Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі на кожну дитину в розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дітей, участі у матеріальному забезпеченні дітей не бере, інших дітей на його утриманні не має, а вона неспроможна самостійно забезпечувати дітей усім необхідним. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив, вважає, що розмір аліментів в сумі 6000грн. на утримання двох дітей є завищеним, доцільно визначити стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, виходячи із мінімального гарантованого розміру аліментів. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав: Позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільно стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 06.07.2006 року, відповідний актовий запис №908. В шлюбі у сторін народились: донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 13.08.2007 року, актовий запис №1713 та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 18.12.2012 року, актовий запис №2918. Як встановлено судом, позивач [PERSON] проживає разом із неповнолітніми дітьми за адресою по [ADDRESS] , що стверджується довідкою 326 від 12.05.2022року. Згідно довідки про доходи №8 від 11.05.2022року [PERSON] працює у ТОВ ДНЗ дитячі ясла-садок «Затишок» за період з 01.11.2021року по 30.04.2022року її дохід склав 25500грн. Як вбачається із довідки про доходи та довідки від 24.08.2022року ТзОВ «Терн Транс Сервіс» [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТзОВ «Терн Транс Сервіс» його дохід за період із 01.01.2022року по 31.05.2022року становив 30150грн., наказом від 30.06.2022року звільнений за власним бажанням. Відповідно до інформації Тернопільського міськрайонного центру зайнятості [PERSON] на обліку як безробітний не перебуває. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 06 до 18 років - 2744 гривень. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від встановленого ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку щодо належного утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] достатнього для їх гармонійного розвитку. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатного віку, будь-яких доказів, що за станом здоров`я чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обов`язків щодо утримання дітей не здобуто. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, необхідність забезпечення прав малолітніх дітей сторін на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги те, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі на кожну дитину в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду, і до досягнення дітьми повноліття. За вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial