Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

25 липня 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтуванні позову посилається на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають одного малолітнього сина. Дитина проживає разом з нею, перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 05 серпня 2022 року відкрито провадження у справі. Відповідач вищевказану ухвалу суду, разом з позовною заявою та доданими до неї документами, отримав особисто 12 серпня 2022 року. Відзив, в порядку ст.178 ЦПК України, відповідач не надав. Позивач в судове засідання не з`явилася. 14 вересня 2022 року представник позивача, адвокат Денисенко В.В. подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням від 12 серпня 2022 року. Причини його неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, в зв`язку з неявкою сторін у справі. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі з 15 грудня 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем у справі. Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 того ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні. Батько дитини проживає окремо, добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, інформацію про наявність чи відсутність на його утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не надав, тому суд дійшов висновку, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України). У відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача, за розгляд справи, мають бути стягнуті 992 грн. 40 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved