Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.10.2013 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на\~те,\~що 18 жовтня 2013\~року уклала\~шлюб з\~відповідачем. У шлюбі [INFO] народилась донька [PERSON] . Подружні стосунки не склались через різні погляди на сімейне життя, побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів. З серпня 2021 року вони з відповідачем проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. Ухвалою суду від 23 березня 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 18 жовтня 2013 року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 жовтня 2013 року, актовий запис №160. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.08.2013 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Позивач зазначає, що вони втратили почуття, відсутнє розуміння, з серпня 2021 року вони проживають окремо. Збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. За змістом положень ч.1\~ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1\~ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторонам не вдалося створити міцну сім`ю, шлюбні відносини припинені, сторони мешкають окремо. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх доньки, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач після розірвання шлюбу просила відновлювати її дошлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу їй слід відновити дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина сплаченого судового збору в розмірі 496,20 грн., інша частина судового збору в розмірі 496,20 грн. компенсується позивачу за рахунок державного бюджету. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved