Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Керівник Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» (далі КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги») звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з відповідача на користь держави в особі Тернопільської міської ради коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] в лікувальному закладі КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» в сумі 10317,12 грн. В обґрунтування вимог зазначено, що внаслідок настання 08 жовтня 2020 року дорожньо-транспортної пригоди, порушення водієм [PERSON] вимог 18.1 ПДР України та спричиненням потерпілій [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості, остання з 08.10.2020 по 16.10.2020 (8 ліжко-днів) перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні вказаного медичного закладу з діагнозом: поєднана травма. Вартість затрат на лікування та перебування становить 10 317, 12 грн. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 24.12.2021 у справі 607/22941/20, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження №12020210010002070, внесене до ЄРДР 08.10.2020 за даним фактом закрито, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим. Вартість затрат на лікування та перебування [PERSON] у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги відповідно до ст.\~1206\~ЦК України повинна бути відшкодована відповідачем [PERSON] як особою, яка вчинила злочин. Ухвалою судді від 15.06.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та призначено судове засідання. У судовому засіданні представник Тернопільської окружної прокуратури позов підтримала з викладених у позовній заяві підстав та просила задовольнити. Представник Тернопільської міської ради та представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, не повідомивши про причини неявки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/22941/20, від 24.12.2021року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням із потерпілою, а кримінальне провадження №12020210010002070, внесене до ЄРДР 08.10.2020 за даним фактом закрито. В зазначеній ухвалі встановлено, що 08 жовтня 2020 року близько 06 год. 30 хв. водій [PERSON] керував технічно-справним автомобілем, марки «Renault Master», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись у правій смузі руху проїзної частини дороги вулиці 15 квітня, м. Тернополя в бік м. Збаража Тернопільської області, із швидкістю близько 52...53 км/год., чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України. Рухаючись вулицею 15 квітня м. Тернополя, водій [PERSON] під час руху не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) ПДР України. Так, в цей час на нерегульований пішохідний перехід, розташований на вул. 15 квітня м. Тернополя, неподалік ринку «Оріон», у темпі спокійного кроку, вийшла та переходила проїзну частину дороги зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, марки «Renault Master», р.н. [NUMBER] пішохід [PERSON] . Пройшовши до середини дороги спокійним кроком, пішохід [PERSON] змінила темп руху на спокійний біг. Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохідний перехід, який обладнаний дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 ПДР України, а також пішохода [PERSON] , яка рухалась по ньому, водій [PERSON] в порушення вимог п.18.1 ПДР України, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на нього передньою частиною автомобіля. Унаслідок наїзду, який вчинено на пішохідному переході, потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньосуглобового багатовідламкового перелому проксимального епіфізу (верхнього кінця) лівої плечової кістки; травми грудної клітки у вигляді забиття легень, яка супроводжувалась явищами «обмеженого» правобічного пневмотораксу (накопичення повітря в плевральній порожнині); саден лівої половини грудної клітки, внутрішньо шкірної гематоми правої половини тіла, підшкірної гематоми правої ноги, забиття м`яких тканин лівої сідниці, садна лівого стегна, ділянки колінного суглоба і гомілки, які не супроводжувались загрозливими для життя явища, тобто не були небезпечними для життя, та відповідно до п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995), за ознакою тривалого (більш як 21 день) розладу здоров`я належать до середньої тяжкості. Порушення водієм [PERSON] вимог 18.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Таким чином, своїми діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості потерпілому. Також, згідно з зазначеною ухвалою, суд прийшов до переконання, що обвинувачений [PERSON] підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, з підстав, передбачених ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням із потерпілою, а кримінальне провадження, внесене 08.10.2020року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020210010002070 закриттю. Як зазначено у листі комунального некомерційного підприємства Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» від 05.05.2022 №907, потерпіла у вказаному кримінальному провадженні [PERSON] , [INFO] , з 08.10.2020 по 16.10.2020 (8 ліжко-днів) перебувала на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні вказаного медичного закладу з діагнозом: поєднана травма. Закритий знутрішньосуглобовий багатоуламковий перелом проксимального епіфіза лівої плечової кістки. Правобічний гідроторакс. Контузійні зміни м`яких тканин лівої сідниці. Вертеброгенна люмбалгія. Стійкий помірний больовий синдром. ІХС. Стабільна стенокардія І ФК. Транзиторна повна блокада лівої ніжки п. Гісса. СН І-ІІА ст. Гіпертонічна хвороба II ст. Гіпертензивне серце. Високий КВР. Вартість затрат на лікування та перебування становить 10 317, 12 грн. З часу закриття кримінального провадження №12020210010002070 по даний час уповноважений орган не вжив заходів щодо захисту інтересів держави в особі Тернопільської об`єднаної територіальної громади, яку представляє Тернопільська міська рада. На запити Тернопільської окружної прокуратури від 15.04.2022 № 2403ВИХ-22 та від 12.05.2022 № 2970ВИХ-22, відповідно листами №906 від 05.05.2022 та № 956 від 16.05.2022 КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» повідомило, що не зверталося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] витрат на лікування потерпілої від злочину. Крім цього, на адресу Тернопільської окружної прокуратури надійшли листи Тернопільської міської ради №9957-Ф від 19.04.2022 та №11403-Ф від 16.05.2022, відповідно до яких Тернопільська міська рада не зверталась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] витрат на лікування потерпілої від злочину в сумі 10 317,12 грн. і Тернопільська міська рада не заперечує щодо вжиття заходів представницького характеру, шляхом подачі Тернопільською окружною прокуратурою відповідної позовної заяви. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є юридичною особою - комунальним підприємством, що надає медичні послуги населенню міста Тернополя. Статутом Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженим рішенням Тернопільської міської ради від 28.07.2017 №7/16/20 (надалі за текстом - Статут) визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської міської ради. Власником, засновником та органом управління Підприємством виступає Тернопільська міська рада. Тернопільська міська рада є органом місцевого самоврядування, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №29250696 від 17 травня 2022 року. Встановлено, що Тернопільська міська рада не зверталась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілої [PERSON] . З цих підстав за захистом інтересів держави до суду звернулась керівник Тернопільської окружної прокуратури. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Відповідно до ч. 3 ст.\~23\~Закону України\~«Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Представництво інтересів громадянина або держави в суді відповідно до ч. 6 вказаної статті включає, у тому числі, право прокурора звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). Згідно з ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст.\~1206\~ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року. Відповідно до п. п. 2, 4 постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом установлено, що [PERSON] чинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, і внаслідок його протиправних дій була заподіяна шкода здоров`ю [PERSON] . Ці обставини встановлені Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/22941/20 від 24.12.2021 року про закриття кримінального провадження і звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності. Унаслідок винних дій [PERSON] потерпіла [PERSON] у період із 08.10.2020 по 16.10.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» та витрати на її лікування склали 10317,12 грн., які підприємству не відшкодовані, що свідчить про порушення інтересів держави, за захистом яких до суду звернулась керівник Тернопільської окружної прокуратури, оскільки Тернопільська міська рада, яка є власником та засновником КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», не зверталася до суду за їх захистом. Відтак, [PERSON] як особа, яка вчинила злочин, зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілої від цього злочину. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов керівника Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської міської ради, КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» підлягає до задоволення шляхом стягнення зі [PERSON] коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] , у розмірі 10317,12 грн. Крім цього, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати 2481 гривень судового збору.

Outcome: approved