Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Нечаєв В.В., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №157 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу в них народилися двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідачка, взявши на своє утримання дочку [PERSON] , покинула позивача із сином [PERSON] і проживає по [ADDRESS] . Сам позивач наразі проживає із сином за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Виноградівського районного суду від 06.06.2018 у справі № 299/1049/18 місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , визначено разом із батьком [PERSON] . Позивач вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між позивачем та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, виникають часті спори. Спільне господарство не ведеться. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає та просить суд розірвати шлюб. Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивач просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимогу про стягнення аліментів мотивовано тим, що відповідачка ще до визначення місця проживання сина звернулась до суду із позовом про стягнення із позивача аліментів на утримання сина. Рішенням Виноградівського районного суду від 29 березня 2018 року у справі № 299/233/18 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей, а саме: сина [PERSON] та доньки [PERSON] , у розмірі по 1500 (тисячу п`ятсот) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2018 року та до досягнення дітьми повноліття. Однак, з червня 2018 року сторони проживають окремо, відповідачка із донькою [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , а син [PERSON] із позивачем по [ADDRESS] . За таких обставин, син [PERSON] перебуває на повному утриманні та вихованні позивача [PERSON] , а тому в подальшому стягнені із позивача на користь відповідачки аліментів потреба відпала. Позивачу відомо, що відповідачка є працездатною людиною, працює в державній установі. Позивач та його представник будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути справу у відсутність сторони позивача. Відповідач належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, з невідомих суду причин в судове засідання не з`явився, однак подала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої на розірвання шлюбу згідна, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , визнає частково в сумі по 1400 грн щомісяця та просить суд розглянути справу у її відсутність. У відповідності до порядку, встановленого ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи без сторін на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 2008 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 157, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 27.12.2019. Від шлюбу у сторін народилися двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу стали різні характери та погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим між сторонами припинено шлюбно-сімейні відносини. З червня 2018 року сторони проживають окремо. Шлюб сторін носить формальний характер. Позивач остаточно визначився та настоює на розірванні шлюбу. Відповідач на розірвання шлюбу згідна. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та до розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згідна, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхніх неповнолітніх дітей, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Рішенням Виноградівського районного суду від 29 березня 2018 року у справі № 299/233/18 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей, а саме: сина [PERSON] та доньки [PERSON] , у розмірі по 1500 (тисячу п`ятсот) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2018 року та до досягнення дітьми повноліття. Однак відповідно до рішення Виноградівського районного суду від 06.06.2018 у справі № 299/1049/18 місце проживання сина [PERSON] , [INFO] визначено разом із батьком, позивачем по даній справі [PERSON] . На даний час син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає із позивачем [PERSON] по [ADDRESS] , що стверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 06.11.2017. За змістом\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов`язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. Відповідно до\~ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище\~дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,\~непрацездатних\~чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.\~ \~ \~ \~ \~За вимогами ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. З викладеного суд приходить до висновку, що той, з ким мешкає дитина має право на отримання допомоги на утримання дитини від іншого з батьків. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Оскільки на даний час дитина сторін син [PERSON] проживає разом з батьком, позивачем по справі, на користь відповідача, матері дитини стягнуто аліменти на утримання сина, при цьому належної участі відповідач в утриманні сина не бере, то суд прийшов до висновку, що відповідач втратила право на отримання аліментів і через зміну сімейного стану є необхідним припинити примусове стягнення аліментів з позивача, батька дитини на утримання сина та присудити такі до стиягнення з відповідача. Домовленості про сплату аліментів на утримання сина [PERSON] сторонами не досягнуто. Згідно матеріалів справи, відповідач є працездатною, може надавати матеріальну допомогу на утримання сина та вимогу про стягнення аліментів визнала частково в розмірі по 1400 грн щомісяця. \~ \~ \~ \~Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК України, не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач як мати зобов`язана брати участь в утриманні сина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, як аліменти на дитину сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання спільного з позивачем сина у розмірі по 1500 грн щомісячно, від дня пред`явлення позову до повноліття дитини. Згідно з ч.1\~ст.191 Сімейного кодексу України \~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.\~\~ Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 992,40 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду із позовною вимогою про стягнення аліментів, відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved