Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації. Позовна заява мотивована тим, що він займав посаду генерального директора державного підприємства "Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України". 10 листопада 2021 року у соціальної мережі Facebook головою Державної служби морського та річкового транспорту України [PERSON] на власній сторінці (акаунті) "[PERSON]" було розміщено публікацію наступного змісту: "Вчора, 9 листопада 2021, за результатами позапланового внутрішнього аудиту я звільнив з посади генерального директора ДП «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» [PERSON]. Під керівництвом. [PERSON] державне підприємство «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» незаконним чином передало функції з проведення технічного огляду водного транспорту в руки чотирьох приватних компаній, що фактично монополізувало ринок надання вищезгаданих послуг. За попередніми розрахунками незаконні дії [PERSON] призвели до збитків державного підприємства на суму понад 1 мли грн. Інформацію по даним порушенням вже направлено в правоохоронні органи. Сьогодні зранку стало відомо, що колишній генеральний директор ДП «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» [PERSON] перешкоджає вступу на посаду нового в. о. шляхом блокування можливості внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Розцінюю це як спробу рейдерської атаки на стратегічне державне підприємство ". У зв`язку з цим 11 листопада 2021 року голові Державної служби морського та річкового транспорту України [PERSON] представником позивача було направлено адвокатський запит вих.№ 22-03 про надання, серед іншого, копії заяви про скоєння кримінального правопорушення (заяви, інформації) з додатками Державної служби морського та річкового транспорту України, складеної за результатами проведення у вересні-листопаді 2021 року позапланового внутрішнього аудиту ДП "Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України". При цьому, у запиті було зазначено про те, що до такої інформації не застосовуються жодні обмеження, оскільки порядок доступу до такої інформації не здійснюється відповідно до вимог КПК України. Такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.04.2020 у справі №826/7244/18, а саме: на стадії внесення відомостей до ЄРДР (саме у цей момент) досудове розслідування ще не здійснюється. 3 грудня 2021 року Державною службою морського та річкового транспорту України було надіслано копії на 554 арк., проте вищезазначеної заяви про скоєння кримінального правопорушення (заяви, інформації) з додатками надано не було. З огляду на зазначене 06 грудня 2021 року представником подано ще один адвокатський запит із проханням надати належним чином засвідчену копію заяви про скоєння кримінального правопорушення (заяви, інформації) з додатками Державної служби морського та річкового транспорту України, складеної за результатами проведення у вересні-листопаді 2021 року позапланового внутрішнього аудиту ДП "Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України". У відповідь Державна служба морського та річкового транспорту України (морська адміністрація) листом вих.№8263/406.2/15-21 від 17.12.2021 повідомила, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції України у м. Києві, за процесуального керівництва Київської міської прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 25.11.2021 №42021100000000716 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами ДП "Класифікаційне товариство "Регістр судноплавства України" та пов`язаними суб`єктами господарювання при наданні супутніх послуг у сфері технічного нагляду за малими суднами, прогулянковими суднами, водними мотоциклами та гідротехнічними спорудами, що завдало збитків державному бюджету понад 1 млн. грн. Проте, копії заяви про скоєння кримінального правопорушення надано не було із зазначенням того, що в Морської адміністрації відсутні правові підстави для надання запитуваної заяви, а також документів, що додані до неї. Позивач також зазначає, що 11 листопада 2021 адвокатським запитом вих.№22- 04 його представника була запитана інформація у [PERSON] щодо того, чи публікувався ним як Головою Державної служби морського та річкового транспорту України 10.11.2021 в соціальній мережі Facebook в акаунті (профілі) "[PERSON]" пост (відомості) із вищезазначеним змістом. Окрім цього, в порядку досудового врегулювання спору Відповідачу було запропоновано видалити пост, розміщений на сторінці акаунту (профілю) " [PERSON] " 10.11.2021 в мережі Facebook із вищевказаним змістом. Відповідачем було надано відповідь наступного змісту: "Інформація, яка стосується діяльності Морської адміністрації розміщується на офіційному сайті Морської адміністрації, доступному за посиланням https://marad.gov.ua. Повідомляємо, що Морська адміністрація не є розпорядником інформації, яка була опублікована у соціальній мережі " Facebook " та зазначена у Вашому запиті". Позивач зауважує, що, на цій сторінці у соціальній мережі " Facebook " в акаунті (профілі) " [PERSON] " у розділі про місце роботи зазначено - Голова в Державній службі морського та річкового транспорту України. Також вказано попередні місця роботи Відповідача та містяться фотографії на заставці та у альбомі акаунту (профілю) " [INFO] ", на яких зображений Відповідач - [PERSON] . Усі публікації, що містяться на зазначеній сторінці, стосуються робочих питань та висвітлення роботи Відповідача як Голови Державної служби морського та річкового транспорту України. Вищезазначеній публікації Відповідача у соціальній мережі " Facebook " від 10 листопада 2021 року поставили "уподобання" 164 людини (поставили 164 "лайки"), 23 коментарі та 27 репостів, тобто 27 людей поділилися цією публікацією зі своїми друзями та підписниками. Окрім цього, у зазначеній публікації був відмічений [PERSON] , який відповідно до інформації з його акаунту (профілю) також працює у Державній службі морського та річкового транспорту України та має 4 236 друзів, на яких також було поширено цю публікацію. Позивач звертає увагу суду на те, що його звільнення від 09 листопада 2021, про яке йдеться у першому абзаці публікації Відповідача, відповідає дійсності, проте оскаржується Позивачем у судовому порядку. Позивач вважає інформацію, викладену у другому та третьому абзацах вищевказаної публікації стосовно Позивача в соціальній мережі Facebook та поширену Відповідачем серед необмеженого кола осіб, такою, що порушує його конституційні права, не відповідає дійсності та є недостовірною, негативною і такою, що порушує право на повагу до його честі, гідності та недоторканність ділової репутації, у зв`язку з чим просить суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та підлягає спростуванню, інформацію розповсюджену [PERSON] у публікації на власній сторінці (акаунті) " [INFO] " в соціальній мережі Facebook від 10 листопада 2021 року, зобов`язати [PERSON] спростувати поширену недостовірну інформацію протягом 10 календарних днів після набрання рішенням законної сили у цій справі у спосіб, який відповідає способу поширення цієї інформації, а саме: шляхом розміщення у вигляді окремої публікації на власній сторінці (акаунті) " [INFO] ", персоналізоване посилання на профіль в соціальній мережі Facebook, у відкритому для всіх користувачів соціальної мережі Facebook доступі, резолютивної частини рішення суду у цій справі із зазначенням наступного: "Інформація, яка була поширена мною у публікації від 10 листопада 2021 року є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] : "Під керівництвом [PERSON] державне підприємство «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» незаконним чином передало функції з проведення технічного огляду водного транспорту в руки чотирьох приватних компаній, що фактично монополізувало ринок надання вищезгаданих послуг. За попередніми розрахунками незаконні дії [PERSON] призвели до збитків державного підприємства на суму понад 1 млн грн. Інформацію по даним порушенням вже направлено в правоохоронні органи. Сьогодні зранку стало відомо, що колишній генеральний директор ДП «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» [PERSON] перешкоджає вступу на посаду нового в. о. шляхом блокування можливості внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Розцінюю це як спробу рейдерської атаки на стратегічне державне підприємство". Зобов`язати [PERSON] редагувати публікацію на власній сторінці (акаунті) " [PERSON] " в соціальній мережі Facebook від 10 листопада 2021 року, яка розміщена на веб-сторінці за посиланням, шляхом видалення наступної інформації: "Під керівництвом [PERSON] державне підприємство «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» незаконним чином передало функції з проведення технічного огляду водного транспорту в руки чотирьох приватних компаній, що фактично монополізувало ринок надання вищезгаданих послуг. За попередніми розрахунками незаконні дії [PERSON] призвели до збитків державного підприємства на суму понад 1 млн грн. Інформацію по даним порушенням вже направлено в правоохоронні органи. Сьогодні зранку стало відомо, що колишній генеральний директор ДГІ «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» [PERSON] перешкоджає вступу на посаду нового в.о. шляхом блокування можливості внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Розцінюю це як спробу рейдерської атаки на стратегічне державне підприємство". Також стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та судові витрати. Ухвалою від 21 червня 2022 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не скористався правом надання відзиву на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд доходить до наступного. Судом встановлено, що 10 листопада 2021 року у соціальної мережі Facebook головою Державної служби морського та річкового транспорту України [PERSON] на власній сторінці (акаунті) "[PERSON]" було розміщено публікацію наступного змісту: "Вчора, 9 листопада 2021, за результатами позапланового внутрішнього аудиту я звільнив з посади генерального директора ДП «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» [PERSON]. Під керівництвом. [PERSON] державне підприємство «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» незаконним чином передало функції з проведення технічного огляду водного транспорту в руки чотирьох приватних компаній, що фактично монополізувало ринок надання вищезгаданих послуг. За попередніми розрахунками незаконні дії [PERSON] призвели до збитків державного підприємства на суму понад 1 мли грн. Інформацію по даним порушенням вже направлено в правоохоронні органи. Сьогодні зранку стало відомо, що колишній генеральний директор ДП «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» [PERSON] перешкоджає вступу на посаду нового в. о. шляхом блокування можливості внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Розцінюю це як спробу рейдерської атаки на стратегічне державне підприємство ". Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до статей 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Згідно з частиною першою статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію і таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно зі статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (надалі - Постанова Пленуму від 27 лютого 2009 року) визначено поняття ділової репутації фізичної особи, під якою розуміють набуту особою суспільну оцінку її ділових і професійних якостей у разі виконання нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків, а під гідністю розуміють визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Згідно з ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно зі ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Верховним Судом у постанові від 22 листопада 2021 року у справі №761/32924/19- ц про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації сформована наступна правова позиція. Верховний Суд зазначає, що у справах про захист гідності, честі Та ділової репутації суд повинен розмежовувати відомості, які принижують честь та гідність особи, від думок, поглядів, критичних висловлювань, ідей, оцінок, висловлених у порядку реалізації конституційного права на свободу думки і слова. Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності: поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини першої статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Частиною другою вказаної статті Закону визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій. а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Lingens v. Austria" зазначено, що суду необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не можна. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. У даній справі ЄСПЛ вказав, що: "Суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" або тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких "демократичне суспільство" неможливе". Так, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо,- а тому воно не входить до предмета судового доказування. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. Європейський суд з прав людини 02 червня 2016 року ухвалив рішення у справі №61561/08 "Інститут економічних реформ проти України", де, розглядаючи питання забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом репутації особи, зазначив, що відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції існує мало можливостей для обмеження політичних висловлювань чи дебатів з питань, що становлять суспільний інтерес, при цьому високий рівень захисту свободи вираження поглядів буде надаватися у випадках, коли висловлювання стосуються питання, що становить суспільний інтерес. У цьому рішенні суд проводить відмінність між твердженнями про факти і оціночними судженнями. Існування фактів можна довести, тоді як правдивість оціночних суджень не підлягає доведенню. Оціночне судження не може бути доведене, це порушує саму свободу думки, яка є основною частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції. 21 грудня 2021 року представником позивача було подано заяву до Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України про проведення лінгвістичної експертизи і надання висновку експерта за її підсумками щодо висловлювань, розміщених головою Державної служби морського та річкового транспорту України Кіндратівим Віталієм Зиновійовичем. 14 лютого 2022 року Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України надало Висновок експерта №056/31, за результатами проведення лінгвістичної експертизи на поставлені питання було надано такі відповіді: 1.Висловлення "Під керівництвом [PERSON] державне підприємство «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» незаконним чином передало функції з проведення технічного огляду водного транспорту в руки чотирьох приватних компаній, що фактично монополізувало ринок надання вищезгаданих послуг." містить інформацію про те, що ДП "Класифікаційне товариство" Регістр судноплавства України" під керівництвом [PERSON] передало функції з технічного огляду водного транспорту в руки чотирьох приватних компаній, виражену у формі фактичного твердження. 2.Висловлення "За попередніми розрахунками незаконні дії [PERSON] призвели до збитків державного підприємства на суму понад 1 млн. грн. " містить інформацію про те, що за попередніми розрахунками незаконні дії [PERSON] призвели до збитків ДП "Класифікаційне товариство" Регістр судноплавства України на суму понад 1 млн. грн., виражену у формі фактичного твердження. 3.Текст публікації (поста), оприлюдненої під іменем [PERSON] за посиланням [INFO] містить інформацію про [PERSON] , яка може бути принизливою для його честі й гідності і завдавати шкоди його діловій репутації. Зазначену інформацію, виражену у формі фактичних тверджень, містять такі висловлення: Під керівництвом [PERSON] державне підприємство "Класифікаційне товариство " Регістр судноплавства України" незаконним чином передало функції з проведення технічного огляду водного транспорту в руки чотирьох приватних компаній, що фактично монополізувало ринок надання вищезгаданих послуг. За попередніми розрахунками незаконні дії [PERSON] призвели до збитків державного підприємства на суму понад 1 млн. грн. Як показано в відповідях на питання 1-4 висновку експерта (арк. 23 висновку), текст публікації (поста), оприлюдненої під іменем [PERSON] за посиланням [INFO] , з позицій лінгвістичної кваліфікації така інформація про [PERSON] є негативною, здатна викликати до нього недовіру й неповагу, може бути принизливою для його честі й гідності і завдавати шкоди його діловій репутації. Зазначену інформацію про [PERSON] виражено у формі фактичних тверджень. Також експертом встановлено, що "В аналізованому висловленні суб`єкт, якого стосується інформація, актуальна в розрізі питання 1, представлений словесним позначенням [PERSON] . Зв`язками граматики тексту і за змістом аналізоване висловлення пов`язане з попереднім висловленням, а саме: Вчора, 9 листопада 2021, за результатами позапланового внутрішнього аудиту я звільнив з посади генерального директора ДП "Класифікаційне товариство" Регістр судноплавства України" [PERSON] . Виходячи з об`єктивних текстових показників, особа, представлена в аналізованому висловленні словесним позначенням [PERSON] , може бути ідентифікована як [PERSON] , керівник ДП "Класифікаційне товариство" Регістр судноплавства України". Реконструкція цієї інформації адресатом публікації є обов`язковою умовою осмисленого сприйняття тексту. Експертизу провів експерт [PERSON] , директор Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України, має вищу філологічну освіту (спеціальність англійська мова і література), доктор філологічних наук (спеціальності українська мова, загальне мовознавство), професор (спеціальність загальне мовознавство), загальний стаж наукової роботи - 40 років. Відповідно до вимог ч.5 ст. 106 ЦПК у Висновку експерта №056/31 від 14.02.2022 зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. У порядку ч.7 ст. 102 ЦПК України у Висновку експерта зазначено, що експерт попереджений (обізнаний) з положенням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок відповідно до ст. 384 та ст. 385 Кримінального кодексу України. Таким чином, за результатами проведення лінгвістичної експертизи експертом встановлено, що текст публікації (поста), оприлюдненої під іменем [PERSON] за посиланням [INFO] , стосується саме Позивача - [PERSON] , виражений у формі фактичних тверджень, та що така інформація є негативною, здатна викликати до нього недовіру й неповагу, може бути принизливою для його честі й гідності і завдавати шкоди його діловій репутації. З огляду на вищезазначене, словосполученнями "під керівництвом [PERSON] державне підприємство "Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України" незаконним чином передало функції з проведення технічного огляду водного транспорту в руки чотирьох приватних компаній'' Відповідач стверджує і доводить до необмеженого кола осіб інформацію про нібито факт незаконних дій, вчинених Позивачем. Більш того, словосполученням "За попередніми розрахунками незаконні дії [PERSON] призвели до збитків державного підприємства на суму понад 1 млн. грн. Інформацію по даним порушенням вже направлено в правоохоронні органи''' Відповідач стверджує про нібито доведений факт завдання Позивачем збитків. Таким чином, у публікації Відповідача міститься фактичне твердження, а не висловлювання своєї думки чи оціночне судження. У цілому публікація Відповідача викладена як твердження про факти, оскільки у ній відсутні словосполучення "на мою думку" або "за фактами, встановленими досудовим розслідуванням" тощо, які б вказували на те, що інформація є оціночним судженням Відповідача, його роздумами або гіпотезою. За характером висловлювань і вжитих словосполучень публікація Відповідача є фактичними твердженнями, оскільки містить посилання на обставини як такі, що реально існують, які можна перевірити. На арк.19 Висновку експерта №056/31 від 14.02.2022 експерт дійшов наступного висновку: "Інформацію про те, що ДП "Класифікаційне товариство" Регістр судноплавства України" під керівництвом [PERSON] передало функції з технічного огляду водного транспорту в руки чотирьох приватних компаній, представлено в тексті як таку, що має реальний, а не уявний або прогнозований характер. За змістовими й формальними ознаками вона не співвідноситься з суб`єктивними уявленнями мовця про повідомлюване. Лексичних, граматичних або дискурсивних маркерів суб`єктивної модальності аналізоване висловлення та його прагмасемантичний контекст не містять. За всіма лінгвістичними параметрами інформація, наведена в аналізованому висловленні, відповідає критеріям фактичного твердження". Також експертом встановлено, що "Інформацію про те, що за попередніми розрахунками незаконні дії [PERSON] призвели до збитків ДП "Класифікаційне товариство" Регістр судноплавства України" на суму понад 1 млн. грн., представлено в тексті як таку, що має реальний, а не уявний або прогнозований характер. За змістовими й формальними ознаками вона не співвідноситься з суб`єктивними уявленнями мовця про повідомлюване. Лексичних, граматичних або дискурсивних маркерів суб`єктивної модальності аналізоване висловлення та його прагмасемантичний контекст не містять. За всіма лінгвістичними параметрами інформація, наведена в аналізованому висловленні, відповідає критеріям фактичного твердження" (арк.21-22 Висновку експерта). Таким чином, інформація, поширена Відповідачем у своїй публікації в соціальній мережі Facebook, здійснена у спосіб категоричного та стверджувального висловлювання у формі повідомлення про існування конкретних обставин (фактів), тобто є фактичним твердженням, а не оціночним судженням, і, відтак, така інформація може бути перевірена на предмет достовірності. Враховуючи положення п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у публікації Відповідача наявний юридичний склад правопорушення, а саме: а) інформацію, викладену Відповідачем у своїй публікації про Позивача в соціальній мережі Facebook, було доведено до відома широкому загалу, враховуючи кількість друзів та підписників Відповідача та людини, яка була відмічена у публікації, а також уподобань, коментарів та репостів публікації Відповідача; б) поширена інформація стосується Позивача; в) була поширена недостовірна інформація про Позивача, тобто така, що не відповідає дійсності; г) поширена Відповідачем інформація порушує особисті немайнові права Позивача, тобто завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації. Відповідно до положень Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Кабінету Міністрів України, а також рекомендацій, що містяться у Резолюції 1165(1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя, публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Враховуючи те, що Позивач є публічною особою, яка відіграє певну роль у суспільному житті України і межа допустимої критики щодо якого є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи, проте поширена інформація є негативною, оскільки її зміст вказує на те, що розповсюдження такої інформації може створити негативні наслідки для Позивача, поставити під сумнів дотримання ним законодавства України та його моральних якостей. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №757/45270/19-ц. Так, відповідно до ст. 62 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Згідно з ч. 5 ст. 17 КПК України поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. Презумпція невинуватості має призначення не лише оберігати честь і гідність особи від необгрунтованих звинувачень у вчиненні злочину, а й має запобігати формуванню громадської думки щодо винуватості/невинуватості особи за відсутності остаточного судового рішення відповідно до ст. 34 Конституції України та ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, єдиним офіційним доказом, який підтверджує причетність особи до вчинення злочину, є обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що принцип презумпції невинуватості буде порушений, якщо твердження відносно особи відображає думку про те, що особа винна у вчиненні правопорушення, тоді як її вина ще не доведена у відповідності із законом (рішення у справах "Девір проти Бельгії" від 27 лютого 1980 року, "Мінеллі проти Швейцарії" від 25 березня 1983 року). Відтак, саме рішення суду, яке набрало законної сили, є єдиним допустимим доказом, який підтверджує достовірність інформації про наявність чи відсутність ознак кримінального правопорушення та про участь особи у його вчиненні. Таким чином, відповідне поширення інформації, яке було зроблене Відповідачем із порушенням презумпції невинуватості, є порушенням ст. 62 Конституції України, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а сама така інформація є недостовірною з огляду на відсутність документа, яким би офіційно встановлювалися обставини кримінального правопорушення та вина Позивача у їх вчиненні. Як встановлено Постановою Верховного Суду від 22 листопада 2021 у справі №761/32924/19-ц інформація на час її поширення повинна бути повною та перевіреною, а посилання вимагає наявності у особи, яка поширює інформацію невизначеному колу осіб, принаймні підтвердження даних, про які вона стверджує. Зміст поширеної недостовірної інформації про нібито незаконні дії Позивача на посаді генерального директора державного підприємства "Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України" та збитки, начебто завдані такими діями, завдає шкоди діловій репутації Позивача, порочить його честь та гідність, оскільки спрямована на створення негативної соціальної оцінки позивача в очах оточуючих. Отже, оскільки за характером висловлювань і вжитих словосполучень поширена [PERSON] негативна інформація про [PERSON] є фактичними твердженнями, містить посилання на обставини, як такі, що реально існували, правдивість такої інформації не знайшла свого підтвердження, а тому честь, гідність та ділова репутація Позивача підлягає захисту шляхом спростування такої інформації. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином суд вважає задовольнити вимоги [PERSON] та визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та підлягає спростуванню, наступну інформацію, розповсюджену [PERSON] у публікації на власній сторінці (акаунті) " [PERSON] " (персоналізоване посилання на акаунт [INFO] в соціальній мережі Facebook від 10 листопада 2021 року, яка розміщена на веб-сторінці за посиланням [INFO] , а саме: "Під керівництвом [PERSON] державне підприємство «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» незаконним чином передало функції з проведення технічного огляду водного транспорту в руки чотирьох приватних компаній, що фактично монополізувало ринок надання вищезгаданих послуг. За попередніми розрахунками незаконні дії [PERSON] призвели до збитків державного підприємства на суму понад 1 млн грн. Інформацію по даним порушенням вже направлено в правоохоронні органи. Сьогодні зранку стало відомо, що колишній генеральний директор ДП «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» [PERSON] перешкоджає вступу на посаду нового в. о. шляхом блокування можливості внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Розцінюю це як спробу рейдерської атаки на стратегічне державне підприємство ". Зобов`язати [PERSON] спростувати поширену недостовірну інформацію протягом 10 календарних днів після набрання рішенням законної сили у цій справі у спосіб, який відповідає способу поширення цієї інформації, а саме: шляхом розміщення у вигляді окремої публікації на власній сторінці (акаунті) " [PERSON] ", персоналізоване посилання на профіль [INFO] в соціальній мережі Facebook, у відкритому для всіх користувачів соціальної мережі Facebook доступі, резолютивної частини рішення суду у цій справі із зазначенням наступного: "Інформація, яка була поширена мною у публікації від 10 листопада 2021 року є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] : "Під керівництвом [PERSON] державне підприємство «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» незаконним чином передало функції з проведення технічного огляду водного транспорту в руки чотирьох приватних компаній, що фактично монополізувало ринок надання вищезгаданих послуг. За попередніми розрахунками незаконні дії [PERSON] призвели до збитків державного підприємства на суму понад 1 млн грн. Інформацію по даним порушенням вже направлено в правоохоронні органи. Сьогодні зранку стало відомо, що колишній генеральний директор ДП «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» [PERSON] перешкоджає вступу на посаду нового в. о. шляхом блокування можливості внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Розцінюю це як спробу рейдерської атаки на стратегічне державне підприємство". Зобов`язати [PERSON] редагувати публікацію на власній сторінці (акаунті) " [PERSON] " (персоналізоване посилання на акаунт [INFO] ) в соціальній мережі Facebook від 10 листопада 2021 року, яка розміщена на веб-сторінці за посиланням [INFO] , шляхом видалення наступної інформації: "Під керівництвом [PERSON] державне підприємство «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» незаконним чином передало функції з проведення технічного огляду водного транспорту в руки чотирьох приватних компаній, що фактично монополізувало ринок надання вищезгаданих послуг. За попередніми розрахунками незаконні дії [PERSON] призвели до збитків державного підприємства на суму понад 1 млн грн. Інформацію по даним порушенням вже направлено в правоохоронні органи. Сьогодні зранку стало відомо, що колишній генеральний директор ДГІ «Класифікаційне товариство» Регістр судноплавства України» [PERSON] перешкоджає вступу на посаду нового в.о. шляхом блокування можливості внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Розцінюю це як спробу рейдерської атаки на стратегічне державне підприємство". Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із нищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди буде сума 5000(п`ять тисяч) грн. 00 коп., яка підлягає стягненню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 5458,20 грн. На підставі наведеного, та

Outcome: partial