Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. У вересні 2020 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНТАРГЕТ» з позовною заявою до [PERSON] «про стягнення заборгованості» в якій просять суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за Договором надання коштів у позиву, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Microcash» № 23239 від 23.12.2018 року у розмірі 63455,85 гривень, яка складається з заборгованість по кредиту у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок, заборгованості по відсоткам у сумі 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень 00 копійок; заборгованість по простроченим відсоткам у розмірі 58650 (п`ятдесят вісім тисяч шісток п`ятдесят) гривень 00 копійок; 3 % річних від простроченої суми у розмірі 141 (сто сорок одна) гривня 87 копійок; заборгованість з урахуванням індексу інфляції у розмірі 133 (сто тридцять три) гривні 98 копійок а також витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. 2.Позиція сторони позивача. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 23 грудня 2018 року між позивачем, ТОВ «ФІНТАРГЕТ» (Кредитодавець за договором) та відповідачем, [PERSON] (Позичальник за договором) був укладений договір надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Microcash» за № 23239 (далі - Договір), який підписаний у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до п. 1.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику фінансовий кредит в тимчасове, строкове, платне користування (надалі по тексту - «кредит», «позика», «кредитні кошти») у національній валюті України на загальну суму, яка визначається в Додатку № 1 (Заява-приєднання до Договору надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Microcash», далі - Додаток № 1 або Заява-приєднання), а Позичальник зобов`язується повернути вчасно кредит та сплатити проценти за користування ним у розмірах, що визначені у Додатку № 1. Згідно п.1.2. Договору кредит надається Позичальнику шляхом перерахування грошових коштів на рахунок банківської платіжної картки Позичальника, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті Кредитодавця. Відповідно до Розділу 4 Додатку № 1 грошові кошти надані Позичальнику на наступних умовах: сума кредиту (загальний розмір наданого кредиту): 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок) гривень. Строк надання Кредиту з 23.12.2018 по 22.01.2019 на 30 (тридцять) календарних днів. Проценти (процентна ставка) за користування Кредитом: проценти нараховуються на суму Кредиту (а у разі часткового погашення - на непогашену частину) та встановлюються у розмірі 1,7 (один цілих сім десятих) процента в день. Процентна ставка є фіксованою. Додаткові проценти за прострочення заборгованості за Кредитом встановлюються у розмірі 3,4 (три цілих чотири десятих) проценти в день. Повернення Кредиту (сума Кредиту та проценти за користування ним) здійснюється не пізніше останнього дня користування Кредитом, а саме: 22.01.2019. Даний Договір укладений з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Виконання Кредитодавцем обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 3000,00 грн. Позичальнику підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 07.08.2020 № 85/08. Проте відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті суми кредиту, процентів за користування ним та процентів за прострочення терміну повернення коштів. Отже, станом на 20.08.2020 року (дата подання, відправлення позову), прострочена заборгованість Позичальника становить 63 455,85 (шістдесят три тисячі чотириста п`ятдесят п`ять гривень 85 копійок) гривень, яка складається з таких сум: заборгованість по кредиту 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок) гривень; заборгованість по відсоткам 1530,00 (одна тисяча п`ятсот тридцять гривень 00 копійок) гривень; заборгованість по простроченим відсоткам 58 650,00грн. (п`ятдесят вісім тисяч шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок); 3% річних від простроченої суми 141,87 (сто сорок одна гривня 87 копійок) гривень; заборгованості з урахуванням індексу інфляції 133,98 (сто тридцять три гривні 98 копійок) гривень. З цих підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість, яка утворилась станом на 20.08.2020 року у розмірі 63 455,85 (шістдесят три тисячі чотириста п`ятдесят п`ять гривень 85 копійок) гривень, а також судові витрати у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок сплачений судовий збір. 3. Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] не скористалася своїм правом та не подала в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, Відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подала зустрічний позов. 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 03.09.2020 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНТАРГЕТ» звернулось до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] «про стягнення заборгованості» (а.с.1а-4). 03.09.2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям, справу передано в провадження судді Сушковій Л.І. (а.с.38). 15.10.2020 року протоколом поторного автоматизованого розподілу судової справи між суддям, справу передано в провадження судді Івченко Т.П. (а.с.43). 19.10.2020 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження по справі та справу призначеного до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.44). 20.01.2021 року на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника позивача ТОВ «Фінтаргент», адвоката Лозовської З.В. про розгляд справи без участі представника Позивача, без застосування технічних засобів та без участі Відповідача при заочному розгляд справи (а.с.53). 27.01.2021 року через канцелярію суду надійшло клопотання від представника позивача ТОВ «Фінтаргент», адвоката Лозовської З.В. про розгляд справи без участі представника Позивача, без застосування технічних засобів та без участі Відповідача при заочному розгляд справи (а.с.51). 05.05.2022 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська вирішено провести заочний розгляд справи. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином сповіщена про дату, час та місце судового розгляду, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомив, судові повістки - виклики направлялись відповідачу на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України, вважається доставленими, що підтверджується довідками про доставлення СМС-повідомлень, які знаходяться в матеріалах справи та на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідача неповажними, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 23 грудня 2018 року між ТОВ «ФІНТАРГЕТ» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (Публічна пропозиція (Оферта)) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтаргет» за умовами програми «Microcash» за № 23239 (а.с.21-25). Відповідно до п. 1.1. Примірного Договору кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит в тимчасове, строкове, платне користування у національній валюті України на загальну суму, яка визначається в Додатку № 1, а позичальник зобов`язується повернути вчасно кредит та сплатити проценти за користування ним у розмірах, що визначені у Додатку № 1 (а.с.7-20). Згідно п.1.2. Примірного Договору кредит надається позичальнику шляхом перерахування грошових коштів на рахунок банківської платіжної картки позичальника, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті Кредитодавця (а.с.7-20). У відповідності до розділу 4 Додатку № 1 до Примірного Договору, підписанням цієї Заяви-Приєднання у відповідності до положень ч.6 ст. 11 та ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» [PERSON] підтвердила укладення Договору на наступних умовах: сума кредиту (загальний розмір наданого кредиту) - 3000,00 грн.; строк надання кредиту з 23.12.2018 по 22.01.2019 на 30 (тридцять) календарних днів; проценти нараховуються на суму кредиту (а у разі часткового погашення - на непогашену частину) та встановлюються у розмірі 1.7% в день; процентна ставка є фіксованою; додаткові проценти за прострочення заборгованості за Кредитом встановлюються у розмірі 3.4% в день; повернення Кредиту здійснюється не пізніше останнього дня користування Кредитом, а саме: 22.01.2019. Згідно п.7 Додатку №1 до Примірного Договору підписанням цієї Заяви-приєднання, [PERSON] стверджує, що до моменту підписання цієї Заяви-приєднання до Договору ознайомилась з Внутрішніми правилами, умовами, викладеними в Договорі на веб-сайті Кредитодавця microcash.com.ua, положеннями Законів України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»; отримав(ла) інформацію передбачену частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Зміст вищезазначених законів України та статей 6, 207, 526, 527, 529, 530, 536, 549, 611, 612, 627, 633, 634 та параграфу першого Глави 71 Цивільного Кодексу України їй зрозумілий та надає згоду щодо письмової /електронної форми Договору (а.с.7-20). Долученою до матеріалів справи інформаційною довідкою вих. № 85/08 від 07.08.2020 року підтверджується виконання кредитодавцем обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 3000,00 грн. позичальнику (а.с 35). Звертаючись з позовом до суду позивач посилається на невиконання умов договору відповідачем у добровільному порядку, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті суми кредиту, процентів за користування ним та процентів за прострочення терміну повернення коштів. Згідно з розрахунком наведеним у позовній заяві заборгованість [PERSON] перед позивачем за договором № 23239 від 23.12.2018 року, станом на 20.08.2020 року становить 63455 (шістдесят три тисячі чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 85 копійок, яка складається з наступного: 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок - заборгованість по кредиту; 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень 00 копійок - заборгованість по відсоткам; 58650 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 00 копійок - заборгованість по простроченим відсоткам; 141 (сто сорок одна) гривня 87 копійок - 3% річних від простроченої суми та 133 (сто тридцять три) гривні 98 копійок - заборгованості з урахуванням індексу інфляції (а.с.3). 5. Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб ТОВ "Фінтаргет" зареєстровано 22.02.2018 року як юридична особа ідентифікаційний код № [NUMBER] , основним видом діяльності позивача є інші види кредитування (а.с.5-6). Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до Внутрішніх правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ "Фінтаргет", та з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України між сторонами в електронній формі було укладено договір позики від 23.12.2018 року, який було укладено на підставі заяви - приєднання № 23239 від 23.12.2018, яку [PERSON] направила за допомогою електронного повідомлення використовуючи одноразовий ідентифікатор (а.с.21-25). Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: Коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. 641, 644 ЦК України. Входячи з наведеного, Договір № 23239 від 23.12.2018 року є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст.ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджується досягнення всіх істотних умов договору. На виконання цього договору ТОВ «Фінтаргет» надало відповідачці кошти в сумі 3000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності: на 30 днів зі сплатою 1.7% за кожен день користування позикою, а [PERSON] зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування нею. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінтаргет» перераховано на картковий рахунок відповідачки позику у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується інформаційною довідкою вих. № 85/08 від 07.08.2020 р. через платіжний сервіс «Platon». У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частини 1статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки (пункти 1 та 3 частини 1статті 611 ЦК України). Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором № 23239 від 23.12.2018 року, станом на 20.08.2020 року становить 63455 (шістдесят три тисячі чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 85 копійок, яка складається з наступного: 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок - заборгованість по кредиту; 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень 00 копійок - заборгованість по відсоткам; 58650 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 00 копійок - заборгованість по простроченим відсоткам; 141 (сто сорок одна) гривня 87 копійок - 3% річних від простроченої суми та 133 (сто тридцять три) гривні 98 копійок - заборгованості з урахуванням індексу інфляції, що підтверджується наданим розрахунком (а.с.3). Інших доказів щодо відсутності заборгованості чи її наявність у іншому розмірів відповідачем суду надано не було. Разом з тим, як вбачається із розрахунку позивач, окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) просить стягнути з відповідача 1530 (одна тисяча п`ятсот тридцять) гривень 00 копійок - заборгованість по відсоткам; 58650 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот п`ятдесят) гривень 00 копійок - заборгованість по простроченим відсоткам; 141 (сто сорок одна) гривня 87 копійок - 3% річних від простроченої суми та 133 (сто тридцять три) гривні 98 копійок - заборгованості з урахуванням індексу інфляції. При цьому, суд не в повній мірі погоджується із вимогами позивача в частині стягнення процентів, виходячи з наступного. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, Крім того, у відповідності до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, та висновку Верховного Суду у постанові від 08.05.2019 у справі № 520/16880/14-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суд вважає відсутніми підстави для нарахування позивачем процентів згідно умов договору з 23.01.2019, оскільки ТОВ "Фінтаргет" не доведено належними доказами про продовження договірних відносин після дати зазначеної в заяві - приєднанні № 23239 від 23.12.2018 року. За таких обставин ТОВ "Фінтаргет" має право на нарахування процентів за користування позикою лише в межах строку її надання (з 23.12.2018 по 22.01.2019), тому з [PERSON] підлягають стягненню лише проценти в розмірі 1530,00 грн. Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ "Фінтаргет" в частині стягнення з [PERSON] заборгованості, яка складається із суми позики 3000,00 грн., заборгованість по відсоткам 1530,00 грн.; 3% річних від простроченої суми 141,87 грн. та індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 133,98 грн., всього 4805,85 грн., в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 147 грн. 14 коп. (40805, 85 грн. х 100 : 63455,85 = 7%, 2102 грн. х 7% = 147 грн. 14 коп.). Крім того, як вбачається із прохальної частини позовної заяви позивач просить вирішити питання про стягнення витрат на правову допомогу, разом з тим не вказує яку саме суму просить стягнути, відтак у суду відсутня можливість вирішити таку вимогу.

Outcome: partial