Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що 01.02.2013 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, шлюб існує формально, сторони проживають окремо близько 2 років, продовження шлюбних відносин в майбутньому не можливе, так як суперечить її інтересам, просить суд про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав , справу просив розглядати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.02.2013 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , місце реєстрації: Корабельний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 21 від 01.02.2013 року). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , видане 08.08.2013 р. виконкомом Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та тривалого окремого проживання. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1\~ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України). Враховуючи вимоги позивача про розірвання шлюбу, а також визнання відповідачем заявлених позовних вимог, суд, на підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст.\~104,\~110,\~112 СК України, приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб\~розірванню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем не заявлено клопотань щодо відновлення свого дошлюбного прізвища, а тому, після розірвання шлюбу, позивачу слід залишити прізвище, набуте під час шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а відтак з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню 50% судового збору, що становить 496,20 грн.

Outcome: approved