою в будинку по [ADDRESS] , що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов від 23.02.2022 року. Цей будинок належить на праві власності співмешканцю позивачки [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 20.03.2009 року державним нотаріусом. Молодший онук Янош навчається у Виноградівській ЗОШ I- III ступенів № 2, старший закінчив 9 клас. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. З 2015 року відповідачка ними не цікавиться, ніякі кошти на утримання не надає, не виходить на зв"язок, відсутня будь-яка комунікація з нею. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). З висновку органу опіки та піклування Виноградвської міської ради вбачається про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її дітей та призначення позивачки [PERSON] опікуном дітей. Встановлено, що перешкоди для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відсутні, останній свідомо ухиляється від їх виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її дітей та призначення позивачки [PERSON] опікуном дітей. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитинивід 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття, що відповідає вимогам ст. 183 СК України. Визначений судом розмір аліментів може бути згодом збільшений за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених сімейним Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про відшкодування судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved