Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

21.06.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Коновала ФГ «Олена» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження шляхом повернення земельної ділянки з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Позов мотивовано тим, що [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 3,2017 га, кадастровий номер 3521110100:02:000:0032, яка розташована на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, виданий 18.10.2012 року. 12 січня 2012 року між ним та фермерським господарством «Олена» укладено договір б/н, про оренду належної йому земельної ділянки. Відповідно до істотних умов Договору, узгоджених сторонами Відповідач приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Земельну ділянку загальною площею 3,2017 гектара з кадастровим номером 3521110100:02:000:0032. Строк на який було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно п. 3.1 Договору становить 10 років. Згідно п.15.2 Прикінцевих положень Договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Примірник Договору позивача залишився у відповідача, так як за словами орендаря його потрібно було зареєструвати, що він і зобов`язувався зробити. 05.03.2021 року, через веб-сайт «Електронні Сервіси» [PERSON] отримав інформаційну довідку № 247247218 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на належну йому земельну ділянку, згідно якого 10.03.2017 року, зареєстровано право оренди земельної на підставі, зокрема договору оренди земельної ділянки, б/н, виданий 12.01.2012 року. Згідно характеристики іншого речового права зареєстрованого за № 19440492, строк його дії 10 років. 19 липня 2021 року позивач звернувся до Відповідача з Листом-повідомленням, в якому зазначив, що в зв`язку із закінченням дії Договору оренди землі, не бажає поновлювати його на новий строк, так як в подальшому має намір використовувати вказану земельну ділянку для власних потреб. Жодних заперечень, щодо викладених в Листі вимог він не отримував. 11.01.2022 року, повторно через веб-сайт «Електронні Сервіси» [PERSON] отримав інформаційну довідку № 294257101 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на належну йому Земельну ділянку, але дуже здивувався, так як згідно актуальної інформації про державну реєстрацію іншого речового права № 19440492 на час формування Довідки зареєстрована додаткова Угода від 15.01.2021 року, згідно якої та випливає зі змісту та характеристик зареєстрованого іншого речового права, - право оренди земельної ділянки продовжено до 2032 року. Зазначає, що вказані обставини грубо порушують його права як власника Земельної ділянки, а тому вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав. Просить суд: зобов`язати Фермерське господарство «Олена», ЄДРПОУ 20657357, усунути перешкоди у користуванні належної [PERSON] земельної ділянки 3521110100:02:000:0032 площею 3,2017 га, яка розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області, шляхом витребування та повернення її власнику, скасувати державну реєстрацію речового права - право оренди земельної ділянки, яка здійснена 10.03.2017 року, приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області, Веліховською Т.С. на підставі договору оренди земельної ділянки, б/н, від 12.01.2012 року та додаткової угоди б/н, від 15.01.2021 року, номер запису про інше речове право 19440492. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.07.2022 року відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.07.2022 року витребувано у Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (відділ № 1 Управління надання адміністративних послуг) копії документів на підставі яких проводилась державна реєстрація іншого речового права - договору оренди земельної ділянки б/н від 06.01.2012 року, додаткової угоди, б/н від 15.01.2021 року до договору оренди земельної ділянки, розміром 3,2017 га, кадастровим номером 3521110100:02:000:0032, яка розташована на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області, для огляду в судовому засіданні. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.07.2022 року витребувано у Фермерського господарства «Олена», код ЄДРПОУ 20657357, оригінал договору оренди земельної ділянки, б/н від 06.01.2012 року, розміром 3,2017 га, кадастровим номером 3521110100:02:000:0032, яка розташована на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області та оригінал додаткової угоди, б/н від 15.01.2021 року до договору оренди земельної ділянки, б/н від 06.01.2012 року, розміром 3,2017 га, кадастровим номером 3521110100:02:000:0032, яка розташована на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області, для огляду в судовому засіданні. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання [PERSON] та його представник адвокат Марущак О.Є. не з`явилися. Представник позивача надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Заявляє, що остаточний розрахунок судових витрат буде подано після ухвалення рішення по даній справі згідно аб. 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України. Представник відповідача ФГ «Олена» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце його проведення, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та на підставі пояснень позивача. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст.81, ч. 1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку cерії ЯК № 026421 від 18.10.2012 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,2017 га. Земельна ділянка розташована на території Гайворонської міської ради, за межами населеного пункту. Цільове призначення (використання) ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с. 13). Згідно копії договору оренди земельної ділянки від 12.01.2012 року укладеного між [PERSON] та ФГ «Олена» в оренду передається земельна ділянка № [NUMBER] , загальною площею 3,2017 га ріллі, кадастровий номер якої 3521110100:02:000:0032. Договір укладено на 10 років. Згідно п. 15.2 Договору договір набирає чинності після підписання «Сторонами» та його державної реєстрації (а.с. 16-17). Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта вбачається, що за [PERSON] 10.03.2017 року зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3521110100:02:000:0032 площею 3,2017 га для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право власності 19440414. Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки; підстави для державної реєстрації: Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер: НВ-3504014892017, виданий 06.03.2017, видавник Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області; договір оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, виданий 12.01.2012, видавник: Орендодавець: [PERSON] , орендар: ФГ «Олена»; строк дії 10 років (а.с.18-19). Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта вбачається, що за [PERSON] 10.03.2017 року зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3521110100:02:000:0032 площею 3,2017 га для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право власності 19440414. Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки; підстави для державної реєстрації: Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер: НВ-3504014892017, виданий 06.03.2017, видавник Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області; договір оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, виданий 12.01.2012, видавник: Орендодавець: [PERSON] , орендар: ФГ «Олена»; Додаткова угода, серія та номер: б/н, виданий 15.01.2021, видавник: [PERSON] , та ФГ «Олена» в особі голови Сироти Юрія Васильовича (а.с. 21-22). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 08.07.2022 року №928/290-22 згідно наявних у відділі «Книг записів реєстрації» державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі» державна реєстрація іншого речового права договору оренди земельної ділянки, розміром 3,2017 га, кадастровий номер 3521110100:02:000:0032, яка розташована на території Гайворонської міської ради Кіровоградської області не проводилася, договір оренди б/н від 06.01.2012 року не реєструвався (примірник зазначеного договору оренди у відділі відсутній) (а.с.45). Норми права та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. На час підписання вказаного договору оренди частина четверта статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. При цьому, у статті 125 ЗК України було визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Крім того, частиною п`ятою статті 126 ЗК України було передбачено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон № 161-XIV. Відповідно до статті 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону № 161-XIV). Згідно зі статтею 18 названого Закону № 161-XIV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. У даній цивільній справі, на підставі договору оренди землі від 10січня 2012 року позивач передав спірну земельну ділянку в оренду ФГ «Олена» строком на 49 років. Пунктом 15.2 Договору оренди передбачено, що він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, момент набрання чинності договору оренди землі сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації. Такі умови договору відповідають статті 18 Закону № 161-XIV, чинній на час виникнення спірних правовідносин. З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01 січня 2013 року відповідач не міг зареєструвати спірний правочин. Разом з тим, проведення 20 грудня 2017 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі вказаного договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року. Отже, оскільки ФГ «Олена» не здійснило державну реєстрацію договору оренди землі, договір між позивачем та відповідачем чинності не набрав і, відповідно вказане фермерське господарство не набуло прав орендаря за спірним договором оренди землі. Додаткова угодо також не набрала чинності так, як основний договір не набрав чинності. Згідно із частиною другою\~статті 90 ЗК України\~порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»\~самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно із частиною другою\~статті 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. \~Враховуючи, що відповідач володіє спірною земельною ділянкою за відсутності вчиненого правочину, позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме належить витребувати спірну земельну ділянку у відповідача на користь позивача. Отже, позов в цій частині підлягає до задоволення. Разом з тим, позивачем також заявлена вимога про скасування державної реєстрації речового права права оренди земельної ділянки. З цього приводу суд зазначає наступне. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Відповідно до норм ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, урегульовані Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІV). За висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18, від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності. Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020, ст. 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції. Так, відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За змістом наведеної норми у чинній редакції на відміну від положень ч. 2 ст. 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зі змісту п. 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» можна зробити висновок, що починаючи з 16 січня 2020 року рішення про скасування запису про державну реєстрацію речового права не підлягає виконанню і не може призвести до настання реальних наслідків за процедурою, визначеною у Законі України № 1952. Позивач не врахували зміни в законодавстві України, обрав, спосіб захисту про скасування запису №19440492 про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 3,2017 га, кадастровий номер 35211101000:02:000:0032 за ФГ «Олена», який не передбачений законом, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення. Щодо судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частин 1, 2 статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. Враховуючи наведене, оскільки представником позивача до закінчення судових дебатів у справі заявлено клопотання про, те що ним до суду буде подано, протягом п`яти днів з дня винесення рішення, докази понесених судових витрат по справі, а тому питання про судові витрати, понесені позивачем, слід вирішити після ухвалення рішення по суті позовних вимог у судовому засіданні, визначивши позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат.

Outcome: partial