Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

21.01.2022 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500,00 грн. щомісяця з дня звернення до суду з позовом і до досягнення сином повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Дитина проживає з матір`ю та відповідно перебуває на її матеріальному забезпеченні. Відповідач не виконує покладені на нього обов`язки по утриманню дитини, у зв`язку з чим позивач самостійно здійснює утримання спільної з відповідачем дитини та для захисту прав дитини звернулась до суду з цим позовом. 06.06.2022 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому відповідач не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог та стягнення аліментів в сумі 1 150,00 грн., оскільки позивач не надала суду доказів, що вона має витрати на утримання дитини в сумі 7 000,00 грн. щомісячно. Як зазначає відповідач, він з дитинства є людиною з інвалідністю по зору, отримує пенсію по інвалідності, не працює та не має інших доходів. Відповідач вказує, що стан його здоров`я не дозволяє йому працювати, рухомого та нерухомого майна не має. А тому відповідно відповідач стверджує, що він не має можливості сплачувати аліменти в сумі 3 500,00 грн. Також відповідач зазначає, що в листопаді та грудні 2021 року він здійснював перекази грошових коштів на рахунок позивача на утримання дитини. Відповідь на відзив до суду не надходила. В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду із заявою в якій зазначила що заявлені вимоги підтримує та просить позовну заяву розглянути в її відсутність. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти часткового задоволення позовних вимог та стягнення аліментів в розмірі 1 150,00 грн. щомісячно. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі позивача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, вислухавши відповідача та врахувавши відзив, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що 20 жовтня 2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 29.01.2013 року. Як зазначається в свідоцтві про народження дитини, батьками дитини є - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України). Водночас, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідач не надав суду доказів на спростування тієї обставини, що дитина проживає з матір`ю, не заперечував зазначену обставину в судовому засіданні. Відповідно до частини 3 статті 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Як вбачається з позовної заяви, утриманням дитини займається позивачка. Відповідач на підтвердження перерахування коштів на утримання дитини надав копії квитанцій з яких вбачається, що в грудні 2021 року він перерахував 4 020,09 грн. та в листопаді 2021 року - 1 703,52 грн. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження щомісячного (регулярного) перерахування коштів на утримання дитини. Так оскільки відповідач не надав суду доказів, що він регулярно сплачував аліменти на утримання дитини чи надавав кошти добровільно та їх суми, а судом встановлено, що відповідач не приймає належним чином участь в забезпеченні дитини, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення ним повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто 21.01.2022 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров`я дитини (доказів, що дитина потребує спеціального лікування, чи перебуває на медичному обліку суду не надано). Судом встановлено, що відповідач є працездатним та має лише обмеження в роботі, яка несе загрозу травмування ока, не надано доказів, що відповідачу протипоказано інші види праці, тобто відповідач має можливість працювати та отримувати дохід, не має інших осіб на утриманні, враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивача стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, право дитини на належне матеріальне забезпечення, а тому суд визначає аліменти в розмірі 3 500,00 грн. на дитину з індексацією відповідно до закону, щомісячно починаючи з 21 січня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved