Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

До суду надійшла позовна заява адвоката Данильчука Назарія Богдановича в інтересах [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якій представник позивача просить визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування на майно [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилається на те, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,92 га, вартістю 31338 гривень 87 копійок, що знаходиться за території Лисівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, з кадастровим номером 6122085800:01:001:0214, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно позивачка не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушена звернутися до суду. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять суд їх задоволити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю та просили суд їх задовольнити. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , представника позивачки [PERSON] , відповідачів [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до\~ч.1,\~2\~ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). В силу ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.05.1988 року, свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2008 року позивачка [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [INFO] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.08.2008 року її батька [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців немає. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,92 га, вартістю 31338 гривень 87 копійок, що знаходиться за території Лисівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, з кадастровим номером 6122085800:01:001:0214, яка належала йому на на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР № 062941, зареєстрованого 13.09.2004 року в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010464721076, виданого на підставі розпорядження голови Заліщицької районної державної адміністрації від 23.02.2004 року № 97. Статею 1218 ЦПК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом установлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,92 га, вартістю 31338 гривень 87 копійок, що знаходиться за території Лисівської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, право на спадкування якої належить позивачці у справі. Судом установлено, що позивачка [PERSON] у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки була зареєстрована та проживала разом з [PERSON] на момент його смерті за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №333 від 07.06.2022 року. Відповідно до довідки, виданої Товстенською селищною радою Чортківського району Тернопільської області №333 від 07.06.2022 року інших спадкоємців, крім [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , немає. Однак, листом приватного нотаріуса Чортківського районнного нотаріального округу Тернопільської області Пікуль Г.М. №217/02-31 від 26.08.2022 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,9175 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Товстенської селищної ради Чортківського (колишньої Лисівської сільської ради Заліщицького) району Тернопільської області, оскільки на вищевказане майно відсутній правовстановлюючий документ (державний акт на право приватної власності). Позивачці рекомендовано звернутися до суду. Згідно з оголошенням, розміщеним в газеті Колос №19 від 22.07.2022 року, втрачений державний акт на право приватної власності на землю серії ТР № 062941, виданий на прізвище [PERSON] , визначено вважати недійсним. Відповідно до ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі - продажу, оренди, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно із ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, як це передбачає ст.392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить із того, що дані правовідносини є спадковими, а позивачка позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, беручи до уваги визнання позову відповідачами, які не суперечать закону та не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачкою та її представником обставини унеможливлюють іншим способом захистити права та інтереси позивачки. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved