Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошті за договором позики в розмірі 5900 доларів США, проценти за користування грошовими коштами у розмірі 9558 доларів США, 3 % річних від простроченої суми у розмірі 38514 грн. 24 коп. Позов обґрунтований такими обставинами. 10 березня 2017 року сторони уклали в усній формі договір позики, відповідно до якого позивач позичила відповідачу грошові кошти в розмірі 5900 доларів США строком до липня 2018 року зі сплатою 3% на місяць за користування позикою, про що відповідачем було складено відповідну розписку. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, суму позики не повернула, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися за захистом свої прав до суду. Стороною позивача подано до канцелярії суду із підтриманням позовних вимог та розглядом справи у відсутність сторони позивача. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, в судові засідання не з`являлась, про причину неявки не повідомила. В матеріалах справи міститься заява представника відповідача із запереченнями проти позову. В обґрунтування заперечень зазначено, що [PERSON] разом із своїм чоловіком повернули позивачу грошові кошти, отримані в борг шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача. Після повернення грошових коштів позивач не повернула розписку відповідачу, пославшись на те, що вона її загубила. Також відповідач стверджує, що фактично грошові кошти брались у борг в 2013 та 2014 рока, однак розписка була датована 10 березня 2017 року. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання позики, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Як встановлено судом, 10 березня 2017 року [PERSON] надала\~ [PERSON] розписку\~про те,\~що вона\~позичила у\~ [PERSON] грошові кошти в розмірі: 01.07.2013 року 1500 доларів США; 04.11.2013 року 1500 доларів США; 08.01.2014 року 900 доларів США; 20.05.2014 року 1000 доларів США; 18.06.2014 року 1000 доларів США зі сплатою 3% на місяць за користування позикою, до липня 2018 року (а. с. 15-16). Доказів виконання зобов`язання за договором позики відповідачем матеріали справи не містять. Сума боргу відповідача становить 5900 доларів США. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами за період з березня 2017 року по квітень 2021 року у розмірі 9558 доларів США (177 дол. США х 54 міс.) та 3% річних за період з 01 серпня 2018 року по 08 вересня 2021 у розмірі 38514 грн. 24 коп. З вказаними розрахунками суд погоджується та вважає їх здійсненими за вірною формулою (С х 3 х Д : 365 6\~100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що боргові зобов`язання виконанні шляхом зарахування на рахунок позивача грошових коштів, так як вони не підтвердженні належними доказами та спростовуються матеріалами справи. З огляду\~на викладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~ до\~ [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, відповідно до платіжних квитанцій (а. с. 1, 2) в розмірі 7122 грн. 14 коп., який покладається на відповідача.

Outcome: approved