Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

В квітні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача Інституту післядипломної освіти «Укрстено» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, в якому просила суд стягнути із відповідача на користь позивача три відсотки річних в сумі 1661,00 грн. та індекс інфляції в сумі 5352,81 грн., а всього суму в розмірі 5352,81 грн. розраховані за період із 17.04.2021 р. по 31.01.2022 р. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2021 року у справі № 752/11972/20, позовні вимоги [PERSON] до Інституту післядипломної освіти "УКРСТЕНО" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення винагороди за договором, було задоволено. Стягнуто з Інституту післядипломної освіти "УКРСТЕНО" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, на користь позивача грошову суму у розмірі 91274,53 грн. розраховану станом на 16.04.2021, що включає: суму несплаченої винагороди у розмірі 69805,30 грн. , 3% річних: 6218,37 грн., індекс інфляції: 15250,86 грн. Стягнуто із Інституту післядипломної освіти "УКРСТЕНО" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на користь позивача судові витрати у розмірі 2 038, 66 грн. (дві тисячі тридцять вісім грн. 66коп.). На виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист від 08.12.2021 р. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кисельовою В.В. було винесено постанову від 10.12.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67857425 щодо стягнення із відповідача на користь позивача коштів сумі 91274,53 грн. станом на 16.04.2021 р.; постанову від 10.12.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67856684 щодо стягнення із відповідача на користь позивача витрат в сумі 2038,66 грн.; постанову від 10.12.2021 року про об`єднання зазначених виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 67861800; постанову про закінчення виконавчого провадження № 6756684 щодо стягнення із відповідача на користь позивача витрат в сумі 2038,66 грн. Позивач вказує, що з огляду на те, що свої зобов`язання по сплаті коштів за рішенням суду відповідач почав здійснювати лише примусово після відкриття виконавчого провадження із 22.12.2021 року, а тому позивач вказує про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача трьох відсотків річних в сумі 1661,60 грн. та інфляційних втрат в сумі 5352,81 грн., розрахованих за період із 17.04.2021 р. по 31.01.2022 р. Посилаючись на викладене, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить стягнути зазначені кошти із відповідача в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.04.2022 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.06.2022 року, було вирішено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відкласти. 01.08.2022 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просила стягнути із відповідача на її користь три відсотки річних в сумі 2057,40 грн. та індекс інфляції в сумі 10458,49 грн., а всього суму в розмірі 12515,89 грн. розраховані за період із 17.04.2021 р. по 30.06.2022 р. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.08.2022 року, було вирішено прийняти до розгляду зазначену заяву позивача про збільшення позовних вимог у даній справі, та здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням збільшених позовних вимог. Розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін було відкладено на 14.09.2022 року. 15.08.2022 року до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача коштів в загальній сумі 13017,14 грн. за період із 17.04.2021 р. по 31.07.2022 р. Крім того, 29.08.2022 року до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача коштів в загальній сумі 13040,42 грн. за період із 17.04.2021 р. по 29.07.2022 р. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2022 року, заяви про збільшення розміру позовних вимог, які надійшли до суду 15.08.2022 року та 29.08.2022 року, в рамках розгляду даної цивільної справи, були залишені без розгляду. Представник відповідача надіслав до суду відзив на позов, в якому серед іншого вказав про те, що про розгляд справи № 752/11972/20 та ухвалення в ньому судового рішення про стягнення із відповідача коштів товариство дізналось лише після відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання. Відповідачем вчинялись активні дії щодо належного виконання зазначеного рішення суду, в т.ч. і в умовах військового стану на території України. На даний час рішення суду виконане, та винні дії товариства відсутні, що виключає наявність підстав для його відповідальності та стягнення пред`явлених позивачем сум. Позивач з іншими клопотаннями до суду не зверталась. До суду надіслала відповідь на відзив, в якому наполягала на задоволенні позовних вимог та вказувала про наявність підстав для стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань та рішення суду. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2021 року у справі № 752/11972/20, позовні вимоги [PERSON] до Інституту післядипломної освіти "УКРСТЕНО" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення винагороди за договором, було задоволено. Стягнуто з Інституту післядипломної освіти "УКРСТЕНО" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, на користь позивача грошову суму у розмірі 91274,53 грн. розраховану станом на 16.04.2021, що включає: суму несплаченої винагороди у розмірі 69805,30 грн. , 3% річних: 6218,37 грн., індекс інфляції: 15250,86 грн. Стягнуто із Інституту післядипломної освіти "УКРСТЕНО" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю на користь позивача судові витрати у розмірі 2 038, 66 грн. З тексту зазначеного заочного рішення суду вбачається, що відповідач під час розгляду зазначеної справи в загальному позовному провадженні участі не приймав, та докази належної обізнаності відповідача про перебування зазначеної справи в суді та належного отримання рішення суду у вказаній справі, матеріали даної справи не містять. 08.12.2021 року на виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчі листи. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кисельовою В.В. було винесено: постанову від 10.12.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67857425 щодо стягнення із відповідача на користь позивача коштів сумі 91274,53 грн. станом на 16.04.2021 р.; постанову від 10.12.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67856684 щодо стягнення із відповідача на користь позивача витрат в сумі 2038,66 грн.; постанову від 10.12.2021 року про об`єднання зазначених виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 67861800. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кисельовою В.В. від 29.12.2021 року, було закінчено виконавче провадження № 6756684 щодо стягнення із відповідача на користь позивача витрат в сумі 2038,66 грн., в зв`язку із його повним фактичним виконанням. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кисельовою В.В. від 03.08.2021 року, було закінчено виконавче провадження № 67857425 щодо стягнення із відповідача на користь позивача коштів сумі 91274,53 грн. станом на 16.04.2021 р., в зв`язку із його повним фактичним виконанням Позивач вказує, що свої зобов`язання по сплаті боргу відповідач почав здійснювати лише примусово після відкриття виконавчого провадження із 22.12.2021 року, однак, стороною позивача не надано суду переконливі докази про те, що відповідач був достеменно обізнаний про ухвалення у справі зазначеного судового рішення та до відкриття виконавчого провадження умисно рішення суду не виконував. У справі наявні документи, надані стороною відповідача, які свідчать про те, що відповідачем вживались заходи щодо належного виконання рішення суду в рамках виконавчого провадження, що спростовує твердження сторони позивача про умисне та тривале невиконання відповідачем рішення суду у справі № 752/11972/20. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач належним чином рішення суду не виконує, на час звернення до суду із позовом кошти за рішенням суду не сплачені в повному обсязі, а відтак наявні підстави для стягнення із відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача вказувала на те, що дізнавшись про ухвалене судове рішення та відкриття виконавчого провадження відповідачем вживались належні заходи, спрямовані на його виконання, наразі рішення суду у стислі строки виконане, та підстави для стягнення із товариства, розрахованих позивачем сум, відсутні. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. В ході розгляду справи було встановлено, що заочним рішенням суду від 29.10.2021 року із відповідача на користь позивача дійсно були стягнуті кошти у розмірі 91274,53 грн. розраховані станом на 16.04.2021, що включали: суму несплаченої винагороди у розмірі 69805,30 грн., 3% річних: 6218,37 грн., індекс інфляції: 15250,86 грн., а також було стягнуто судові витрати у розмірі 2038, 66 грн. На виконання зазначеного рішення суду приватним виконавцем 10.12.2021 року були відкриті виконавчі провадження № 67857425 та № 67856684. Доказів обізнаності відповідача про ухвалене судом заочне рішення про стягнення коштів та умисне його невиконання до відкриття виконавчого провадження, - матеріали справи не містять. З наявних у справі доказів вбачається, що відповідачем після відкриття виконавчого провадження вживались заходи щодо належного виконання судового рішення, та з огляду на фактичне виконання рішення суду відповідачем виконавче провадження № 67856684 було закінчено 29.12.2021 року, а виконавче провадження № 67857425 було закінчено 03.08.2022 р. Варто вказати, що пред`явивши даний позов, позивачем не було доведено достатніми доказами наявність протиправного та умисного невиконання (неналежного виконання) судового рішення, за яким на користь позивача були стягнуті кошти, а тому пред`явлені позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за наведених в позові підстав, на думку суду, не ґрунтуються на вимогах закону. Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною позивача не доведено достатніми доказами факт протиправного невиконання (неналежного виконання), фактично ухилення відповідача від виконання зобов`язань, в т.ч. не належного виконання рішення суду, та не повернення коштів після його ухвалення без поважних причин, а тому достатніх підстав для стягнення із відповідача на користь позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд не вбачає, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити. В порядку ст.. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним

Outcome: dismissed