Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , житель [ADDRESS] звернувся в суд з позовом до Чернелицької селищної ради Івано-Франківської області (вул. Незалежності, 23 смт. Чернелиця Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області, в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння від 12.12.1975 право власності на житлове господарство по [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого був батько позивача - [PERSON] . Право власності зареєстроване на піставі цього свідоцтва Коломийським МБТІ за реєстровим №545 від 12.12.1975, про що свідчить відмітка на свідоцтві про право власності. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» доводиться, що за архівними даними бюро технічної інвентаризації право власності на житлове господарство по [ADDRESS] належало [PERSON] , як голові колгоспному двору. З довідки Чернелицької селищної ради №280 від 25.07.2022 слідує, що назва [ADDRESS] . Для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] була надана земельна ділянка площею 0,15 га, що доводиться довідкою Чернелицької селищної ради №9 від 27.07.2022. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 98,9 кв.м, житловою - 70,3 кв.м, літньої кухні, стодоли, стайні, двох комор, вбиральні, погребу, криниці та огорожі. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по [ADDRESS] становить 123 200 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 16.09.2016 року, актовий запис № 22. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті він не залишив. Згідно довідки Чернелицької селищної ради № від 07.2022 на час смерті [PERSON] разом із ним була зареєстрована його дружина [PERSON] . 06 серпня 2019 року [PERSON] склала зааповіт, яким розпорядила позивачу земельний пай та все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, все те, що буде належати йому на день і на що він за законом матиме право. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Чернелицької селищної ради 06.08.2019 року та зареєстрований в реєстрі за № 35. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався, про що свідчить відмітка на ньому. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 08.09.2020 року, актовий запис № 21. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до Городенківської районної жержавної нотаріальної контори, де за його заявою була заведена спадкова справа №299/2021. 06.07.2022 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належний мамі земельний пай. При вивченні правовстановлюючих документів на спадковий будинок нотаріус встановила, що спадкове житлове господарство належало колгоспному двору без визначення часток його членів. Після смерті голови колгоспного двору [PERSON] його спадщину прийняла дружина [PERSON] , однак своїх спадкових прав вона не оформила. У зв`язку з цим нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.07.2022. З довідки Чернелицької селищної ради №279 від 25.07.2021 вбачається, що станом на 15.04.1991 у житловому господарстві в [ADDRESS] проживали батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] . Обидвоє батьків померли. Позивач є спадкоємцем [PERSON] згідно заповіту, подав заяву про прийняття спадщини до Городенківської ДНК, де заведена спадкова справа. Однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору, у якому спадкодавець [PERSON] прийняла спадщину свого чоловіка, але не оформила правовстановлюючі документи на неї. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач Чернелицької селищна рада Івано-Франківської області на електронну пошту суду надіслала заяву про розгляд справи без представника селищної ради. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Копією свідоцтва на право власності на домоволодіння від 12 грудня 1975 року, виданого виконавчим комітетом Чернелицької селищної Ради депутатів трудящих Городенківського району на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 25 листопада 1975 року, стверджено, що ціле домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, де головою двору є [PERSON] на праві особистої власності. Дане домоволодіння в цілому зареєстроване в Коломийському інвентарному бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №545 від 12.12.1975. Житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться в [ADDRESS] ), що доводиться довідкою № 280 від 25.07.2022, виданою виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Із копії виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 10514 від 08.07.2022 слідує, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по [ADDRESS] ( [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстровано в реєстровій книзі під реєстровим № 545 за головою колгоспного двору - [PERSON] (форма власності - приватна; частка - 1/1) згідно свідоцтва про право власності, видане Виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради 12.12.1975 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 25.11.1975 р. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 308428501 від 29.08.2022 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) в [ADDRESS] становить 0,15 га, що доводиться довідкою № 9 від 27.07.2022, виданою Чернелицькою селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1970 році, господарські будівлі та споруди - в 1970, 1980 роках. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 185 від 25.07.2022, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 26.07.2022 становить - 123200 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 279 від 25.07.2022, виданою виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що колишнім членам колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] у віці 87 років в селищі Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 22 від 16.09.2016, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 16.09.2016 виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На час смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом із ним проживала дружина [PERSON] , 1938 р.н., що доводиться довідкою № 718 від 03.11.2017, виданою виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] були подружжям, запис № 33 від 09.11.1958, що стверджується копією свідоцтва про одруження (повторне) серія [NUMBER] від 13.07.2004. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] , яка прийняла спадщину після його смерті, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є його дружина [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 117/2018 (номер у Спадковому реєстрі № 62149463), наданої суду на виконання ухвали Городенківською державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області вбачається, що за заявою спадкоємця першої черги за законом [PERSON] від 16.03.2018 заведена спадкова справа після смерті [PERSON] . [PERSON] 24.04.2020 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В. видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 630, 631, 633 на: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 001328; право на земельну частку (пай) за сертифікатом на право на земельну частку (пай) сері РН № 231972, що належали спадкодавцю [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, яку [PERSON] успадкувала, однак не оформлено документи про спадкування. За заповітом, посвідченим 06 серпня 2019 року секретарем виконавчого комітету Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 35, [PERSON] , жителька смт. Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким свою земельну частку (пай) Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ІФ № 001326, все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці 82 р. в смт. Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 21 від 08.09.2020, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 08.09.2020 виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.03.1961. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом [PERSON] є її син [PERSON] (позивач). На час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом із нею проживав син [PERSON] , 1961 р.н. (без реєстрації), що доводиться довідкою № 283 від 27.02.2022, виданою виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Із копії спадкової справи № 299/2021 (номер у Спадковому реєстрі № 68110693), наданої суду на виконання ухвали Городенківською державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області вбачається, що за заявою спадкоємця за заповітом [PERSON] від 07.08.2021 заведена спадкова справа після смерті [PERSON] . [PERSON] 06.07.2022 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В. видано 2 (два) свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 692, 693 на: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7152 га, 0,9865 га за Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 001326, що належали спадкодавцю [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] : 1/2 частина даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, та 1/2 частина успадкована нею після смерті чоловіка[PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. Постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В. № 667/02-31 від 26.07.2022 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на належну їй частку житлового будинку [ADDRESS] , який належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав. Причиною відмови є те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] та [PERSON] .Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Копіями спадкових справ, наданих суду Городенківською державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області стверджується, що: після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом; після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] (позивач), як спадкоємець за заповітом. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] , фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved