Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Центр надання адміністративних послуг м. Умань, про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення, В обґрунтування позову зазначив, що він є власником 11/25 частки житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.09.1994, зареєстрованим в Уманському відділку ЧОБТІ, реєстр 3315. В даній частці будинку зареєстрована [PERSON] , з якою він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу. З 16.03.2017 вони з відповідачем припинили спільне проживання і вона переїхала на [ADDRESS] , де проживає і по теперішній час разом з іншим чоловіком в іншій сім`ї. Таким чином, із 16.03.2017 відповідач [PERSON] не проживає в квартирі, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла. Факт реєстрації відповідача порушує права власника вільно розпоряджатися та користуватися майном. Тому позивач змушений звернутися до суду із позовною заявою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив справу про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розглядати у його відсутність. Вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте від неї до суду надійшла заява про перенесення розгляду справи, оскільки перебуває на стаціонарному лікуванні в Уманській міській лікарні. При цьому будь-яких підтверджуючих документів відповідач до суду не надала. Представник третьої особи Центру надання адміністративних послуг м. Умань у судове засідання не з`явився, проте від його представника до суду надійшла заява, в якій просив справу розглядати без участі представника. Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128, п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається такою, що належним чином отримала повідомлення суду про дату судового засідання та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Станом на день розгляду справи відповідач відзив або зустрічну позовну заяву не подала, від неї не надходило заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності. За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.09.1994 року за № 2-3002 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме 11/25 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно з даними будинкової книги для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту № 1, складеного головою квартального комітету № 12 від 05.05.2020 року встановлено, що по [ADDRESS] в Ѕ частині будинку починаючи з 16.03.2017 року по теперішній час фактично не проживають громадяни: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що додатково засвідчують сусіди: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають по [ADDRESS] з 2017 року і по даний час. Згідно з довідкою виконавчого комітету Уманської міської ради за № 25 від 09.06.2020, яка видана [PERSON] , він дійсно зареєстрований та проживає в Ѕ частини будинку по [ADDRESS] . Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі 6-ти місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів його сім`ї права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» відповідно до ст. 107 ЖК України (аналогічна ст. 167 ЖК України) наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, утворення сім`ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що вона разом з її неповнолітніми дітьми проживає по [ADDRESS] і на даний час іншого житла не мають, оскільки згідно з даними рекомендованих повідомлень про вручення, які направлялись [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , останні поверталися до суду, починаючи з 17.09.2020, з відміткою про особисте отримання, та в усіх поданих до суду заявах відповідач [PERSON] в якості своєї адреси зазначає: [ADDRESS] . Крім того, відповідач [PERSON] зазначає, що вона проживає разом зі своїми неповнолітніми дітьми по [ADDRESS] і в якості доказів надає свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] та батьками вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , та батьками вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла 10 років. Якщо ж дитині від 10 до 14 років, вона спільно з батьками бере участь у прийнятті рішення щодо свого місця проживання. В свою чергу, дитина, якій виповнилося 14 років та батьки якої проживають окремо, самостійно приймає рішення щодо місця свого проживання. Враховуючи, що в позовній заяві позивачем ставиться питання про визнання лише [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в свою чергу [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] в будинку, який належить його батьку - позивачу [PERSON] , а батьком малолітньої [PERSON] взагалі є [PERSON] , який не є учасником даної судової справи, тому суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що вона проживає разом зі своїми неповнолітніми дітьми по [ADDRESS] , як підставу, що унеможливлює задоволення позову. На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме 11/25 частки в житловому будинку [ADDRESS] є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved