Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

У квітні 2021 року АТ «КБ «Приват Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, у якому позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №б/н від 16 серпня 2014 року у розмірі 12 668,52 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16 серпня 2014 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банку стало відомо, що позичальник [PERSON] помер [INFO] . У зв`язку з тим, що позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на день смерті мав заборгованість у розмірі 12 668,52 грн. Посилаючись на ст.ст.1218, 1219 ЦК України, позивач зазначив, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Позивач вважає, що відповідачі є спадкоємцями позичальника [PERSON] , які фактично прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому просить стягнути з них заборгованість у вищезазначеному розмірі. Ухвалою суду від 30 червня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження, з призначенням підготовчого провадження, при відкритті провадження судом витребувано копію спадкової справи. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались, в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 16 серпня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети - заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з умовами якої було відкрито картковий рахунок на ім`я відповідача. У заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивач надав суду Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] ; копію анкети - заяви позичальника; Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 30 травня 2019 року становить 12 668,52 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту. Отже, позичальником [PERSON] були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , про що було зроблено актовий запис №525 від 01 липня 2019 року . Банком 29 січня 2020 року до Новомосковської державної нотаріальної контори направлена претензія кредитора. Державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори на адресу банку направлено лист, в якому повідомлено, що лист претензію буде доведено до відома спадкоємців згідно до ст.1282 ЦК України. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Новомосковської міської ради №2383 від 08.07.2021р. про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, а також копій паспортів, відповідачі разом із померлим [PERSON] станом на 28 червня 2019 року, були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . За даними Новомосковської державної нотаріальної контори спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Відповідно до положень статті 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З огляду на наведене, спадкоємці за законом чи за заповітом після смерті [PERSON] зобов`язані задовольнити вимоги позивача. Вирішуючи питання про те, чи є відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідачі у справі є спадкоємцями позичальника. Сам по собі факт проживання за однією адресою та спільне прізвище не дає можливості суду встановити що вони є родичами, або ступінь їх родинного зв`язку, а також встановити який з відповідачів (у разі наявності родинного зв`язку) є родичем, віднесеним до першої черги спадкування, а який відповідач відноситься до наступних черг. При цьому, судом вживалися заходи з метою сприяти всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, ухвалою суду від 30 червня 2021 року зобов`язано Виконавчий комітет Новомосковської міської ради надати відомості про зареєстрованих за місцем проживання позичальника осіб на час відкриття спадщини; витребувано спадкову справу; ухвалою суду від 01 березня 2022 року зобов`язано Виконавчий комітет Новомосковської міської ради надати довідку про зареєстрованих осіб із зазначенням ступеня родинного зв`язку. Після повідомлення виконавчого комітету Новомосковської міської ради про відсутність у останнього відомостей про родинні зв`язки зареєстрованих осіб, позивачем не заявлялись клопотання про витребування у органу державної реєстрації актів цивільного стану відомостей про родинні зв`язки між позичальником та відповідачами у цій справі. Отже, позивачем не виконано процесуальний обов`язок доведення обставин, на які він посилався як на підставу позовних вимог. Твердження позивача про те, що відповідачі є спадкоємцями позичальника є припущенням, яке не ґрунтується на жодному доказі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові, не обґрунтовані та не підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed