Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представник позивачки [PERSON] адвокат Ільницький Я.І. звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від всіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до досягнення нею повноліття; допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що в 2010 вона проживала в цивільному шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини відповідач перестав цікавитись матеріальним забезпеченням та вихованням їхньої спільної дитини. Знаючи, що дитина постійно потребує батьківської уваги та допомоги він свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків і з січня 2011 року не надав жодних коштів на утримання дочки. Відповідач є працездатним та працює за кордоном, однак ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини. Тому вважає, що їхня дочка повинна бути забезпечена належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який не може бути меншим від прожиткового мінімуму. Представник відповідача [PERSON] адвокат Дуткевич М.В. подав відзив на позов (а.с. 20), в якому зазначив, що відповідачем визнаються позовні вимоги і він не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі заявленим позивачкою. У зв`язку із визнанням відповідачем позову, просить стягнути з нього 50% судового збору, який підлягає стягненню на користь держави. Оскільки, відповідач у квітні 2022 року переніс складну операцію на серці (введено аортальний клапан), у зв`язку із чим йому протягом півтора року заборонено працювати, просить врахувати дану обставину та зменшити розмір витрат пов`язаних із наданням правової допомоги. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Ільницький Я.І. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Дуткевич М.В. в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладених у відзиві. Просив зменшити розмір витрат на правову допомогу. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 28.06.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу строк для надання відзиву. 13 липня 2022 року від представника відповідача адвоката Дуткевича М.В. надійшов відзив на позов. ІІІ.\~Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.01.2011 (а.с. 4), у сторін народилась [PERSON] , [INFO] . З довідки старости Великотур`янського страростинського округу Крайник Н. від 24.06.2022 №143 (а.с. 5) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] . В даному житловому будинку також зареєстровані та проживають, зокрема, [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що відповідач свій батьківський обов`язок утримувати належним чином дитину не виконує, кошти на дочку не надає, хоча є фізично здоровим та працездатним, працює за кордоном. Інших утриманців у нього немає. Відповідач визнав позовні вимоги позивачки, проте просив зменшити розмір витрат пов`язаних із наданням правової допомоги. Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні дочки. ІV. Оцінка суду: вивчивши зміст позовних вимог, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Згідно із ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами, передбаченими ст.ст. 180-184, 192 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того, одружені вони, чи їх шлюб розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення ст. 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, поняття «мінімум» визначає крайню межу, а ч. 2 ст. 182 СК України\~зобов`язує встановити розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному контексті суд пов`язує поняття гармонійного розвитку із процесом виховання дитини, як всебічно та гармонійно розвиненої особистості - члена суспільства у демократичній державі, якою проголошена Україна. Такий процес можливий лише при повній взаємодії всіх ланок суспільства: сім`ї, навчально-виховних закладів, громадських формувань, спеціальних інституцій держави. І лише комплексний підхід може принести очікувані результати. Він передбачає забезпечення єдності вимог у системі всебічного гармонійного виховання, а також єдності й узгодженості форм, засобів і методів впливу на особистість та включає завдання морального, розумового й фізичного виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.11.2020 у справі № 523/2927/18. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що дитина [PERSON] проживає разом з нею. Відповідач повинен брати участь в забезпеченні дитини всім необхідним, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання доньки, з чим відповідач погодився. Оцінюючи доводи позивачки та визнання позову в частині розміру аліментів відповідачем, з урахуванням вищенаведених норм законодавства, суд вважає доведеним те, що малолітня донька проживає разом з матір`ю. Остання просить стягувати з відповідача аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини, у розмірі 1/4 частки від його заробітку щомісячно, до досягнення дочкою повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що зі [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти у розмірі заявленому позивачкою. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та не є непосильними для відповідача. Стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позову, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. V. Розподіл судових витрат: згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу. Оскільки, позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від його сплати, беручи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що з останнього у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України на користь держави слід стягнути 496,20 грн судового збору. Щодо витрат, понесених за надання професійної правничої допомоги, суд вважає за потрібне зазначити таке. Відповідно до положень\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5\~ст. 139 ЦПК України). Згідно з ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником позивачки на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано такі документи: - договір про надання правової допомоги від 23.06.2022 укладений між адвокатом Ільницьким Я.І. та [PERSON] (а.с. 13); - акт виконаних робіт від 27.06.2022, відповідно до якого загальна сума за надані послуги складає 3 000 грн (а.с. 11); - квитанцію №34 від 27.06.2022, відповідно до якої адвокат Ільницький Я.І. прийняв від [PERSON] гонорар в сумі 3 000 грн (а.с. 12). У позовній заяві також зазначено про понесення позивачкою 3 000 гривень витрат на правову допомогу. На підставі вказаного, позивачка просить відшкодувати їй 3 000 гривень понесених нею витрат за надання професійної правничої допомоги. Представник [PERSON] заперчив що стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в такому розмірі, просив їх зменшити. Таким чином, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, виходячи з незначної складності юридичної кваліфікації правовідносин, оскільки практика розгляду даної категорії справ є усталеною, виходячи з принципів пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, а також беручи до уваги визнання позову відповідачем, стягненню з останнього на користь позивачки підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 200 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141, 142 ЦПК України,

Outcome: partial