Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

позивач звернулась до суду із позовом до Ватутінської міської ради Черкаської області в якому просить визнати за нею, [PERSON] , [INFO] право власності за набувальною давністю на 1/5 частину квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1995, вона отримала у власність 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками вказаного житла були її батько [PERSON] , мати [PERSON] , та брати [PERSON] , [PERSON] 11.10.2008 року вона придбала у свого брата, [PERSON] , 1/5 частину квартири [ADDRESS] . [INFO] померла її мати [PERSON] , яка за життя успадкувала за своїм чоловіком [PERSON] його 1/5 частку у квартирі [ADDRESS] . Після смерті матері, вона, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09. 2011 року, успадкувала належні за життя [PERSON] 2/5 частки квартири [ADDRESS] Станом на день звернення до суду позивач має у власності 4/5 частки зазначеної квартири. [PERSON] , її неповнорідний брат, власник 1/5 частини житла, що є предметом позову, на початку 2000 років вибув на постійне місце проживання до [PERSON] . [INFO] , [PERSON] помер у м. Фош ду Арелью, округ Калдаш да Раінья, Португалія. Починаючи з травня 2010 року, вона постійно зареєстрована разом зі своїм сином, [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . Вона одноособово використовує житло як місце проживання, утримує його, здійснює поточні ремонти, тощо. Інших осіб, які б отримали право, або реалізували право на 1/5 частину вказаного житла, яка належала за життя [PERSON] , після його смерті, немає. Отже, з часу, реєстрації за місцем знаходження належної позивачу частки в квартирі [ADDRESS] , вона вільно, відкрито, безперервно, та на власний розсуд використовувала набуту нерухомість за призначенням в межах площі всього житла - 75,50 кв.м., не виділяючи при цьому 1/5 частину квартири, як власність покійного брата, відтак отримала право на набуття у власність такої частки за набувальною давністю. Використати право на 1/5 частку на квартиру шляхом оформлення спадщини після смерті [PERSON] , вона не мала можливості, оскільки свідоцтво про смерть брата вона змогла отримати лише в 2013 році, тобто зі спливом шестимісячного строку відведеного законодавством на прийняття спадщини, тому, спосіб захисту свого права нею був обраний саме шляхом визнання права власності за набувальною давністю, після закінчення відведеного на це законодавцем 10 річного строку. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їхньому задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові докази, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю. Вимоги позивача законні, обґрунтовані та підтверджуються належними доказами. Відповідно до ст. 4 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1995 року, виданого Ватутінським міським органом приватизації, на підставі розпорядження №1583 від 04.11.1995р. (а.с.15), позивач є власником 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Співвласниками вказаного житла були: батько позивача - [PERSON] , мати позивача - [PERSON] , та брати позивача - [PERSON] , [PERSON] . Позивач придбала у свого брата [PERSON] , 1/5 частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 11.10.2008 року (а.с.16-17). [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , яка за життя успадкувала за своїм чоловіком [PERSON] його 1/5 частку у квартирі [ADDRESS] . Після смерті матері, [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09. 2011 року, успадкувала належні за життя [PERSON] 2/5 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.20). Станом на день звернення до суду позивач має у власності 4/5 частки квартири [ADDRESS] . [INFO] , [PERSON] помер у м. Фош ду Арелью, округ Калдаш да Раінья, Португалія, що підтверджується завіреним нотаріально перекладом свідоцтва про смерть №66 від 2010 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану комерційного реєстру м. Обідуш, Португалія (а.с. 9-11). Позивач та її син, починаючи з травня 2010 року постійно зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується будинковою книгою (а.с. 29). Позивач одноособово використовує житло як місце проживання, утримує його, здійснює поточні ремонти, тощо. Інших осіб, які б отримали право, або реалізували право на 1/5 частину вказаного житла, яка належала за життя [PERSON] , після його смерті, немає. Згідно інформації приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Побіянської Н.Б. від 25.08.2022, спадкова справа після смерті [PERSON] , [INFO] не відкривалась. Оформити спадщину після смерті [PERSON] , позивач не мала можливості, оскільки, свідоцтво про смерть брата змогла отримати лише в 2013 році, тобто зі спливом шестимісячного строку відведеного законодавством на прийняття спадщини. 01 жовтня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 286/1652/18, провадження № 61- 1491 бсв 19 (ЄДРСРУ № 91958525) досліджував питання щодо визнання право власності на нерухоме майно (в тому числі землю) за рішенням суду за набувальною давністю. Так, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Норми права інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Тлумачення статті 344 ЦК України свідчить, що для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно. Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього. Суд зазначає, що позивачем, належними, допустимими та достовірними доказами доведено, що вона добросовісно заволоділа майном, а саме, квартирою [ADDRESS] , безперервно та відкрито продовжувала користуватися цим майном впродовж більше 10 років, утримує та використовує його для власних потреб, а тому суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення позову та визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] , за набувальною давністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved