Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

18 листопада 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - АТ «Райффайзен Банк Аваль» - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості нестачі коштів у сумі 40 000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що [PERSON] прийнята на посаду старшого касира Дніпровське відділення № 2 АТ «Райффайзен Банк Аваль» 07.10.2019 року на підставі наказу №1029-к на умовах повної матеріальної відповідальності. 09.10.19 року з нею укладено договір про повну матеріальну відповідальність працівника, оскільки посада відповідача та характер її робіт безпосередньо пов`язані у процесі роботи із зберіганням/обробкою/продажем (відпуском)/перевезенням або застосуванням тощо, майна та інших цінностей. Цей договір був укладений на виконання Розпорядження Правління АТ «Райффайзен Банк Аваль» № 139/1-РП від 02.09.2010 року з метою забезпечення зберігання майна, грошових коштів, матеріальних та інших цінностей, що належать Дирекції, відповідно до ст.ст. 130, 131, 134, 135-1 Кодексу законів про працю України. Однак, 21 листопада 2019 року відповідачкою при здійсненні видаткової операції по рахунку Клієнта не дотримані вимоги Положення про здійснення касових операцій, організацію контролю за операційно-касовою роботою та дотриманням касової дисципліни №175/1-РП від 04.11.2015 року. Зокрема, підготовлено суму готівки у розмірі, більшому ніж зазначено в видатковому касовому документі, а також попередньо перед видачею не було перераховано банкноти (корінці банкнот) та засвідчено власноручним підписом та відбитком штампа про видачу Клієнту 73 000 грн замість 113 000 грн. Згідно з Актом ревізії готівки та інших цінностей, які знаходяться в підзвіті касира від 21 листопада 2019 року комісією виявлена нестача грошових коштів в сумі 40 000 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. 24 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін . У судове засідання, призначене на 11 березня 2022 року сторони не з`явилися. Учасників справи про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, останні з будь-якими клопотаннями до суду про відкладення розгляду справи не зверталися. Приймаючи до уваги, що відповідачка яка в установленому законодавством порядку повідомлялася про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до неї, не подала до суду відзив на позов, а відтак не скористалася наданими їй процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до правил ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Згідно з наказом АТ «Райффайзен Банк Аваль» №1029-к від 07.10.2019 [PERSON] прийнято на посаду старшого касира в Дніпровське відділення №2 з 09.10.2019 року та встановлено термін випробування до 08.12.2019 року (а.с.9). Судом досліджено, що відповідно до Посадової інструкції від 09.10.2019 року (а.с. 10-12), до посадових обов`язків відповідачки належать обов`язки, що пов`язані із зберіганням, обробкою, відпуском переданим їй майна (грошей) та інших цінностей. Пунктом 5.4 Посадової інструкції визначено що старший касир несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну Банку внаслідок невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків за цією інструкцією, згідно з чинним законодавством та нормативними документами Банку. 9 жовтня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та працівником відділення Караванською А.А. укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с.13). Умовами укладеної угоди передбачено, крім іншого, такі зобов`язання: -обережно поводитися з переданими їй на зберігання/обробки/продажу (відпустку) перевезення/застосування або для інших цілей в процесі роботи майна та інших цінностей і вживати заходи щодо їх повного збереження та заподіяння Дирекції шкоди; -суворо дотримуватися встановлених чинним законодавством, нормативно-правовими актами Національного банку України та нормативними документами Дирекції правил здійснення операцій з майном та іншими цінностями і забезпечення їх повного збереження. 21 листопада 2019 року при здійсненні видаткової операції відповідачкою Клієнту помилково видано суму готівки у більшому розмірі (113 000 грн), ніж це зазначено в видатковому касовому документі, який вона засвідчила власноручним підписом та відбитком штампа про видачу 73 000 грн (а.с. 14). В результаті її дій, в кінці операційного дня була виявлена нестача грошових коштів в сумі 40 000 грн, що відображена в акті ревізії готівки та інших цінностей від 21 листопада 2019 року (а.с. 15), яка була проведена на підставі наказу начальника Дніпровського відділення №2 Полєнок Т.О. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Частиною 2 ст. 132 КЗпП встановлено, що матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. У свою чергу, п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією, відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками" у відповідності зі ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. У п. 8 цієї ж постанови Пленуму роз`яснено, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. Ст. 135-1 КЗПП України передбачено, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов`язані із зберіганням, обробкою, продажем, відпуском, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги досліджені судом докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги доведеними в повному обсязі, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2102 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved