Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

У червні 2022 року представник позивача АТ «Універсал Банк» звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. Позов обґрунтований тим, що Monobank це мобільний банк, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 02 травня 2018 року відповідач [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 02 травня 2018 року підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг «Monobank» (далі Договір), яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вищезазначених документів у мобільному додатку, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, відповідач зобов`язання за Договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями умов Договору виникла заборгованість, яка станом на 28 грудня 2021 року складає 10\~567,11 грн., з яких: 3\~128,70 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 6\~810,88 грн. заборгованість за пенею, 627,53 грн. заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача Мєшнік К.І. не з`явився, письмово просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується судовим повідомленням про вручення, яке підписано відповідачем, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву не надав, письмових заяв від нього не надходило. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 02 травня 2018 року [PERSON] підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, на підставі якої отримав від АТ «Універсал Банк» кредит у вигляді встановленого ліміту (з можливістю його збільшити або зменшити) на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 9). Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язують виконувати його умови (а.с. 9). На підтвердження факту укладення кредитного договору банк також надав Витяг з Умові правил обслуговування в АТ «Універсал банк» (а.с. 10-24), а також паспорт споживчого кредиту (а.с. 25-26). [PERSON] зобов`язався у разі порушення своїх зобов`язань сплачувати штраф за кредитом від 1 до 30 днів у розмірі 50 гривень, від 31 до 90 днів - 100 гривень, від 91 до 120 днів - 100 гривень та 6,2% від суми загальної заборгованості та від 121 дня до повного погашення строку, після спливу якого формується Фінальний розрахунок, що визначається Банком в односторонньому порядку, але не менше 120 днів з моменту настання прострочення виконання зобов`язання та не більше 210 днів. Вказані обставини підтверджуються паспортом споживчого кредиту (а.с. 25-26). Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати щомісячних мінімальних платежів порушив, в наслідок чого у нього утворилася заборгованість, на підтвердження якої представником позивача наданий розрахунок станом на 28 грудня 2021 року (а.с. 8), згідно з яким, заборгованість відповідача за кредитним договором від 02 травня 2018 року становить 10\~567,11 грн. та складається з: - 3\~128,70 грн. залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); - 6\~810,88 грн. заборгованість за пенею; - 627,53 грн. заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 3\~128,70 грн. та заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 627,53 грн. суд виходив із наступного. За змістом статті 11\~ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно із статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом\~України та Законом України\~«Про банки\~та банківську\~діяльність» від\~07\~грудня 2000\~року №\~2121-III (далі - Закон). Відповідно до статті 2\~Закону банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання сплати процентів та інших зборів з такої суми. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Згідно із статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтями 1048, 1049, 1050\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. У статті 599\~ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Положеннями ст.\~614\~ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Пунктом 27 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції»\~від 12\~червня 2009\~року №\~2 передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі. Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку. Відповідач, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 3\~128,70 грн. та заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 627,53 грн. є обґрунтованими та у повному обсязі доведеними з боку позивача, а тому вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за пенею у розмірі 6\~810,88 грн. суд зазначає наступне. Як встановлено судом, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 25-26). Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, ставка пені за порушення строків розрахунків складає 76,8% (а.с. 8). Разом з тим, у розділі 6 паспорту споживчого кредиту, який було підписано відповідачем, зазначено, що пеня не застосовується (а.с. 25 оберт). Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зазначені\~обставини та\~надані суду\~докази,\~суд приходить\~до висновку\~про стягнення\~з відповідача\~лише заборгованості\~за наданим\~кредитом (тілом\~кредиту)\~у розмірі\~3\~128,70 грн. та заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 627,53 грн. В задоволенні позовних вимог в іншій частині слід відмовити через їх необґрунтованість та недоведеність. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України суд\~стягує з\~відповідача на\~користь позивача\~витрати по\~сплаті судового\~збору пропорційно\~до розміру\~задоволених позовних\~вимог у\~сумі (3\~756,23 грн. х 2 481 грн. : 10\~576,11 грн.) = 881,16 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial