Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі АТ «Акцент-Банк» або «Позивач») до [PERSON] (далі «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 09 листопада 2016 року між сторонами у справі було укладено договір б/н у формі заяви, відповідно до якого позивач встановлює відповідачу кредитний ліміт. АТ «Акцент-Банк» повністю виконав вимоги Договору, надавши [PERSON] кредит на вказану вище суму. Відповідач зобов`язання за договором виконував не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 11 лютого 2022 року у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 65810,00\~грн., з яких: 48692,74 грн. (заборгованість за кредитом); 17117,26 грн. (заборгованість за відсотками). Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовом надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не з`явився, хоча своєчасно та належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Представником відповідача, адвокатом Погосян М.А. подане клопотання про витребування доказів (виписки руху грошових коштів по карткам відповідача). В цьому ж клопотанні представник просила суд не стягувати з відповідача на користь позивача проценти, оскільки їх розмір не узгоджувався сторонами при підписанні анкети-заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до умов кредитного договору № б/н від 09.11.2016 р., укладеного в формі анкети-заяви, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.\~ У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про\~погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути\~складові його повної вартості відсотки. Однак, в анкеті-заяві від 09 листопада 2016 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення умов щодо процентної ставки за кредитом. Доводи позивача, наведені ним в позовній заяві та в розрахунку позовних вимог про узгодження між сторонами договору розміру процентної ставки, документально не підтверджені. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Тарифи банку і\~Умови та правила надання банківських послуг в «А-Банку»\~як\~невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці\~Тарифи та Умови\~розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву від 09 листопада 2016 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Велика Палата Верховного Суду в своєму рішенні від 03 липня 2019 року по справі №\~342/180/17 (касаційне провадження № 14-131цс19; справа за позовом АК КБ «Приватбанк» про стягнення кредитної заборгованості) вважає, що неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що\~найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні\~запропоновані\~відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що\~встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем\~Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил,\~чи можливості\~використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої\~вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття\~позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Велика Палата Верховного Суду вважає, що надані банком документи, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовій формі процентну ставку за кредитом та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Суд цілком погоджується з зазначеними висновками Великої Палати Верховного Суду і вважає їх такими, що можуть бути застосовані у даній справі, оскільки форма та характер «Умов та правил…» в Приватбанку та в Акцент-Банку є ідентичними. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення процентів не підлягають задоволенню. Стосовно суми основного боргу, суд дійшов наступних висновків. Ухвалою від 13 липня 2022 року було задоволене клопотання представника відповідача та витребувано від позивача виписку про рух грошових коштів по кредитному договору, що є підставою для подання позову. Позивачем на виконання вимог ухвали було направлено до суду відповідні виписки, проаналізувавши які, суд встановив наступне: відповідач [PERSON] за період часу з дня підписання ним анкети-заяви користувався двома банківськими картками: *9539 та [NUMBER] . По кожній цій картці судом здійснено перевірку загальної суми грошових коштів, які відповідач отримав від банку та суми, яку він вніс на картковий рахунок для погашення заборгованості за кредитом. При цьому, судом не враховуються до складу заборгованості за кредитом суми нарахованих відсотків за договором, оскільки, як було зазначено вище, сторони не погоджували процентну ставку при підписанні анкети-заяви. Таким чином, за карткою № [NUMBER] [PERSON] отримав від банку грошові кошти на загальну суму 121857,32 грн., в той час, як за весь період ним було внесено на вказану картку грошові кошти в сумі 121708,11 грн. Тобто, за цією карткою відповідач має заборгованість перед банком на суму 149 гривень 21 копійка. По картці № *7154 відповідач [PERSON] отримав від позивача грошові кошти в сумі 199576,64 грн., в той час як сплатив 161535,38 грн. Тобто, за цією карткою відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 38041,26 грн. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед АТ «Акцент-Банк» становить: 149,21\~грн. + 38041,26 грн. = 38190,47 грн. Саме ця сума заборгованості за кредитом є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати суд розподіляє між сторонами у відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial