Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27.06.2018 року у розмірі 117 858,00 грн. станом на 15 березня 2021 року, а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що у жовтні 2017 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» запустило новий проект monobank, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення. 27 червня 2018 року відповідач звернулась до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 27.06.2018 року, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 70 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Акціонерне товариство «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі). Станом на 30 жовтня 2019 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за договором станом на 15 березня 2021 року становить 117 858,00 грн., з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 86 053,76 грн., заборгованість за пенею та комісією - 31 804,24 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Тому, Акціонерне товариство «Універсал Банк» вирішило звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. 21 жовтня 2021 року від відповідача до суду надійшло письмове заперечення на позов (відзив на позовну заяву), в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги визнає частково з огляду на наступне. 25 травня 2019 року за адресою: [ADDRESS] невстановлена особа шляхом вільного доступу вчинила крадіжку телефону iPhone 6S, на якому було встановлено додаток «Монобанк» та заволоділа грошима з кредитної картки у сумі 57 200,00 грн. 27 травня 2019 року з картки відповідача було списано кошти у розмірі 57 200,00 грн. на рахунок картки [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] . Хто такий [PERSON] , відповідачу невідомо, про це він дізнався через знайому, що працює у банку. На момент скоєння списання грошей з його карти, він знаходився за межами міста Дніпро, та дізнався про це тільки 28 травня 2019 року вранці, купивши собі новий телефон, та встановивши додаток «Монобанк». Одразу побачивши це, він звернувся до АТ «Універсал Банк» та повідомив про списання грошей, попросивши припинити цю операцію, але повернути гроші на його карту йому відмовили та направили до поліції для написання відповідної заяви. Всю інформацію відповідач направив до АТ «Універсал Банк», на що повторно отримав відмову. 28 травня 2019 року він написав заяву про скоєння крадіжки телефону iPhone 6S та списання грошей у сумі 57 200,00 грн. Відповідач частково визнає свій борг перед АТ «Універсал Банк» у розмірі 11 828,92 грн., що є сумою використаних особисто ним коштів з кредитного ліміту. Яким чином здійснювалось нарахування відсотків, заборгованість за комісією є незрозумілим. 03 листопада 2021 року від представника позивача - [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначено наступне. Відповідач зазначає про крадіжку у нього телефону 25 травня 2019 року, а перекази по карті, які відповідач не визнає, були здійснені 27 травня 2019 року, а заява до поліції була написана лише 28 травня 2019 року. При цьому, фінансовий номер відповідач не змінював з моменту крадіжки, що є дивним. Оскільки відповідач повідомив Банк про втрату смартфону лише 28 травня 2019 року о 08.52 год., це не відповідає критерію негайності. Тому, клієнт Банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених договором засобів його ідентифікації і аутентифікації. Банк зі свого боку в повному обсязі надав безпечні умови задля того, щоб операції по карті проходили безпечно, а саме, для входу в мобільний додаток необхідно ввести: фінансовий номер телефону, ОТР-пароль, ПІН-код. В разі, якщо у відповідача був викрадений телефон, то без знання пін-коду зайти в додаток є неможливим. Боржник свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі не виконав, через це утворилась заборгованість відповідно до Розрахунку заборгованості та виписки. Заборгованість відповідача складається з повністю використаного Боржником кредитного ліміту у сумі 70 000,00 грн. та суми овердрафту мінусу по картці, яка становить - (мінус) 47 858.00 грн. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла заборгованість. Всього за час користування карткою боржником проведено поповнень карткового рахунку на суму 29 471,00 грн., водночас за весь період користування карткою боржником проведено витрат по рахунку на суму 147 329,00 грн., а отже сума кредитних коштів, котрі досі не повернуті банку, становить 117 858,00 грн. Саме цю суму Банк і просить стягнути з боржника. 26 січня 2022 року в судовому засіданні відповідач надав додаткові письмові пояснення, в яких зазначено наступне. З 27 червня 2018 року відповідач користувався продуктом проекту Монобанк. [PERSON] отримав кредитну картку із встановленим кредитним лімітом 70 000,00 грн. До 27 травня 2019 року відповідач користувався продуктом банку та своєчасно гасив заборгованість по кредитному ліміту не виходячи з пільгового періоду. 25 травня 2019 року у відповідача було викрадено мобільний телефон, у зв`язку з чим до 28 травня 2019 року він використовував інший мобільний телефон, так як 25 травня 2019 року він одразу ж замовив та отримав дублікат сім-карти у мобільного оператора «Київстар». При цьому, фінансовий номер відповідач не змінював. Відповідач навіть не міг припустити, що доступ до викраденого телефону зможуть отримати треті особи, оскільки на викраденому телефоні було встановлено захисний код-пароль, також для отримання доступу до додатку monobank було встановлено відповідний пін-код. В день крадіжки до поліції відповідач не звертався, оскільки займався зборами у відрядження та розумів, що вірогідність розкриття злочину невелика. Відповідач не порушував критерій негайності, так як повідомив про факт крадіжки телефону та несанкціоноване списання коштів відразу після того, як дізнався про них. Приїхавши з відрядження відповідач купив новий телефон, 28 травня 2019 року встановив додаток monobank і вже в додатку побачив про списання коштів з кредитної картки. Після цього відповідач негайно повідомив про це Банк та в подальшому вже написав заяву до поліції Відповідач частково визнає свій борг перед позивачем на суму 11 828,92 грн., оскільки дійсно скористався цими коштами. Але, факт ініціювання переказу відповідачем коштів у розмірі 36 400,00 грн. та 20 800,00 грн. він повністю заперечує. Ці кошти були переказані невідомими відповідачу особами шляхом вчинення шахрайських дій, що спричинило крадіжку коштів з картки відповідача. Відповідач повідомив позивача про факт протиправного списання коштів з його рахунку. Отже, вважає, що відповідачем було вжито всіх необхідних заходів для свого захисту у цій ситуації. Права відповідача позивачем в цій частині жодним чином не порушені. 09 лютого 2022 року від представника позивача - [PERSON] до суду надійшли додаткові письмові пояснення, в яких зазначено наступне. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Не можна переказати кошти, не увійшовши у додаток та не знаючи пін-коду картки. За розголошення пін-коду несе відповідальність також тільки відповідач. Тобто, без розголошення з боку боржника пін-коду своєї картки, номеру своїх карток, інша особа, маючи телефон клієнта, не мала б змоги увійти до застосунку «monobank» зняти чи переказати кошти. Оскільки відповідач повідомив про втрату телефону 28 травня 2019 року о 08.52 год., що не відповідає критерію негайності, після вчинених операцій клієнт банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації. Крім того, відповідачем не було додано підтверджень щодо отримання дублікату сім-карти. Таким чином, наявні правові підстави для стягнення заборгованості з боржника в повному обсязі відповідно до Анкети-заяви до договору банківських послуг, Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал-Банк», Тарифів за карткою Мonobank. 11 травня 2022 року від відповідача до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено наступне. 25 травня 2019 року у відповідача вкрали телефон. Того ж дня відповідач відновив (отримав нову) сім-карту з телефонним номером [NUMBER] , який є і фінансовим номером в Банку. Після подій, пов`язаних з крадіжкою телефону, відповідач відразу поїхав у відрядження і по поверненню з відрядження було з`ясовано про несанкціоноване списання коштів з рахунку відповідача, відкритого в АТ «Універсал Банк». Відповідач своєчасно та негайно повідомив Банк про факт крадіжки телефону та про несанкціоноване списання коштів відразу після того, як дізнався про них. Враховуючи положення Умов та правила надання банківських послуг та Положень про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням користувач (клієнт банку) зобов`язаний повідомити банківську установу про факт проведення платіжних операцій, які він не виконував негайно (якнайшвидше) саме після того (із моменту), як дізнався про дану обставину. 28 травня 2019 року відповідач придбав собі новий телефон iPhone Х та встановив на нього мобільний додаток Мonobank. І саме після встановлення вказаного мобільного додатку [PERSON] отримав доступ до свого карткового рахунку відкритого у АТ «Універсал Банк» і після отримання доступу до свого карткового рахунку, 28 травня 2019 року, відповідач дізнався про проведення несанкціонованих транзакцій, що призвело до крадіжки коштів із рахунку [PERSON] . Такі обставини, як викрадення мобільного телефону iPhone 6S 25 травня 2019 року, отримання нової (заміна) сім-картки 25 травня 2019 року, звернення до поліції, придбання нового телефону та входження у мобільний додаток Мonobank з нового пристрою 28 травня 2019 року підтверджують факт нездійснення відповідачем спірних транзакцій 27 травня 2019 року. Враховуючи ту обставину, що відповідач 27 травня 2019 року не здійснював транзакцій по переведенню коштів із свого карткового рахунку на рахунок невідомої йому особи на суми 36 400,00 грн. та 28 800,00 грн., то [PERSON] до 28 травня 2019 року не знав та не міг знати про здійснення вказаних транзакцій. Відповідачем було вжито усіх необхідних заходів задля захисту себе та своїх прав у вказаній ситуації. Відповідач здійснив повідомлення Банку якнайшвидше з моменту з`ясування обставин про здійснення несанкціонованих транзакцій із карткового рахунку [PERSON] . Крім того, позивачем не було доведено обставину передачі відповідачем третім особам необхідної інформації (пін код, номер телефону, номер картки тощо) для доступу в особистий кабінет [PERSON] і здійснення несанкціонованих останнім транзакцій, всі доводи стосовно цієї обставини ґрунтуються лише не припущеннях. Важливою обставиною справи є й те, що відповідно до правил встановлених позивачем і на які саме АТ «Універсал Банк» посилається в своїх поясненнях, банк встановлює необхідність декількох складових для можливості отримати у клієнта доступ до банківських послуг, зокрема й доступ до мобільного додатку Мonobank, а саме наявність фінансового номеру телефону, ОТР-коду, ПІН-коду. Також, для доступу фінансових послуг, зокрема і через мобільний додаток, банк має надсилати ОТР-код на фінансовий номер клієнта і після співпадання ОТР-коду надає доступ клієнту до послуг. Проте, відповідач зазначає, що він не отримував жодних смс-повідомлень, жодних дзвінків, йому не надходив ОТР-код від Банку на його фінансовий номер [NUMBER] при здійсненні несанкціонованих транзакцій 27 травня 2019 року на суми 20 800,00 грн. та 36 400,00 грн. Позивач не надає жодного належного та допустимого доказу на підтвердження дотримання правил та здійснення відповідних дій (надсилання кодів, здійснення дзвінків на фінансовий номер відповідача, тощо) банківською установою при дозволенні проведення несанкціонованих транзакцій 27 травня 2019 року. 11 серпня 2022 року відповідачем в судовому засіданні були надані ще одні письмові пояснення, в яких зазначено наступне. Виходячи з відповіді ПрАТ «Київстар» з 12 години 08 хвилин 25 травня 2019 року сім-картка, яка знаходилась в телефоні, який був викрадений 25 травня 2019 року iPhone 6S, перестала функціонувати, а тому на неї неможливо було здійснювати дзвінки, надсилати повідомлення тощо. Всі дзвінки, смс-повідомлення вже надходили на сім-картку, яка знаходилась у [PERSON] . При цьому, відповідач зазначає, що він не отримував жодних смс-повідомлень, жодних дзвінків, йому не надходив ОТР-код від Банку на його фінансовий номер [NUMBER] при здійсненні несанкціонованих транзакцій 27 травня 2019 року на суми 20 800,00 грн. та 36 400,00 грн. Інформація викладена в Додатку до відповіді ПрАТ «Київстар» підтверджує обставини, на які посилається відповідач стосовно викрадення мобільного телефону та заміни на новий мобільний телефон. Позивач не надає жодного належного та допустимого доказу на підтвердження дотримання правил та здійснення відповідних дій (надсилання кодів, здійснення дзвінків на фінансовий номер відповідача тощо) банківською установою при дозволенні проведення несанкціонованих транзакцій 27 травня 2019 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - Прибильський В.Г. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав, наведених у письмових запереченнях та поясненнях відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27 червня 2018 року [PERSON] підписав з Акціонерним товариством «Універсал Банк» Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій просив відкрити йому поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт, погодившись, що вказана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (а.с. 6). При цьому, факт підписання вищевказаної Анкети-заяви відповідач [PERSON] під час розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (пункт 3 Анкети-заяви). Відповідно до п.п. 2.1. розділу І Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (а.с. 7-18), Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи MasterCard, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України. Згідно з п.п. 3.1., 3.4., 3.5. розділу ІІ Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, для надання послуг Банк видає клієнту картку. Підписанням Анкети-заяви клієнт і банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом Анкети-заяви та отримання картки. Платіжна карта передається клієнту не активованою. Платіжна картка активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки. З довідки про наявність рахунку від 01 листопада 2021 року, виданої Акціонерним товариством «Універсал Банк», вбачається, що [PERSON] отримав кредитну картку 27 червня 2018 року та того ж дня активував її, строк дії картки до травня 2024 року, рахунок № [NUMBER] (а.с. 67). Вказані факти відповідач під час розгляду справи також не заперечував. Таким чином судом встановлено та визнавалось сторонами під час розгляду справи, що 27 червня 2018 року між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. З Довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 01 листопада 2021 року, виданої Акціонерним товариством «Універсал Банк», вбачається, що 27 червня 2018 року [PERSON] було встановлено кредитний ліміт на суму 30 000,00 грн., з 09 січня 2019 року - на суму 50 000,00 грн. та з 17 квітня 2019 року - на суму 70 000,00 грн. (а.с. 70). Відповідач користувався наданим Банком кредитом та вчасно сплачував всі необхідні платежі за цим кредитом, що підтверджується Випискою щодо руху коштів по картці від 01 листопада 2021 року за період з 27 червня 2018 року по 15 березня 2021 року (а.с. 64-66), станом на 25 травня 2019 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становила 11 828,92 грн., що вбачається зі складеного позивачем Розрахунку заборгованості [PERSON] за договором від 27 червня 2018 року (а.с. 5). 27 травня 2019 року з рахунку [PERSON] зафіксовано списання кредитних коштів на загальну суму 57 200,00 грн., на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування за кредитним договором, в тому числі пені та комісії, що зокрема вбачається з Виписки щодо руху коштів по картці від 01 листопада 2021 року за період з 27 червня 2018 року по 15 березня 2021 року (а.с. 64-66). 28 травня 2019 року о 08.52 год. [PERSON] телефоном ( [NUMBER] ) звернувся до АТ «Універсал Банк» з повідомленням про шахрайство, втрату мобільного телефону, заперечував факт здійснення операцій по карті, що підтверджується роздруківкою, наданою АТ «Універсал Банк» (а.с. 68). Також, 28 травня 2019 року [PERSON] звернувся до Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення, в якій повідомив, що 25 травня 2019 року за адресою: [ADDRESS] невстановлена особа вчинила крадіжку мобільного телефону iPhone 6S та заволоділа грошовими коштами з кредитної картки «Монобанк» на суму 57 200,00 грн. (ЖЄО № 13183), у зв`язку з чим 28 травня 2019 року на підставі заяви [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, та розпочато досудове розслідування, що підтверджується витягом Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12019040680001106 (а.с. 52) та довідкою про прийняття і реєстрацію заяви від 05 червня 2019 року (а.с. 53). Відповідно до п.п. 7, 8, 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, яка була чинною на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин, тобто станом на 28 травня 2019 року, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Однак, Банк після повідомлення [PERSON] про платіжні операції, які ним не виконувалися, залишок коштів на рахунку відповідача не відновив, та у своїх письмових поясненнях посилався на те, що повідомлення відповідачем про такі події лише 28 травня 2019 року о 08.52 год. не відповідає критерію негайності, у зв`язку з чим [PERSON] має самостійно нести відповідальність за всі проведені операції з його рахунку. З Виписки щодо руху коштів по картці від 01 листопада 2021 року за період з 27 червня 2018 року по 15 березня 2021 року також вбачається, що після списання з рахунку [PERSON] 27 травня 2019 року кредитних коштів на суму 57 200,00 грн. [PERSON] кредитним рахунком більше не користувався, а подальше зростання заборгованості за кредитним договором було обумовлено лише нарахуванням Банком відсотків по кредиту та нарахувань за прострочення кредиту. Звертаючись у серпні 2021 року до суду з даним позовом позивач наполягав на тому, що відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість, розмір якої згідно з розрахунку заборгованості станом на 15 березня 2021 року становить 117 858,00 грн., з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 86 053,76 грн., заборгованість за пенею та комісією - 31 804,24 грн. (а.с. 5). Однак, відповідач під час розгляду справи наполягав на тому, що особисто він використав лише 11 828,92 грн. кредитних коштів, які були використані ним до 27 травня 2019 року, а інша частина заборгованості за кредитним договором виникла у зв`язку з неправомірним заволодінням невідомими особами шляхом вчинення шахрайських дій грошовими коштами у розмірі 57 200,00 грн., які 27 травня 2019 року були переведені з кредитного рахунку відповідача на рахунок інших осіб, після викрадення у відповідача мобільного телефону 25 травня 2022 року. [PERSON] наполягав на тому, що 25 травня 2019 року у відповідача вкрали телефон iPhone 6S, в якому знаходилась сім-карта з телефонним номером [NUMBER] , який є його фінансовим номером в АТ «Універсал Банк». Того ж дня відповідач відновив (отримав нову) сім-карту з вищевказаним телефонним номером та згодом поставив сім-карту в іншій телефон. Після подій, пов`язаних з крадіжкою телефону, відповідач відразу поїхав у відрядження, а повернувшись та придбавши новий телефон iPhone Х 28 травня 2019 року встановив на нього додаток monobank, зайшовши в який побачив, що 27 травня 2019 року з його кредитної картки були списані шляхом переказу невідомій йому особі кредитні кошти у розмірі 36 400,00 грн. та 20 800,00 грн. Про це він одразу ж повідомив АТ «Універсал Банк» та в подальшому звернувся з цього приводу до поліції. Таким чином вважає, що він своєчасно вжив всі необхідні заходи у вказаній ситуації, одразу ж після з`ясування обставин щодо несанкціонованих ним транзакцій, однак позивач все одно звернувся до суду з даним позовом для стягнення з відповідача грошових коштів, якими він не користувався. З приводу вищевказаних тверджень відповідача [PERSON] судом встановлено наступне. Фінансовим номером відповідача в АТ «Універсал Банк» дійсно є телефонний номер [NUMBER] , за допомогою якого і здійснювалась авторизація відповідача у мобільному додатку «Мonobank», що підтверджували учасники справи під час розгляду справи. При цьому, з відповіді Приватного акціонерного товариства «Київстар» № 4598/з від 25 липня 2022 року (а.с. 207) вбачається, що 25 травня 2019 року о 12.08 год. було здійснено заміну SIM-карти з телефонним номером [NUMBER] на нову SIM-карту формату (USIM) у зв`язку з бажанням абонента змінити формат SIM-карти. Ідентифікація абонента відбувалась за прізвищем іменем та по батькові, а також паспортним даними, оскільки вищевказаний телефонний номер станом на 25 травня 2019 року обслуговувався на умовах контрактної форми обслуговування та був зареєстрований за [PERSON] . При заміні SIM-карти з одного формату на інший надання послуг за номером не призупиняється, але стара SIM-карта стає непридатною для використання та користуватись можна лише новою SIM-картою, на яку відбувається заміна. Отже, твердження відповідача про те, що 25 травня 2019 року ним була замінена SIM-карта зі збереженням телефонного номера [NUMBER] знайшли підтвердження під час розгляду справи, при цьому, стара SIM-карта стала непридатною для використання. З наданої позивачем роздруківки (а.с. 119) вбачається, що з 27 червня 2018 року до 28 травня 2019 року для входу в особистий кабінет відповідача через мобільний додаток «Мonobank» використовувався мобільний телефон iPhone 6S, а з 28 травня 2019 року - мобільний телефон iPhone Х. На цьому наполягав і відповідач. При цьому, з наданої Приватним акціонерним товариством «Київстар» на запит суду Інформації щодо вхідних та вихідних дзвінків та SMS повідомлень за номером телефону [NUMBER] , які були зафіксовані телекомунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» в період часу з 24.05.2019 року по 29.05.2019 року (а.с. 209-212) вбачається, що до 04.26 год. 25 травня 2019 року відповідач використовував мобільний телефон з ІМЕІ [NUMBER] , з 07.00 год. 25 травня 2019 року до 11.02 год. 26 травня 2019 року була ввімкнена переадресація, а з 12.31 год. 26 травня 2019 року відповідач використовував мобільний телефон з ІМЕІ [NUMBER] . Відповідно до п.п. 5.9.1 розділу І Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, ідентифікація клієнта для доступу до мобільного додатку здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, які передбачені між банком і клієнтом (засоби ідентифікації: номер телефону клієнта, особистий ПІН-код, сукупність цифрових та літерних компонентів тощо). З Інформації щодо вхідних та вихідних дзвінків та SMS повідомлень за номером телефону [NUMBER] , які були зафіксовані телекомунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» в період часу з 24.05.2019 року по 29.05.2019 року, також вбачається, що у період починаючи з 12.31 год. 26 травня 2019 року, тобто з моменту установки SIM-карти з мобільним номером [NUMBER] в мобільний телефон з ІМЕІ [NUMBER] , та до 08.39 год. 28 травня 2019 року, з мобільного телефону відповідача не здійснювалось жодних вихідних дзвінків чи вихідних смс-повідомлень у Мonobank, а також не надходило жодних вхідних дзвінків чи вхідних смс-повідомлень від Мonobank. Викладене переконливо свідчить про те, що з 12.31 год. 26 травня 2019 року до 08.39 год. 28 травня 2019 року відповідач не встановлював мобільний додаток «Мonobank» на мобільний телефон з ІМЕІ [NUMBER] та не проходив ідентифікацію для доступу до мобільного додатку «Мonobank» з даного мобільного телефону, а отже з цього мобільного телефону не міг здійснювати переказ грошових коштів у період з 12.31 год. 26 травня 2019 року до 08.39 год. 28 травня 2019 року. Однак, 27 травня 2019 року з кредитного рахунку відповідача № [NUMBER] було здійснено два перекази грошових коштів на рахунок іншої особи, а саме: о 15.36 год. на суму 20 000,00 грн. (комісія додатково склала 800,00 грн.) та о 15.37 год. на суму 35 000,00 грн. (комісія додатково склала 1 400,00 грн.), що підтверджується квитанціями № 0АЕН-93К2-СМ12-46ЕА від 27 травня 2019 року (а.с. 107) та № СВ7Т-5М4В-5В82-80ВН від 27 травня 2019 року (а.с. 108), а також вбачається з Виписки щодо руху коштів по картці від 01 листопада 2021 року за період з 27 червня 2018 року по 15 березня 2021 року (а.с. 64-66). Отже, загальна сума грошових коштів, які були списані з кредитного рахунку відповідача 27 травня 2022 року становить 57 200,00 грн. Відповідач категорично заперечує факт вчинення ним 27 травня 2019 року вищевказаних транзакцій на загальну суму 57 200,00 грн., наполягаючи на тому, що ці транзакції не були ним санкціонованими, а є результатом вчинення шахрайських дій сторонніх осіб, та про вчинення цих транзакцій він дізнався лише 28 травня 2019 року. Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, яка була чинною на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому, проаналізувавши всі наявні в матеріалах справи докази суд приходить до переконливого висновку, що під час розгляду даної справи позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, що перекази грошових коштів, які мали місце 27 травня 2019 року, були вчинені саме відповідачем або іншими особами з відома відповідача, або внаслідок дій чи бездіяльності відповідача, які вважаються порушенням Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк», та призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, згідно з п.п. 4.3.1 розділу І Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Банк має право для різних цілей (повідомлення про зміну тарифів, активація додаткових послуг, актуалізація контактних даних, зміна умов Договору, інформування про розмір заборгованості по кредиту, що проводяться банком акціях, проведення опитування про якість обслуговування, дистанційне обслуговування, оформлення платіжних документів і т. д., в тому числі отримання згоди клієнта на вищевказані дії) встановити контакт з клієнтом, використовуючи будь-які зазначені канали зв`язку (повідомлення в мобільному додатку, повідомлення в месенджерах, дзвінки і так далі). Банк має право встановлювати контакт з клієнтом на постійній основі. Механізм отримання згоди від клієнта за допомогою авторизації за допомогою мобільного телефону і OTP-пароля наступний: 1. Банк генерує OTP-пароль і відправляє його клієнту з зазначенням інформації, яка буде їм підтверджуватися. 2. У разі згоди клієнт передає отриманий OTP-пароль Банку шляхом введення у відповідному рядку використовуваного сервісу. 3. У разі якщо номер мобільного телефону зареєстрований і збігається з номером телефону клієнта, вважається, що клієнт прийняв запропоновані умови. Сторони визнають співпадіння ОТР-паролю електронним підписом клієнта. 4. При здійсненні платіжних операцій в системах дистанційного обслуговування - виконання в програмних комплексах маніпуляцій, спрямованих на успішне завершення платежу, прирівнюється до електронного підпису клієнта. З викладеного вбачається, що Банком встановлена необхідність декількох складових для можливості отримання клієнтом доступу до банківських послуг, таких як наявність фінансового телефону, ОТР-код, ПІН-код. Однак, як вбачається з Інформації щодо вхідних та вихідних дзвінків та SMS повідомлень за номером телефону [NUMBER] , які були зафіксовані телекомунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» в період часу з 24.05.2019 року по 29.05.2019 року, на фінансовий номер відповідача при здійсненні транзакцій 27 травня 2019 року на суми 20 800,00 грн. та 36 400,00 грн. (як до, так і після цих транзакцій, аж до 08.39 год. 28 травня 2019 року) не надходило жодних смс-повідомлень чи дзвінків від Банку. В свою чергу позивач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження того, що при здійсненні 27 травня 2019 року транзакцій на суми 20 800,00 грн. та 36 400,00 грн. Банк зі свого боку в повному обсязі надав безпечні умови з метою уникнення несанкціонованих переказів коштів. Оскільки новий мобільний телефон з ІМЕІ [NUMBER] відповідач почав використовувати з 12.31 год. 26 травня 2019 року та враховуючи, що після цього часу перше смс-повідомлення на фінансовий номер відповідача надійшло від Мonobank лише 28 травня 2019 року о 08.39 год., суд вважає, що відповідачем під час розгляду справи доведено, що на новий телефон відповідач встановив мобільний додаток «Мonobank» лише зранку 28 травня 2019 року. Невідкладно після встановлення мобільного додатку «Мonobank», а саме 28 травня 2019 року о 08.52 год. [PERSON] телефоном ( [NUMBER] ) звернувся до АТ «Універсал Банк» з повідомленням про шахрайство та здійснення 27 травня 2019 року несанкціонованих ним переказів грошових коштів на суми 20 800,00 грн. та 36 400,00 грн., а також про втрату ним мобільного телефону. Враховуючи все вищенаведене, оскільки позивачем не доведено факту вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли незаконному здійсненню переказу грошових коштів за кредитною карткою 27 травня 2019 року, з урахуванням того, що відповідач невідкладно після виявлення несанкціонованого переказу грошових коштів повідомив позивача та правоохоронні органи про цей факт, суд приходить до переконливого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) на суму 57 200,00 грн., які були перераховані з рахунку відповідача 27 травня 2019 року, а також відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої на цю суму пені та комісії. Разом з цим, відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У статті 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Під час розгляду справи знайшов підтвердження той факт, що до 27 травня 2019 року відповідач використав 11 828,92 грн. кредитних коштів, наданих позивачем, які до теперішнього часу не повернув. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, на суму 11 828,92 грн. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів за договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27 червня 2018 року у розмірі 11 828,92 грн., яка є залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 25 травня 2019 року, а отже позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 31 804,24 грн., то позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки матеріали справи не містять окремого детального розрахунку заборгованості за пенею та комісією, механізм нарахування пені та комісії у розрахунку заборгованості не вказаний, а як вбачається з розрахунку заборгованості за договором (а.с. 5) заборгованість за пенею та комісією позивач почав нараховувати відповідачу лише з 01 липня 2019 року та на всю суму заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок пені та комісії на суму заборгованості у розмірі 11 828,92 грн. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволені частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. (у мінімальному розмірі для позовних вимог майнового характеру, якій діяв на момент звернення позивача до суду з даним позовом). На підставі ст.ст. 207, 526, 628, 629, 634, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial