Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Кредобанк» 23 листопада 2021 року звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позовна заява мотивована тим, що 06 березня 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-174917 відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 50000,00 грн. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість у сумі 87439,18 грн., з яких: 47182,85 грн. заборгованість за кредитом; 40256,33 грн. заборгованість за відсотками. Також зазначив, що під час укладення договору № CL-174917 від 06.03.2019 та підписанні анкети-заяви на отримання кредиту [PERSON] було зазначено про про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] . Факт шлюбних відносин підтверджується штампом у паспорті [PERSON] про реєстрацію шлюбу з [PERSON] з 01.06.1991, відомості про розірвання шлюбу не зафіксовані, тому на момент укладення кредитного договору відповідачі перебували у шлюбі. З огляду на це [PERSON] є солідарним відповідачем навіть за відсутності окремого договору поруки. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 205/5882/18. В анкеті-заяві [PERSON] підтверджено, що отриманий кредит є дрібним побутовим правочином та не потребує згоди другого з подружжя. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-174917 від 06 березня 2019 року в загальному розмірі 87439 грн 18 коп, що складається з заборгованості за тілом кредиту 47182 грн 85 коп.; заборгованості за відсотками - 40256 грн 33 коп, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8743,91 грн. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 06 грудня 2021 року справу передано за підсудністю до Солонянського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2022 року відкрито провадження у справі. Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05.09.2022 року до участі у справі залучено Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», як правонаступника позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» у зв`язку з заміною кредитора у зобов`язанні. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином, від отримання кореспонденції суду спершу відмовились, в подальшому конверти повертались до суду з відміткою про відсутність адресату за вказаною адресою. Суд,\~відповідно до\~ст.\~223\~ЦПК України,\~розглядає справу\~у відсутність\~учасників справи\~на підставі\~матеріалів справи\~та згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд,\~дослідивши\~матеріали\~справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 01 березня 2019 року [PERSON] підписано анкету-заяву № CL-174917 на отримання готівкового кредиту, якою [PERSON] зазначив бажану суму кредиту для рефінансування, надав відомості про себе, зокрема, про перебування у шлюбі з [PERSON] та зазначив, що суму отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, що не потребує згоди другого з подружжя. Факт наявності зареєстрованого шлюбу підтверджується штампом у паспорті [PERSON] на а.10 паспорту зазначено що 01.16.1991 зареєстровано шлюб з [PERSON] , 1971 р.н. 6 березня 2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-174917. Відповідно до п. 1 договору№ CL-174917 від 06.03.2019 банк зобов`язався надати надати у власність позивальника грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язався використати кредит на цілі, вказані в кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Кредит надано виключно на цілі визначені в кредитному договорі. Відповідно до п. 2 договору договору№ CL-174917 від 06.03.2019 [PERSON] отримав 06.03.2019 кредит в сумі 50000 грн. на строк 60 місяців терміном до 05.03.2024 на наступні цілі: - на поточні потреби 14370,71 грн.; - на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «Ідея Банк» 11276,73 грн.; - на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «АЛЬФА-БАНК» 19541,24 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «АКБ «КОНКОРД» 4811,32 грн. Погашення заборгованості здійснюється на підставі графіку платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту, згідно додатку №1, який є невід`ємною частиною договору. Згідно меморіальних ордерів від 06.03.2019 на виконання умов укладеного договору CL-174917 від 06.03.2019 АТ Кредобанк» було перераховано 14370,71 грн., 11276,73 грн., 19541,24 грн. та 4811,32 грн. Згідно відомостей про рух коштів по рахунку [PERSON] , в період з 06.03.2019 по 07.09.2021 відповідач [PERSON] отримавши кредит частково повернув кошти. 14 червня 2021 року відповідачу [PERSON] було направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту CL-174917 від 06.03.2019 [PERSON] станом на 07.09.2021 заборгованість відповідача [PERSON] за вказаним договором становить 87439,18 грн. та складається з 47812,85 грн. заборгованість за кредитом та 40256,33 грн. заборгованість за відсотками. Згідно договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав забезпечувальними договорами №2 від 21.12.2021 АТ «Кредобанк» відступив ТОВ РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» права вимоги в повному обсязі за плату під фінансування від ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло від АТ «Кредобанк» права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату. Згідно додатку №1 під №677 зазначено кредитний договір № CL-174917 від 06.03.2019 позичальником в якому є [PERSON] , розмір заборгованості за кредитним договором станом на час переходу права вимоги 21.12.2021 становить 95137,97 грн. Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється, зокрема, договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за кредитним договором CL-174917 від 06.03.2019 виконав в повному обсязі, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого у нього станом на 07.09.2021 виникла заборгованість у зазначеній банком сумі 87439,18 грн., з яких: 47182,85 грн. заборгованість за кредитом; 40256,33 грн. заборгованість за відсотками. Після звернення АТ «Кредобанк» до суду, право вимоги за укладеним з [PERSON] кредитним договором № CL-174917 від 06.03.2019 від АТ «Кредобанк» перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», яке залучено до участі у справі в якості правонаступника. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. За викладених вище обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 87439,18 грн., за укладеним з АТ «Кредобанк» кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 07.09.2021 в розмірі 87439,18 грн. Вирішуючи питання про солідарне стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] , суд виходить з такого. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові постанові Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 205/5882/18. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] отримав кредит на поточні потреби та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості у банках, доказів використання отриманих кредитних коштів в інтересах сім`ї позивачем суду не надано. Єдиною підставою для стягнення заборгованості солідарно з дружини [PERSON] є факт перебування його в шлюбі з 1991 року та відсутність відомостей про розірвання шлюбу. Як встановлено судом, договору поруки [PERSON] не укладала, отриманий кредит є дрібним побутовим правочином, отриманий на поточні потреби та з метою рефінансування наявних кредитів [PERSON] , доказів використання кредитних коштів в інтересах сім`ї суду не надано, тому правові підстави для солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] відсутні. За таких обставин, в задоволенні позовних вимог до [PERSON] необхідно відмовити. Позивачем також заявлено вимоги про розподіл судових витрат, зокрема 2270 грн. судового збору та 8743,91 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В матеріалах справи наявні Договір про надання правової допомоги, укладений 11.02.2019 між АТ «Кредобанк» і Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС і ПРАВА», Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000531 від 30.11.2018 та Довіреність №11821 від 30.12.2020. Разом з цим, доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надано не було, тому в стягненні 8743,91 грн. витрат на професійну правничу допомогу суд відмовляє за недоведеністю. Отже, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні вимог до [PERSON] відмовлено, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір 2270 грн.

Outcome: partial