Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , проте життям доньки не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з нею, не надає матеріальної допомоги, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно доньки [PERSON] , [INFO] , стягнути із неї аліменти на утримання доньки, накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] до досягнення [PERSON] повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачі позов визнали просили задовольнити, третя особа також позов підтримала, просила його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, 09 липня 2008 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. 28.04.2021 року малолітня [PERSON] , [INFO] , звернулася до служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з письмовою заявою, в якій просила надати їй допомогу та звернутися до суду з питанням позбавлення її матері, [PERSON] , батьківських прав у зв`язку з тим, що вона не бере участі у її вихованні, тривалий час проживає окремо, не надає матеріальної допомоги та майже не цікавиться її життям. [PERSON] повідомила, що вона проживає разом з бабою - [PERSON] та дідом - [PERSON] , які займаються її вихованням та матеріально утримують. Також малолітня [PERSON] , [INFO] , зазначила, що вона не бажає проживати разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , оскільки вона тривалий час вживає наркотичні засоби і вона не хоче бути свідком такої поведінки з боку матері. Відповідно до листа від 27.04.2021 № 03.1-07/706 Кременчуцького міського центру соціальних служб Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області сім`я [PERSON] з листопада 2020 року перебуває на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Чинниками, що спричиняють складні життєві обставини в родині [PERSON] є ухиляння матері від виконання батьківських обов`язків та її наркотична залежність. Відповідно до інформації від 29.04.2021 № 01-09/114, наданої Кременчуцькою гімназією № 12 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, малолітня [PERSON] навчається у гімназії № 12 з першого класу. У цьому навчальному році дитина приходить до школи завжди в охайному вигляді, гарно вдягненою. Дар`я, навчаючись у п`ятому та шостому класі досягла середнього рівня навченості, часто була неготова до уроків, не проявляла бажання відповідати. Склалось враження, що вдома їй не допомагають у підготовці домашніх завдань. За останній рік навчання ситуація суттєво змінилась на краще. У сьомому класі [PERSON] стала набагато краще вчитися, виконує всі домашні завдання, проявляє зацікавленість у результатах власної навченості. Має оцінки достатнього та високого рівня. Навчанням і поведінкою [PERSON] опікуються бабуся, [PERSON] та дідусь, [PERSON] , які підтримують постійний зв`язок з класним керівником, організували для дитини можливість дистанційного навчання. Відповідно до листа Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області від 03.12.2020 № 14031/115/107/01-2020, гр. [PERSON] , [INFO] , притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП України 16.12.2019. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 26 травня 2021 року. 29 червня 2021 року виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області було прийнято рішення № 851 «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] ». Рішенням Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 1297 від 15.09.2022 року затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав батька відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Так, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Згідно ч. 1 ст. 2 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно роз`яснень, наданих у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд враховує той факт, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не утримує доньку, не цікавиться її життям, розвитком та станом здоров`я. Суд приходить до висновку, що це свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітньої дитини. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved