Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про припинення права відповідача на аліменти, що стягуються згідно з постановою Волинського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року. Заявлені вимоги обґрунтував тим, що рішенням Любомльського районного суду від 29 листопада 2018 року частково було задоволено позов відповідача про стягнення з нього аліментів на її утримання у зв`язку із непрацездатністю в розмірі ј частини заробітку щомісячно і до припинення в [PERSON] статусу особи, якій призначено другу групу інвалідності. Постановою Волинського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року зазначене рішення суду першої інстанції було змінено в частині розміру стягуваних аліментів та постановлено стягувати з позивача аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно. Позивача 30 червня 2021 року було звільнено з роботи через поганий стан здоров`я і потребу в регулярному лікуванні. Крім цього, позивач проживає з батьками-пенсіонерами, які потребують постійного догляду та витрат на лікування. У зв`язку із цим немає можливості сплачувати присудженні аліменти. Відповідач немає жодних обмежень щодо самообслуговування чи пересування, є підприємцем, отримує державну соціальну допомогу, проживає з матір`ю, що свідчить про можливість отримання [PERSON] доходів. Вважає, що у відповідач не має потреби в матеріальній допомозі у розумінні ст.198 СК України. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача в канцелярію суду подала клопотання про проведення підготовчого засідання за її відсутності. Відповідач 12 вересня 2022 року на адресу суду скерувала клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження змісту позовних вимог та їх обґрунтування приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.198, 200, 201 СК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. При цьому у зв`язку з визнанням позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету, решту 50 відсотків стягнути з відповідача.

Outcome: approved