Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника - адвоката Турченка С.П. звернулася до суду з вказаним позовом та, остаточно уточнивши позовні вимоги, просить визнати незаконним та скасувати п. 64 додатку до рішення Сумської міської ради від 05 липня 2005 року № 1267-МР про надання в оренду Приватному підприємцю [PERSON] земельної ділянки площею 0,0100 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 26 грудня 2005 року, укладений між Сумською міською радою та Приватним підприємцем [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т.П. за № в реєстрі 774; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №31244371 від 16 квітня 2019року про право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5910136300:05:007:0110, площею 0,0100 га, орендар: [PERSON] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1814109259101. Також просить стягнути з приватного підприємця [PERSON] на користь позивачки судові витрати. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] . 11 червня 2021року невідомі особи почали встановлювати металеву огорожу на прибудинковій території - клумбі, яка безпосередньо примикає до багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , тобто, впритул до житлового будинку. Лише втручанням мешканців будинку та викликом поліції вказані незаконні дії вдалося припинити. В подальшому було з`ясовано, що частину прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , площею 0,0100 га, співвласником якого є позивачка, без згоди мешканців будинку передано в оренду приватному підприємцю [PERSON] ще 2005 році на підставі рішення Сумської міської ради від 05 липня 2005 року № 1267-МР. З 2005 року по 2021 рік межі цієї земельної ділянки на місцевості межовими значками встановленого зразка визначено не було, на вказаній земельній ділянці облаштовано клумбу на прохід уздовж будинку, який вимощено плиткою, на іншій частині земельної ділянки посаджені квіти та дерева. 24 червня 2021 року о 02-00 ПП [PERSON] , разом з невідомими особами, без визначення в натурі на місцевості меж орендованої ним земельної ділянки, без розміщення відповідних інформаційних табличок, без огородження відповідної території, почав встановлення металевих конструкцій на частині земельної ділянки впритул до багатоквартирного будинку по [ADDRESS] . В зв`язку з цим було заблоковано прохід уздовж будинку, який вимощено плиткою, огороджено та пошкоджено зелені насадження на відповідній земельній ділянці, відповідну прибудову розташовано впритул до багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , що є порушенням права власника на вільне користування власністю, тобто, обмеженням конституційних прав позивача. Так як у багатоквартирному житловому будинку по [ADDRESS] не створено об`єднання співвласників, то позивачка звертається з позовом про визнання протиправним та скасування рішення міської ради і визнання недійсним договору оренди земельної ділянки особисто. Зазначає, що з архівних відомостей Публічної кадастрової карти України вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 5911013630005:007:0010 мала загальну площу 0,6808 га, її було визначено як прибудинковою територію багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Про те, що частина земельної ділянки кадастровий номер 59110136300:05:007:0110, площею 0,0100 га, яку передано в оренду ПП [PERSON] , є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , також зазначено в п. 1.3. договору оренди 26 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т.П. за № в реєстрі 774. Співвласники багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , в тому числі позивачка, згоди на вилучення частини прибудинкової території житлового будинку по [ADDRESS] не надавали, у зв`язку з цим рішення Сумської міської ради про передачу в оренду частини прибудинкової території та договір оренди земельної ділянки є незаконними, порушують права позивачки на користування відповідною земельною ділянкою. Крім того, відповідно до ст. 79-1 ЗК України, частина земельної ділянки багатоквартирного житлового будинку взагалі не може бути об`єктом цивільних прав, в тому числі предметом оренди. Як зазначено вище, межа відповідної земельної ділянки проходить по стіні багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , що позбавляє позивачку права вільного проходу (доступу) до належного їй майна по сформованому порядку використання вказаної земельної ділянки. При формуванні межі земельної ділянки також не передбачено відступу від стіни багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , чим порушено норму п.3.25* ДБН 360-92 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, відповідно до якої «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м». В даному випадку принцип функціональної цілісності земельної ділянки після її поділу було порушено, зокрема в її межі земельної ділянки площею 0,0100 га включено прибудинкову територію для проходу уздовж будинку та його обслуговування, відповідну частину земельну ділянки передано під забудову для розташування магазину повністю. З урахуванням зазначених вище обставин вбачається, що рішення Сумської міської ради від 05 липня 2005року № 1267-МР, а саме п. 64 додатку до рішення, про передачу в оренду ПП [PERSON] земельної ділянки площею 0,0100 га кадастровий номер 59110136300:05:007:0110 по [ADDRESS] . прийнято всупереч діючого в Україні законодавству та має бути визнано незаконним та скасовано. В зв`язку з незаконністю відповідного рішення, Сумська міська рада не мала підстав на укладення договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2005року, який має бути визнано недійсним. Крім того, підлягає скасуванню запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право оренди ПП [PERSON] на відповідну земельну ділянку. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2021 року в порядку забезпечення позову по даній справі накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер 59110136300:05:007:0110, площею 0,0100 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та заборонено Приватному підприємцю [PERSON] та залученим ним підрядникам-юридичним та фізичними особам, проведення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці кадастровий номер 59110136300:05:007:0110, площею 0,0100 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , до вирішення справи по суті. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 червня 2021 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28 вересня 2021 року, 09 год. 30 хв. 16 липня 2021 року від відповідача приватного підприємця [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він категорично заперечує проти позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. 05 липня 2005 року Сумська міська рада прийняла рішення №1267-МР «Про надання в оренду земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради» вирішено надати в оренду земельні ділянки підприємствам, установам, організаціям та підприємцям згідно з додатком. У відповідності до додатку до рішення Сумської міської ради від 05 липня 2005 року №1267-МР «Список підприємств, установ, організацій і підприємців, яким надаються оренду земельні ділянки», підприємцю [PERSON] за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради було передано в користування на 10 років земельну ділянку площею 0,0100 га з цільовим призначенням згідно з УКЦВЗ «Землі комерційного використання під розташування магазину» за адресою: [ADDRESS] . На замовлення відповідача в липні-серпні 2005 року була розроблена землевпорядна документація та 16 серпня 2005 року було закріплено в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Сформованій земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 5910136300:05:007:0110. 26 грудня 2005 року між Сумською міською радою (орендодавець) та підприємцем [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки згідно з п. 1.1 якого орендодавець надав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку (об`єкт оренди), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] площею 0,0100 га. Відповідно до п. 2.1 договору оренди, земельна ділянка надається в оренду під розташування магазину, згідно з Українським класифікатором цільового використання - землі комерційного використання. Згідно з п. 4.1 договору оренди, орендодавець зобов`язаний передати Орендарю по акту прийому-передачі у визначених межах земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору та придатну для використання за цільовим призначенням. Між сторонами договору підписано акт прийому-передачі об`єкта оренди, згідно з яким Сумська міська рада передала, а підприємець [PERSON] прийняв об`єкт оренди - земельну ділянку загальною площею 0,0100 га за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 8.1 договору оренди, цей договір набуває чинності з моменту його державної реєстрації. Договір зареєстрований в Сумській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23 лютого 2006 року за №040661200222. Отже договір оренди земельної ділянки набрав чинності з 23 лютого 2006 року. При цьому в п. 2.2 договору оренди обумовлено, що договір укладається терміном до 05 липня 2015 року. 29 серпня 2016 року Господарський суд Сумської області виніс рішення по справі №920/695/16, яким суд задовольнив позовну заяву ФОП [PERSON] до Сумської міської ради та визнав укладеною додаткову угоду № 1 від 27 травня 2016 року до договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т.П. за реєстровим номером 7748 про його поновлення та внесення змін до нього, згідно з якою п. 2.2 договору викладено в новій редакції, а саме передбачено, що договір укладається до 05 липня 2025 року. Таким чином, договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5910136300:05:007:0110 діє на час розгляду цієї справи в суді. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером 5910136300:05:007:0110 площею 0,010 га належить на праві власності Сумській міській раді та перебуває на праві оренди в [PERSON] . Водночас з цим позивач ставить перед судом питання законності прийнятого Сумською міською радою рішення від 05 липня 2005 року № 1267-МР про надання в оренду відповідачу земельної ділянки площею 0,0100 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та дійсності договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2005 року, що укладений між Сумською міською радою та відповідачем. Враховуючи те, що відповідач не користується на праві оренди будь-якою іншою земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , ніж земельна ділянка з кадастровим номером 5910136300:05:007:0110, то можна припустити, що вищезазначені позовні вимоги позивача стосуються саме тієї земельної ділянки, що перебуває в оренді у відповідача. Звертає увагу суду на те, що оскаржуване рішення та договір оренди за жодних обставин не можуть порушувати право позивачки на користування своєю власністю. Так, згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5910136300:05:007:0110 зареєстровано за Сумською міською радою а не за позивачкою чи за співвласниками багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Тобто позивачка не має ні права власності ні права користування на земельну ділянку з кадастровим номером 5910136300:05:007:0110. Водночас з цим, позивач стверджує про те, що передана в користування відповідача земельна ділянка є прибудинковою територією житлового будинку по [ADDRESS] . Однак, вищезазначене твердження спростовується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за яким земельна ділянка з кадастровим номером 5910136300:05:007:0110 перебуває в комунальній власності Сумської міської ради, а не в приватній власності співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] . Наступне на чому наполягає позивач це те, що земельна ділянка з кадастровим номером 5910136300:05:007:0110 була вилучена з земельної ділянки з кадастровим номером 5911013630005:007:0010 та передана в користування відповідачу. Однак, згідно з Публічною кадастровою картою України, відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 5911013630005:007:0010 відсутні. На Публічній кадастровій карті України також відсутні відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 5910136300:05:007:0010. Крім цього в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про зареєстроване право власності чи інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером 5910136300:05:007:0010. За вищезазначених обставин можна ствердно говорити, що земельна ділянка з кадастровим номером 5910136300:05:007:0110 не вилучалась із земельної ділянки з кадастровим номером 5911013630005:007:0010 чи з земельної ділянки з кадастровим номером 5910136300:05:007:0010 у зв`язку з тим, що земельних ділянок з такими кадастровими номерами не існує. Позивач також наполягає на тому, що земельна ділянка з кадастровим номером 5910136300:05:007:0110 була вилучена з прибудинкової території житлового будинку по [ADDRESS] та передана відповідачу без її згоди. Однак, земельна ділянка з цим кадастровим номером не є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку адже перебуває в комунальній власності, а не в приватній власності співвласників багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Крім цього, згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 26 листопада 2007 року [PERSON] стала власником квартири [ADDRESS] лише 26 листопада 2007 року, в той час, як прийняття рішення про передачу в оренду спірної земельної ділянки та укладення спірного договору оренди землі відбулось в 2005 році, тобто до набуття прав у позивачки на прибудинкову територію багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . За таких обставин, навіть якщо припустити, що спірна земельна ділянка дійсно вилучалась із земельної ділянки багатоквартирного житлового будинку, то в такому разі позивачка всерівно не мала б на момент такого вилучення будь-яких прав надавати згоду чи заперечувати проти вилучення такої земельної ділянки адже в той час не була співвласником багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] . Сумська міська рада як власник земельної ділянки з кадастровим номером 5910136300:05:007:0110 діяла правомірно під час винесення рішення про передачу земельної ділянки комунальної власності в оренду відповідачу. А тому договір оренди земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , що укладений між Сумською міською радою та відповідачем є законним правочином, що вчинений в межах повноважень та волі сторін, а тому не може бути визнаний судом недійсним. При цьому, жодних прав позивачки ні оскаржуване рішення Сумської міської ради, ні спірний договір оренди землі не порушує. В свою чергу наголошує на тому, що позовна вимога про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право оренди земельної ділянки кадастровий номер 591110236300:05:007:0110, що пред`явлена позивачем є похідною від описаних вище позовних вимог та не має ніякого відношення до відповідачки адже перед судом ставиться питання про скасування запису про право оренди земельної ділянки з іншим кадастровим номером ніж та, що перебуває у користуванні відповідача (а.с.50-55). 06 серпня 2021 року від представника позивачки Турченка С.П. надійшла уточнена позовна заява (а.с.65-67). 06 серпня 2021 року від представника позивачки Турченка С.П. надійшла відповідь на відзив відповідача ПП [PERSON] , в якій заперечує проти доводів цього відповідача (а.с. 68-70). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 серпня 2021 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] , подану до суду 06 серпня 2021 року. 28 вересня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 28 жовтня 2021 року в зв`язку з не отриманням відзиву від відповідача [PERSON] представником Сумської міської ради. 28 жовтня 2021 року від представника Сумської міської ради надійшов відзив на позов, в якому зазначається, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення було звернення приватного підприємця [PERSON] та наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Поданий Сумській міській раді на розгляд проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для комерційного використання (розміщення магазину) ПП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] містив наступні погодження, а саме: -Регіональною екологічною інспекцією в м. Суми та Сумському районі; -Сумською міською СЕС; -Відділом культури Сумської міської ради; -Сумським міським управлінням земельних ресурсів; -Висновком державної землевпорядної експертизи. Отже, наданий на розгляд проект землеустрою мав всі необхідні погодження, що дозволило Сумській міській раді прийняти рішення про надання в оренду спірної земельної ділянки. В той же час позивач зазначає, що частину прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , площею 0,0100 га, було передано в оренду приватному підприємцю [PERSON] без згоди мешканців будинку. Як вбачається зі змісту проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для комерційного використання (розміщення магазину) ПП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (далі - проект землеустрою), у ньому міститься документ, якій має назву «Протокол собрания». Вказаний протокол містить текст такого змісту (дослівно):«Мы нижеподписавшиеся, жильцы домов [ADDRESS] , [ADDRESS] , не возражаем против строительства продовольственного магазина в виде пристройки к зданию библиотеки по адресу: [ADDRESS] ». Під цим текстом міститься на двох аркушах рукописний текст 89 фізичних осіб з зазначенням номерів квартири, проте без зазначення номеру будинку, прізвищ та ініціалів фізичних осіб, підписів. В той же час у протоколі відсутня дата проведення зборів чи дата його підписання вказаними у ньому особами. Після цього у проекті землеустрою розміщений окремий аркуш паперу з текстом такого змісту: «Згодні на вилучення земельної ділянки площею 0,01 га з прибудинкової території будинку [ADDRESS] для надання [PERSON] для будівництва магазину», під якими йде такий рукописний текст : «1. МЧП «Алтан» - не возражаю Директор [PERSON] (підпис і печатка), 01.04.2005. 2.Ч.П. [PERSON] - не возражаю (підпис і печатка, дата відсутня). 3.Зарічне відділення СОФ АКБ «Укрсоцбанк» - не заперечую - Начальник [PERSON] (підпис і печатка, дата відсутня).» Згідно інформації Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 26 жовтня 2021 року № 60 у будинку [ADDRESS] - 119 квартир та 2 нежитлових приміщень, а у будинку [ADDRESS] - 128 квартир та 8 нежитлових приміщень. Оскільки у протоколі зборів відсутня інформація про номери будинків, тому неможливо достовірно встановити чи є власники квартир, зазначені у цьому протоколі, власниками квартир саме у будинку [ADDRESS] та [ADDRESS] , відповідно неможливо встановити, яка кількість власників квартир саме цього будинку підписали протокол. Крім того, фізичні особи погоджувались виключно на будівництво продовольчого магазину як прибудови до приміщення бібліотеки по [ADDRESS] , а не на вилучення земельної ділянки. Згоду на вилучення надали виключно три особи, проте не зазначено, власниками яких нежитлових приміщень чи квартир та за якою адресою вони є. Вважає, що вищевказаний документ з назвою «Протокол собрания», який міститься у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки для комерційного використання (розміщення магазину) ПП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не є належним та допустимим доказом згоди співвласників будинку [ADDRESS] на вилучення земельної ділянки під цим багатоквартирним житловим будинком з метою її відведення в оренду ФОП [PERSON] під будівництво магазину. Оскільки на момент укладення оскаржуваного договору оренди не дотримано вимог ч. 3 ст. 42 Земельного кодексу України, це є підставою для визнання недійсним договору згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України (а.с.88-91). 28 жовтня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 21 грудня 2021 року в зв`язку з надходженням відзиву Сумської міської ради та наданням учасникам по справи часу для ознайомлення з відзивом та можливого подання відповіді на відзив. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 01 березня 2021 року, о 10 год. 00 хв. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справа призначена до розгляду на 28 червня 2022 року, 10 год. 00 хв. 28 червня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 31 серпня 2022 року для надання додаткових доказів по справі. В зазначене судове засідання з`явилися представник позивачки [PERSON] - Турченко С.П. , який підтримав позовні вимоги, та представник відповідача Сумської міської ради - Парфененко М.С., який не заперечував проти їх задоволення. Позивачка [PERSON] , відповідач приватний підприємець [PERSON] належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, проте в судове засідання не з`явилися. Суд, заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 листопада 2007 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Підставою видачі свідоцтва про право власності вказано рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 червня 2000 року № 295 (а.с. 4). Належність вказаної квартири позивачці [PERSON] підтверджується також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 грудня 2007 року (а.с.5). Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 червня 2000 року № 295 «Про проведення технічної інвентаризації, реєстрації об`єктів нерухомого майна усіх форм власності, розташованих на території м. Суми» (п.1) запропоновано керівникам підприємств, установ і організацій усіх форм власності, які мають у своєму господарському віданні нерухоме майно на території м. Суми, вирішити питання інвентаризації і реєстрації, про що скласти відповідні графіки проведення робіт (а.с. 133). З довідки житлово-будівельного кооперативу №43 «Будівельник-2» від 08 листопада 2007 року №22 вбачається, що [PERSON] є членом житлово-будівельного кооперативу №43 «Будівельник-2» і їй належить кооперативна квартира [ADDRESS] . Повна вартість квартири виплачена повністю 25 грудня 1991 року (а.с. 134). Рішенням Сумської міської ради від 05 липня 2005 року №1267-МР «Про надання в оренду земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради» вирішено надати в оренду земельні ділянки підприємствам, установам, організаціям та підприємцям згідно з додатком. У відповідності до додатку до рішення Сумської міської ради від 05 липня 2005 року №1267-МР «Список підприємств, установ, організацій і підприємців, яким надаються оренду земельні ділянки», за п. 64 підприємцю [PERSON] за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради було передано в користування на 10 років земельну ділянку площею 0,0100 га з цільовим призначенням «Землі комерційного використання під розташування магазину» за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). 26 грудня 2005 року між Сумською міською радою (орендодавець) та підприємцем [PERSON] (орендар) укладено договір земельної ділянки згідно з п. 1.1 якого орендодавець на підставі рішень Сумської міської ради від 5 липня 2005 року № 1267-МР «Про надання в оренду земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради» та від 28 вересня 2005 року №1384-МР «Про вилучення, надання в оренду, зміну цільового призначення, продовження терміну оренди земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень Сумської міської ради» надав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку (об`єкт оренди), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0100 га (а.с. 11-16). За п. 1.3. вказаного договору предметом договору визначено категорію землі - землі житлової та громадської забудови (прибудинкової території будинку [ADDRESS]). Між сторонами договору підписано акт прийому-передачі об`єкта оренди, згідно з яким Сумська міська рада передала, а підприємець [PERSON] прийняв об`єкт оренди - земельну ділянку загальною площею 0,0100 га за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером 5910136300:05:007:0110 площею 0,010 га належить на праві власності Сумській міській раді та перебуває на праві оренди в [PERSON] (а.с. 23). Висновками до проекту землеустрою надана згода на відведення земельної ділянки приватному підприємцю [PERSON] на території Сумської міської ради Управлінням архітектури містобудування Сумської міської ради, Регіональною екологічною інспекцією в м. Суми та Сумському районі, Головним санітарним лікарем м. Суми, Відділом культури Сумської міської ради, Сумським міським управлінням земельних ресурсів (а.с. 92-96, 98). З протоколу зборів вбачається, що мешканці будинків [ADDRESS] своїми підписами засвідчили, що не заперечують проти будівництва продовольчого магазину у вигляді прибудови до будівлі бібліотеки за адресою: [ADDRESS] (а.с. 100-101). Всього наявні підписи 89 мешканців будинку. Дату протокол не містить. З службової записки Начальника відділу обліку комунального майна управління майна департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради Лапенко Ірини від 26 жовтня 2021 року № 60 вбачається, що за матеріалами інвентаризаційних справ житлових будинків в житловому будинку по [ADDRESS] - 119 квартир та два нежитлових приміщення, в житловому будинку по [ADDRESS] - 128 квартир та 8 нежитлових приміщень (а.с. 99). Крім того надано згоду на вилучення земельної ділянки площею 0,01 га з прибудинкової території будинку [ADDRESS] для надання [PERSON] для будівництва магазину МЧП «Алтан» 01 квітня 2005 року, ПП [PERSON] , Зарічним відділенням СОФ АКБ «Укрсоцбанк» (а.с. 102). Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та законів України. Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина 10 статті 59-2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Частинами першою, другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно із частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до статей 89, 92 ЗК України земельна ділянка, необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку, може належати його співвласникам на праві спільної сумісної власності або перебувати у їх постійному користуванні. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (стаття 78 ЗК України). Згідно зі статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» приміщення загального користування, несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія, є спільним майном багатоквартирного будинку. Прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. За змістом частин першої, другої, третьої статті 42 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Із аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, та норм статті 42 ЗК України випливає, що в разі приватизації громадянами квартир у такому будинку земельна ділянка як така, що входить до житлового комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування після передачі такої ділянки у їх власність чи у постійне користування на загальних підставах у вставленому законом порядку лише об`єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». У такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і допоміжними приміщеннями є майном співвласників, які визначають порядок його використання. Під час судового розгляду встановлено, що квартира [ADDRESS] -Київських дивізій належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 26 листопада 2007 року. Підставою для видачі свідоцтва про право власності є рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 червня 2000 року № 295 «Про проведення технічної інвентаризації, реєстрації об`єктів нерухомого майна усіх форм власності, розташованих на території м. Суми». Багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] є кооперативним. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність», а також роз`яснень викладених у п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18 вересня 1987 року № 9 член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Відповідно до довідки № 22 від 08 листопада 2007 року виданою Житлово-будівельним кооперативом № 43 «Будівельник-2», зазначено, що [PERSON] сплатила повну вартість квартири [ADDRESS] у відповідному будинку 25 грудня 1991 року. Сам факт видачі свідоцтва про право власності на квартиру 26 листопада 2007 року не вказує про те, що позивачка стала власником квартири саме з цієї дати, так як реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Правовий висновок щодо цього викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17. Також у відповідності до висновку, викладеному в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 та від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Тобто, позивачка стала власником відповідної квартири з 25 грудня 1991 року - дати повної сплати пайового внеску, а подальша державна реєстрація цього права, з виданою свідоцтва, є лише офіційним визнанням державою раніш набутого права власності, а не датою його виникнення. У зв`язку з цим доводи відповідача приватного підприємця [PERSON] про те, що права позивача спірним договором не було порушено, так як остання не була власником квартири на дату укладення спірного договору, суперечать дійсним обставинам справи та діючому в Україні законодавству. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). Під час судового розгляду встановлено, що позивачка як власниця квартири [ADDRESS] не надавала свою згоду на вилучення спірної земельної ділянки. У протоколі зборів мешканців відсутня інформація про номери будинків, мешканці квартир яких надали згоду на будівництво магазину, також як і відсутні відомості про власників квартир у будинках. Таким чином при прийнятті рішення Сумської міської ради від 05 липня 2005 року № 1267-МР про надання в оренду Приватному підприємцю [PERSON] земельної ділянки площею 0,0100 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , було порушено вимоги ч. 3 ст. 42 ЗК України. За таких обставин наявні підстави для визнання незаконним та скасування цього рішення. Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин повинен вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Враховуючи те, що договір оренди земельної ділянки від 26 грудня 2005 року, укладений між Сумської міською радою та Приватним підприємцем [PERSON] був укладений на підставі рішення Сумської міської ради від 05 липня 2005 року № 1267-МР, яке визнане судом незаконним, наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання вказаного правочину недійсним. Що стосується позовних вимог про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд виходить з такого. Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої якої відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, за змістом статті 26 вказаного Закону виконанню підлягають судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Тобто, починаючи з 16 січня 2020 року до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права. На підставі вищенаведеного суд вважає що позовні вимоги в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №31244371 від 16.04.2019р., про право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5910136300:05:007:0110, площею 0,0100 га, орендар: [PERSON] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1814109259101 задоволенню не підлягають. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню в дольовому порядку понесені позивачкою судові витрати пропорційно до задоволеним позовним вимогам в розмірі 2270 грн. 00 коп., тобто по 1135 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: partial