Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, та просила суд стягнути з відповідача грошові кошти, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «ТАСКОМБАНК» на ім`я [PERSON] , померлого [INFO] , у сумі 98736,38 грн. з відповідними відсотками, та моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням суду від 23.03.2020 року за нею визнано право власності на спадкові грошові кошти, що знаходяться на вказаному рахунку в АТ "ТАСКОМБАНК", але відповідачем відмовлено у видачі присудженої суми вкладу, оскільки нею не надано свідоцтво про право на спадщину на вказані кошти, а рішення суду є лише підставою для визначення частки спадкоємця у спадковому майні. Вважає, що такою протиправною поведінкою відповідач порушив її права як спадкоємця, і завдав моральної шкоди. В подальшому позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій навела розрахунок відсотків за вкладом спадкодавця за період з 31.05.2017 року (день смерті спадкодавця) до 31.05.2022 року (день проведення розрахунку) у розмірі 10 % річних, і просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, що знаходяться на вищевказаному рахунку в АТ «ТАСКОМБАНК» у сумі 159 015,85 грн., моральну шкоду у розмірі 20\~000 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 30 000 грн. Процесуальні дії у справі. 06.12.2021 позовна заява надійшла до суду. 07.12.2021 позовна заява була залишена без руху. 16.12.2021 надійшла уточнена позовна заява. 21.12.2021\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 17.08.2022 надійшла заява про збільшення позовних вимог. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Від відповідача будь-яких клопотань не надходило. За таких підстав, суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає ч.1 ст.223 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.03.2020 року по справі № 213/2302/18 (пр. № 2/213/33/20), яке набрало законної сили 07.08.2020 року, за позивачем [PERSON] визнано право власності на грошові кошти, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК», відкритому на ім`я [PERSON] , померлого [INFO] , у сумі 98736,38 грн. з відповідними відсотками /а.с.5-7/. 11.12.2020 року позивач звернулася до АТ «ТАСКОМБАНК» із заявою про отримання належних їй спадкових коштів з нарахованими відсотками на підставі судового рішення, на яку отримала відповідь від 11.01.2021 року про те, що інші документи, ніж свідоцтво про право на спадщину, які б посвідчували право спадкоємця на спадщину законодавством не передбачені, і судове рішення не зобов`язує Банк виплачувати кошти, а є документом, якій підтверджує факти, що мають бути враховані при визначенні нотаріусом частки спадкоємця у спадковому майні /а.с.8/. На звернення від 28.05.2021 року до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON] на грошовий вклад в АТ «ТАСКОМБАНК», позивач отримала відмову з посиланням на те, що право власності на грошові кошти в сумі 98736,38 грн. з відповідними відсотками визнано за нею рішенням суду, і рекомендовано звернутися для захисту своїх прав до суду /а.с.27/. . Відповідач відзив позов не подав, доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості за уточненим позовом, ним суду не надано. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини за договором банківського вкладу (депозиту), право на який входить до складу спадщини, і зобов`язань банку виплачувати вкладникові (спадкоємцю) таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до п.1 ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»\~вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов кредитного договору. Нормою ст.1058\~ЦК України передбачено, що \~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно зі ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.5\~ст.1061 цього Кодексу проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. \~ \~ \~ \~Згідно з п.2 ч.1\~ст.512 ЦК України\~самостійною підставою заміни кредитора в зобов`язанні є правонаступництво. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.608 ЦК України\~зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. Проте у зобов`язаннях, не пов`язаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов`язань, а відбувається перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб - спадкоємців. Згідно зі\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218ЦК України). Статтею 12128 ЦК України встановлено право вкладника розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Згідно з частиною другою цієї статті, право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Згідно зі ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідне правило\~закріплено і положеннями ст.129-1 Конституції України. При вирішенні спору суд також керується положеннями ч.4 ст.263 ЦПК України, і враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду\~України від\~09\~квітня 2014\~року у\~справі\~№ 6-12цс14,\~згідно\~з якою зобов`язання\~за договором\~банківського вкладу\~не є\~такими,\~що нерозривно\~пов`язані\~з особою\~вкладника;\~від 22 січня 2014 року по справі 6-175цс13, згідно з якою зобов`язання банку виплачувати проценти за договором вкладу не припиняється зі смертю вкладника, входить до складу спадщини та триває до дня, який передує дню повернення коштів спадкоємцям. Підстави для відшкодування майнової шкоди передбачені ст.ст.22, 1166 ЦК України. Зокрема, згідно з ч.1 ст.1166 цього Кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Нормою ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати зокрема: в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як роз`яснив Пленум, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджено набуття права власності на грошові кошти, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК», відкритому на ім`я спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , у сумі 98736,38 грн. з відповідними відсотками, і безпідставне невиконання відповідачем АТ «ТАСКОМБАНК» рішення суду. Тому суд вважає, що право позивача як спадкоємця на своєчасне отримання грошових коштів, які є спадковим майном після смерті її батька, і право власності на які визнано за нею рішенням суду, що набрало законної сили, є порушеним відповідачем, тому воно підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача грошових коштів, які знаходяться на рахунку, відкритому на ім`я спадкодавця, із відповідними відсотками, як зазначено в рішенні районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.03.2022 року по справі № 213/2302/18. Щодо уточненої вимоги позивача про стягнення суми вкладу із врахуванням відсотків у збільшеному розмірі 159015,91 грн., суд вважає, що позивачем не обгрунтовано надання розрахунку відсотків саме у розмірі 10 % річних, оскільки у вищевказаному рішенні суду від 23.03.2022 року по справі № 213/2302/18 відсотки за депозитним вкладом спадкодавця не встановлювалися, договору банківського вкладу позивачем суд не надано, клопотання про його витребування судом не заявлялося, тому суд не вбачає підстав для задоволення цієї частини позовних вимог у збільшеному позивачем розмірі, і приходить до висновку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума грошових коштів у розмірі 98736,38 грн. з відповідними відсотками. Розглядаючи вимогу про стягнення моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує тривалий період неповернення відповідачем коштів, які згідно рішення суду є власністю позивача, внаслідок чого позивач, яка надала докази щодо незадовільного стану свого здоров`я, змушена переносити моральні страждання. Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яким визнана презумпція моральної шкоди. до позиції ЄСПЛ, в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Таким чином, суд вважає, що позивачу було заподіяно відповідачем моральну шкоду, але, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає співмірною моральним стражданням позивача суму моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Щодо вимоги позивача, заявленій при поданні заяви про збільшення позовних вимог, щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 30000 грн., суд приходить до наступного висновку. Жодного обґрунтування заподіяння відповідачем майнової (матеріальної) шкоди (збитків) в розумінні статей 22, 1166 ЦК України, позивачем в уточненому позові не наведено, доказів заподіяння такої шкоди суду не надано, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення цієї вимоги. При цьому суд враховує, що відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, його представник неодноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, але при цьому так і не надав суду доказів відсутності обов`язку виплатити позивачу спадкових коштів відповідно до рішення суду. Таким чином, уточненні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial