Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими що втратили право користування - 3-х кімнатною квартирою, житловою площею 49,30 кв.м., загальною площею -72,40 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 08.11.2007 №2608/1107/88-036 позичальником згідно якого є [PERSON] 08.11.2007 року, АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] уклали Кредитний договір № 2608/1107/88-036, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 30000,00 дол. США. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором №2608/1107/88-036. [PERSON] як «Іпотекодавець» передав в іпотеку: 3-х кімнатну квартирі житловою площею 49,30 кв.м., загальною площею -72,40 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Оскільки [PERSON] не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання по кредитному договору - ТОВ «Кредитні ініціативи» звернуло стягнення на квартиру Іпотекодавця на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (п 12.3.1. Іпотечного договору) та звернувся з відповідною заявою до державного реєстратора. Правовою підставою для реєстрації права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно, є відповідне застереження в п.п. 12.3.1. Договору іпотеки від 08.11.2007 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05,05.2020 р. № 208189855, було зареєстровано право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме на: 3-х кімнатну квартиру житловою площею 49,30 кв.м., загальною площею -72,40 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, законним власником квартири за адресою: [ADDRESS] є ТОВ «Кредитні ініціативи». Втративши право власності на квартиру, відповідач втратив відповідно до ст. 317 ЦК України право користування, у зв`язку з чим просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.10.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Від представника третьої особи надійшли пояснення в яких вона просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що виселення малолітніх дітей без надання іншого житлового приміщення суперечить моральним засадам суспільства, інтересам дітей та їх правам на належний рівень життя, які визначені ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», п. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.11.2007 року, між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] , був укладений Кредитний договір № 2608/1107/88-036, відповідно до умов якого Банк надав Боржнику кредит у сумі 30000 доларів США, а відповідач зобов`язалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на у мовах, що передбачені Кредитним договором. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором №2608/1107/88-036, [PERSON] як «Іпотекодавець» передав в іпотеку: 3-х кімнатну квартирі житловою площею 49,30 кв.м., загальною площею -72,40 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Банк відступи Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. З момент відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ним: права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржникам! процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу Відповідно до п.2.1. 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактор; (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 08.11.2007 №2608/1107/88-036 позичальником згідно якого є [PERSON] . Встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернуло стягнення на квартиру Іпотекодавця на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (п 12.3.1. Іпотечного договору) та звернувся з відповідною заявою до державного реєстратора. Підставою для реєстрації права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно, є відповідне застереження в п.п. 12.3.1. Договору іпотеки від 08.11.2007 року, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Державний реєстратор Алієв Гусєйн Азіз Огли прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45215869 від 25.01.2019 року. Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05,05.2020 р. № 208189855, було зареєстровано право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме на: 3-х кімнатну квартиру житловою площею 49,30 кв.м., загальною площею -72,40 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає себе законним власником квартири за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим, на його думку, втративши право власності на квартиру, відповідач втратив відповідно до ст. 317 ЦК України право користування. Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача, з огляду на наступне. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317ЦКУкраїни власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України та 150 ЖК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб, і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наведена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до положень ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов). В Постанові Верховного Суду від 14.07.2021 (№ 447/1479/16-ц) зазначено, що стандарт доказування залежить від специфіки обставин, про доведення яких йдеться, а сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги. Звертаючись до суду, позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» посилається на те, що відповідачі фактом свого проживання та реєстрації у спірній квартирі порушують його законні права власника щодо користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Разом з тим, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11.01.2022 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] , Державний реєстратор Комунального підприємства "Світоч" м. Києва Алієв Гусєйн Азіз Огли про визнання протиправним та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» м.Києва Алієва Гусейна Азіза Огли від 25.01.2019 року індексний номер: 45215869, згідно з яким 22.01.2019 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 30005975 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1750610080000 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», код ЄДРПОУ 35326253 на підставі іпотечного договору від 08.11.2007 року, видавник АКБ "ТАС-Комерцбанк". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», код ЄДРПОУ 35326253 ( адреса: м.Київ, вул. Вікентія Хвойки, б.21) на корись [PERSON] (ІПН: [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ) судовий збір в розмірі 1152,60 грн. та 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, однак, із скасуванням рішення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , за Товариством останнє втратило право власності на вказану квартиру. Встановлено, що на даний час право власності позивача на квартиру [ADDRESS] , не зареєстровано, він не є законним власником житлового будинку, натомість відновлено реєстрацію права власності відповідача на зазначену квартиру. Крім того, відсутні обставини, що підтверджують його право користування і розпорядження даним майном, отже відсутнє право, яке підлягає судовому захисту, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст. ст.15,16, 317, 319, 321, 334, 383, 391, 396 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed