Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

23 червня 2020 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернулось Комунальне підприємство «Водоканал» з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення, вказавши в заяві, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , у вказане житлове приміщення надавались послуги КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства відповідач здійснює не в повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 01.05.2011 року по 30.04.2020 року утворилась заборгованість у сумі 22211,13 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів, а також стягнути понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 2102,00 грн. 06 жовтня 2020 року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 22211,13 грн. та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. 06 жовтня 2021 року представником відповідача адвокатом Іванісовим В.С. подано заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2021 року заяву представника відповідача задоволено, скасовано заочне рішення від 06 жовтня 2020 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про його неможливість бути присутнім під час розгляду справи. У заяві про перегляд заочного рішення зазначає, що позивачем пропущений встановлений законом строк позовної давності, поважних причин пропуску строку останній не зазначив, вважає, що позовні вимоги за період з 30 квітня 2011 року по 23 червня 2017 року підлягають відхиленню, просить застосувати позовну давність. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалівсправи вбачається, що відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка не здійснює оплату за послуги КП «Водоканал», у зв`язку з чим, за період з 01.05.2011 року по 30.04.2020 року утворилась заборгованість у сумі 22211,13 грн., що підтверджується відповідним розрахунком та довідкою про заборгованість. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 546 від 28.10.1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення», збір абонентної плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунальних послуг. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Відповідно до ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату\~за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Представником відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, наголошує на тому, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббнігс та інші проти Сполученого Королівства» рішення від 22.10.1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року). Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки 23 червня 2020 року. Тобто, у частині позовних вимог за період з 01 травня 2011 року по 23 червня 2017 року необхідно відмови у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до розрахунку наданого позивачем у період з липня 2017 року по травень 2020 року існує заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 11252,79 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. У зв`язку із частковим задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1064,93 грн.

Outcome: partial