Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором про порядок відшкодування завданої моральної шкоди від 17.12.2019 у розмірі 441083 гривні 76 копійок; інфляційні втрати у розмірі 10543 гривні 42 копійки та три відсотки річних у розмірі 2501 гривня 49 копійок, а всього разом - 13044 гривні 91 копійка та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15\~000 гривень. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 14 березня 2019 р. о 23 годині 05 хвилин, [PERSON] , керуючи технічно - справним автомобілем «ВАЗ 2109», номерний знак [NUMBER] , рухався на ділянці проїзної частини, вул. Добровольчих батальйонів в напрямку вул. Бориса Тена в м.Житомирі та здійснюючи проїзд нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вул. Добровольчих батальйонів, що є другорядною та вул. Гоголівської у м. Житомирі, допустив зіткнення з автомобілем «SKODA Octavia 1.6 LX», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що здійснював рух по вул. Гоголівській в напрямку вул. Вокзальної у м. Житомирі. Після зіткнення автомобіль «ВАЗ 2109», номерний знак [NUMBER] втратив керованість та виїхав на тротуар, що розташований з лівого боку проїзної частини вул. Добровольчих батальйонів, в напрямку до вул. Бориса Тена в м. Житомирі, де здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю [PERSON] . Вироком Корольовського районного суду міста Житомира від 17 грудня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. 17 грудня 2019 року був укладений Договір про порядок відшкодування завданої моральної шкоди між ним та [PERSON] . Згідно пункту 1.3. Договору сторони домовились, що сума відшкодування становить 7800,00 доларів США, яку [PERSON] зобов`язується сплатити до 31.12.2020\~року. З 17.12.2019 по день подання даного позову, боржником не було здійснено жодної оплати відповідно до Договору про порядок відшкодування завданої моральної шкоди від 17.12.2019. За період з 01.01.2021 року по 18.05.2021 року нараховано три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 2501,49 грн. та інфляційні втрати в розмірі 10543,42 грн. Пунктом 2.2 Договору передбачено, що у разі невиконання умов Договору, зокрема в частині дотримання строків виконання зобов`язань Боржником в останнього виникає обов`язок сплатити Стягувачу визначену суму спричиненої шкоди у подвійному розмірі,\~а тому\~позивач вважає,\~що Боржник повинен сплатити на користь Стягувача грошові кошти у розмірі 15600 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ на 31.12.2020 становило 441 083,76 грн.). 8 грудня 2020 року на адресу відповідача направлялась досудова вимога, яка залишилась останнім проігнорована. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області Бобра Д.О. від 02 грудня 2022 року цивільну справу №278/1439/21 прийнято до свого провадження та постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити у повному обсязі, а також стягнути із відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 15 тис. грн, які підтверджуються наданими суду договором про надання правової допомоги, детальним описом наданих послуг та квитанцією про плату таких послуг. Відповідач та\~його представник\~позов визнали\~частково,\~заперечили щодо\~стягнення трьох\~процентів річних\~від простроченої\~суми та\~інфляційних нарахувань,\~оскільки такі\~платежі не\~передбачені умовами Договору про порядок відшкодування завданої моральної шкоди. Також, заперечили щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки вони не обгрунтовані та позивачем не надано підтвердження оплати таких послуг. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша\~статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої\~статті 12,\~частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині першій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із матеріалів справи слідує, що 14 березня 2019 р. о 23 годині 05 хвилин, [PERSON] , керуючи технічно - справним автомобілем «ВАЗ 2109», номерний знак [NUMBER] , рухався на ділянці проїзної частини, вул. Добровольчих батальйонів в напрямку вул. Бориса Тена в м.Житомирі та здійснюючи проїзд нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вул. Добровольчих батальйонів, що є другорядною та вул. Гоголівської у м. Житомирі, допустив зіткнення з автомобілем «SKODA Octavia 1.6 LX», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що здійснював рух по вул. Гоголівській в напрямку вул. Вокзальної у м. Житомирі. Після зіткнення автомобіль «ВАЗ 2109», номерний знак [NUMBER] втратив керованість та виїхав на тротуар, що розташований з лівого боку проїзної частини вул. Добровольчих батальйонів, в напрямку до вул. Бориса Тена в м. Житомирі, де здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю [PERSON] . Вироком Корольовського районного суду міста Житомира від 17 грудня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. 17 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір про порядок відшкодування завданої моральної шкоди, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди про те, що [PERSON] зобов`язаний відшкодувати [PERSON] моральну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.03.2019 року, сума відшкодування становить 7800 доларів США, яку він зобов`язувався сплатити до 31.12.2020 року. У разі невиконання умов даного Договору, зокрема в частині дотримання строків виконання зобов`язань Боржником в останнього виникає обов`язок сплатити Стягувачу визначену суму спричиненої шкоди в подвійному розмірі (п.2.2. Договору). Із копії поштового відправлення, квитанцій ПАТ «Укрпошта» від 10.12.2020 року та витягу з сайту Укрпошти слідує, що [PERSON] 10.12.2020 року направлялися вимоги про відшкодування моральної шкоди згідно договору про порядок відшкодування завданої моральної шкоди від 17.12.2019 року. За змістом статей\~626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно постанови Верховного Суду від 01.03.2021 року у справі № 180/1735/16-ц Верховний Суд нагадує, що\~у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18)\~зроблено висновок, що\~«юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту». Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема,\~є завдання\~майнової (матеріальної) та\~моральної шкоди іншій особі\~(пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховний Суд в постанові від 01.03.2021 року у справі № 180/1735/16-ц зробив висновок, що тлумачення положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту\~6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Відповідно до положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі\~порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Судом встановлено, що Пунктом 2.2. договору про порядок відшкодування завданої моральної шкоди від 17.12.2019 року передбачена відповідальність за невиконання умов договору, зокрема в частині дотримання строків виконання зобов`язань Боржником, через недотримання яких в останнього виникає обов`язок сплатити Стягувачу визначену суму спричиненої шкоди в подвійному розмірі. Оскільки,\~боржником прострочений\~термін виконання\~зобов`язань,\~який був\~встановлений до\~31.12.2020\~року,\~відповідачем не\~надано жодних\~доказів про\~погашення суми\~боргу,\~сума відшкодування\~моральної шкоди\~становить 7800\~доларів США,\~а тому\~подвійний розмір\~вказаної суми\~становить 15600\~доларів США,\~який підлягає\~стягненню з\~відповідача по офіційному курсу НБУ станом на останній день платежу, тобто 31.12.2020 та становить 441083 гривні 76 копійок. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем розраховано суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за період прострочення з 01.01.2021 по 18.05.2021 в розмірі 10543,42,34 грн., 3 % річних в розмірі 2501,49 грн. Отже загальна сума нарахувань становить 13044,91 грн. Суд приймає до уваги розраховану позивачем суму заборгованості в розмірі 13044,91 грн., яка відповідає вимогам цивільного законодавства та не спростована відповідачем, а відтак така підлягає до задоволення. Разом з цим, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо не можливості стягнення встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми так як вони не передбачені Договором, оскільки обов`язок відповідача щодо їх сплати випливає безпосередньо із положень ч. 2 ст. 625 ЦК України та не залежить від включення або не включення такої умови до змісту договору. З врахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того, позивачем пред`явлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. Згідно ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Пунктом 6 частини 1 статті 1 цього Закону до інших видів правової допомоги віднесено: види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В обґрунтування розміру понесених представником позивача витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано наступні документи: копію ордеру серії ВС №1112495; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001100, детальний опис наданих послуг [PERSON] , квитанція до прибуткового касового ордера №204 від 29.12.2021 року про сплату [PERSON] коштів в сумі 15000 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючі надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат у сумі 15000 грн., суд вважає їх обгрунтованими, такими що відповідають складності справи, її не типовості, наявності детального опису наданих представником послуг [PERSON] , який відповідає фактично наданим послугам, у тому числі проведених під час розгляду справи 6 засідань за участі представника позивача, підготовку ним позовної заяви, інших процесуальних заяв та клопотань. На переконання суду, надані позивачем докази витрат на професійну правничу допомогу відповідають критерію реальності таких витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зокрема співмірності розміру позовних вимог, а відповідачем та його представником не виконано обов`язку щодо доведення неспівмірності витрат на правову допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є наявні підстави для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в повному обсязі, тобто в сумі 15000 гривень, оскільки вони є фактично понесеними та співмірними наданим послугам. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved