Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виноградівський РВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання батьківства, внесення змін до актового запису. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період до лютого 2010 року батьки позивача- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували у фактичних шлюбних відносинах, шлюб не реєстрували. За період спільного проживання однією сім`єю у батьків позивача народилося шестеро дітей в тому числі позивач- [PERSON] , [INFO] , про що посадовою особою відділу реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, в книзі реєстрації народжень було зроблено відповідний актовий запис за №75 від 28.02.1990 року. При народжені братів позивача [PERSON] ,1986 р.н., [PERSON] ,1987 р.н., [PERSON] , 1992 р.н., [PERSON] , 1993 р.н., [PERSON] , 2002 р.н., запис про батька дитини при реєстрації народження, у графі «батько» зазначено,- « [PERSON] ». В той же час запис про батька дитини, тобто позивача [PERSON] , при реєстрації народження було здійснено за заявою матері позивачки в порядку ст.135 СК України, тобто за прізвищем та громадянством матері « [INFO] », а у графі «батько» ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою,- « [PERSON] », позаяк спільної заяви матері та батька при реєстрації народження позивача до органу ДРАЦС, не подавали. 20.02.2010 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON] , офіційно уклали шлюб про що посадовою особою відділу реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області , в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за №14. З метою офіційного оформлення даних про батьківство, зокрема внесення змін у графі «батько»,- « [PERSON] », позивач звернувся до Виноградівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, але там роз`яснили, що процедура встановлення батьківства щодо повнолітньої особи та внесення змін в актовий запис про народження можливе лише в судовому порядку. Зазначені невідповідності у актових записах, свідоцтва про народження позивача, створюють для нього певні незручності, у зв`язку з тим, що в них не зазначений його біологічний батько [PERSON] , зокрема що в подальшому може вплинути при виникненні у позивача спадкових відносин як спадкоємця майна. Позивач у судове засідання не з`явився, надавав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, проте надали письмові заяви, просив суд розглянути справу у їх відсутність, проти позову не заперечили та визнали його. Третя особа представник Виноградівського РВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, проте від нього надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що у період до лютого 2010 року батьки позивача- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували у фактичних шлюбних відносинах, шлюб не реєстрували. За період спільного проживання однією сім`єю у батьків позивача народилося шестеро дітей в тому числі позивач- [PERSON] , [INFO] , про що посадовою особою відділу реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, в книзі реєстрації народжень було зроблено відповідний актовий запис за №75 від 28.02.1990 року. При народжені братів позивача [PERSON] ,1986 р.н., [PERSON] ,1987 р.н., [PERSON] , 1992 р.н., [PERSON] , 1993 р.н., [PERSON] , 2002 р.н., запис про батька дитини при реєстрації народження, у графі «батько» зазначено,- « [PERSON] ». В той же час запис про батька дитини, тобто позивача [PERSON] , при реєстрації народження було здійснено за заявою матері позивачки в порядку ст.135 СК України, тобто за прізвищем та громадянством матері « [INFO] », а у графі «батько» ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою,- « [PERSON] », позаяк спільної заяви матері та батька при реєстрації народження позивача до органу ДРАЦС, не подавали. 20.02.2010 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON] , офіційно уклали шлюб про що посадовою особою відділу реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області , в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за №14. З метою офіційного оформлення даних про батьківство, зокрема внесення змін у графі «батько»,- « [PERSON] », позивач звернувся до Виноградівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, але там роз`яснили, що процедура встановлення батьківства щодо повнолітньої особи та внесення змін в актовий запис про народження можливе лише в судовому порядку. Зазначені не відповідності у актових записах, свідоцтва про народження позивача, створюють для нього певні незручності, у зв`язку з тим, що в них не зазначений його біологічний батько [PERSON] , зокрема що в подальшому може вплинути при виникненні у позивача спадкових відносин як спадкоємця майна. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Причому таке право може бути реалізоване як в порядку позовного провадження за наявності спору про право (визнання батьківства за рішенням суду), так і в окремому провадженні (встановлення факту батьківства). Дана стаття регулює відносини щодо реалізації права на батьківство в порядку позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; Відповідно до частини другої статті 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачами батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачами ,- батьками дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що позивач [PERSON] народився [INFO] , необхідно виходити з норм ст.53 КпШС України (Кодекс про шлюб та сім`ю), оскільки такий народився до набрання чинності Сімейним кодексом України. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини. Або спільне виховання чи утримання ними дитини. Або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно із ст. 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері. А запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у запис у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Дана норма СК України чітко вказує про необхідність звернення до суду саме з позовом про визнання батьківства, а не із заявою про встановлення факту батьківства. В третьому абзаці п.13 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Визнання батьківства має як для сторін так і для позивача важливе і принципове значення та необхідне з метою ідентифікації родинного походження. На підставі викладеного,

Outcome: approved