Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

04.05.2022 р. [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів на утримання їх повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка з вересня 2020 р. є студенткою Національного юридичного університета імені Ярослава Мудрого, що знаходиться в м.Харкові, витрати на проживання, харчування, одяг, проїзд, купівля книжок та методичок, оплата проживання в гуртожитку становлять 8000 грн. на місяць, тому дитина потребує матеріальної допомоги від батька задля продовження навчання; відповідач добровільно допомоги не надає, є пенсіонером МВС України та може допомагати доньці матеріально. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просить розглянути справу в її відсутність. Відповідач подав до суду відзив, в якому вимоги позову визнав частково, просив стягувати з нього на утримання повнолітньої дитини [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частки від всіх видів його доходів, зважаючи на розмір його пенсії, наявність на утриманні малолітньої дитини, дружини та матері, просить розглянути справу без його участі. З урахуванням позиції сторін та досліджених доказів, суд визнає за необхідне позовні вимоги задовільнити частково з таких міркувань. Доведено, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Гайсині Вінницької області, батьком її записаний [PERSON] ; [PERSON] є студентом ІІ курсу денної форми навчання Національного юридичного університета імені Ярослава Мудрого, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи надані сторонами матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці [PERSON] , якій виповнилося 18 років і яка продовжує навчання - є студентом ІІ курсу денної форми навчання Національного юридичного університета імені Ярослава Мудрого. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, а також розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення, вартість витрат на навчання, оплату проїзду до місця навчання та у зворотному напрямку, витрати на оплату проживання в гуртожитку, на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини, ту обставину, що обов`язок утримання дитини також покладено і на її матір, а також те, що донька відповідача, як повнолітня особа, повинна і самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення та визначає розмір аліментів у розмірі ј частки всіх видів доходів [PERSON] щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 4.05.2022 і до закінчення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. В іншій частині позовні вимоги є недоведеними належними і допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. \~ \~Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~держави підлягає\~стягненню судовий\~збір в\~розмірі 992,40\~грн.,\~оскільки позивачка\~звільнена від\~сплати судового\~збору на\~підставі п.3\~ч.1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~а також\~з відповідача\~на користь\~позивача необхідно\~стягнути документально\~підтверджені розрахунком\~та квитанцією\~адвоката Гетьмана\~А.В.\~витрати на\~правову допомогу\~(відповідно\~до квитанції\~сума витрат\~4000\~грн.)\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог (75%)\~в розмірі\~3000\~грн.\~(4000\~грн.*75%=3000\~грн.).\~ На підставі викладеного та

Outcome: partial