Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що є співвласником квартири [ADDRESS] . З Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та реєстру прав власності на нерухоме майно, єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомості майна позивачу стало відомо про наявність обтяження спірного майна №12661573, накладеного на підставі постанови про накладення арешту б/н від 25.06.2012 року СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Позивач стверджувала, що обтяження майна є порушенням її права як власника, на час звернення із даним позовом матеріали кримінального провадження відсутні. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримала, про що представником подані відповідні заяви. Відповідач не скористався процесуальним правом подання відзиву. Враховуючи викладене справа розглянута на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є співвласником квартири [ADDRESS] . Зазначене підтверджується договором міни квартири від 17.03.2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Пачевою І.І., зареєстрованим у реєстрі за №1621. Право власності у встановленому законом порядку зареєстровано КП ОМБТ та РОН, № запису 419 пр., на сторінці № 170, реєстровий № 2681. Як вбачається з єдиного реєстру судових рішень рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 21.12.2021 року (справа №521/19047/21) визначена частка позивача в праві спільної власності на спірне майно. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та реєстру прав власності на нерухоме майно, єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомості майна від 14.02.2022 року №299434156 спірне майно має обтяження 12661573. Підставою обтяження є постанови про накладення арешту б/н від 25.06.2012 року СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16.09.2015 року №730 утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції. При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України ліквідовано територіальні органи Міністерства внутрішніх справ без визначення правонаступника. Відповідно до листа слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області від 21.02.2022 року № 4/1-Щ-49/ад будь-яка інформація щодо накладення арешту на спірну квартиру відсутня. Згідно листа Одеського державного нотаріального архіву від 05.04.2022 року № 905/01-20 копія постанови старшого слідчого СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області С.В. Муравйова про накладення арешту на спірну квартиру на зберігання до Одеського державного нотаріального архіву не передавалась. Як вбачається з відкритої інформації з АСВП будь яких виконавчих проваджень відносно позивача на час вирішення спору немає. Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначене узгоджується із статтею 16 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року N 5, за якими позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1.07.2004 року № 1952-ІУ обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися майном, встановлена законом, актами повноважених на це органів державної влади, посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном. Разом із тим, арешт майна завжди має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту правового висновку Верховного Суду від 15.09.2019 року у справі N 372/2904/17-ц вбачається, що із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Арешт майна у такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном. Суд погоджується із доводами позивача, що обтяження нерухомого майна, за відсутності відкритих кримінальних та виконавчих проваджень стосовно позивача порушує її право власності як співвласника спірного майна. Іншого способу захисту порушеного права, окрім звернення із даним позовом позивач не має. Враховуючи викладене, позов є доведеним позивачем, спосіб захисту права не суперечить закону, в порядку ч.2 ст. 5 ЦПК України є ефективним.

Outcome: approved