Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом довідповідача [PERSON] , третя особа Служба у справах неповнолітніх дітей Тернопільської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що сімейне життя у них з відповідачем не склалось та починаючи з 2020 року їх спільне життя та шлюб фактично припинились. Зазначає, що між ними втрачено почуття любові та поваги, шлюб існує лише формально, будь-яке примирення між ними неможливе. Відтак вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Крім цього, у даному шлюбі у них народилось двоє неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з 2020 року [PERSON] , [INFO] , проживає разом із ним, а [PERSON] , [INFO] , разом із відповідачем. Позивач вважає, що після розірвання шлюбу з відповідачем їх неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , має проживати разом з ним, а неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , разом відповідачем. Так, у житловому приміщенні, де станом на даний час проживає позивач, створено всі необхідні умови для фізичного та духовного розвитку, навчання, дозвілля неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , умови проживання у зазначеному житловому приміщенні відповідають усім встановленим законом санітарним та гігієнічним нормам. Він, як чоловік та батько, не має шкідливих звичок, фізично та психічно здоровий, працює, має постійний заробіток та матеріальну можливість забезпечити фізичний та духовний розвиток, навчання, дозвілля неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який, на його думку за своїми індивідуально-психологічними особливостями має більшу психологічну сумісність із ним, ніж з відповідачем. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити, розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 08 серпня 2006 року виконавчим комітетом Іванопільської селищної ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 09 та визначити місцем проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] - разом з батьком [PERSON] , [INFO] , а неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] - разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.09.2022 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження у справі. 26.09.2022 судом зареєстровано заяву позивача [PERSON] про відмову від позову в частині позовних вимог про визначення місця проживання малолітніх дітей та повернення сплаченого судового збору. Крім того, позивач просив при вирішенні питання про розірвання шлюбу залишити неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] проживати разом із ним, а неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] - разом з матір`ю [PERSON] . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.09.2022, прийнято відмову позивача [PERSON] від позову до [PERSON] , третя особа Служба у справах неповнолітніх дітей Тернопільської міської ради в частині визначення місця проживання дітей та закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах неповнолітніх дітей Тернопільської міської ради в частині визначення місця проживання дітей на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак подала заяви із змісту яких вбачається, що вона просить позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] задовольнити повністю. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 08.08.2006 у Виконавчому комітеті Іванопільської селищної ради Чуднівського району Житомирської області, про що складено актовий запис №9. У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 08.10.2010 Виконавчим комітетом Маловолинської сільської ради Чуднівського району та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно 14.03.2022 Бердичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький). Малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеними особами взятими на облік за місцем проживання [ADDRESS] у супроводі батька [PERSON] , що підтверджується довідками виданими 29.03.2022 року Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради. У судовому засіданні встановлено, що на даний час малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] , а малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом із свою матір`ю відповідачем [PERSON] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, відтак їх шлюб носить формальний характер та його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам позивача, в зв`язку з чим суд вважає, що відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами слід розірвати. Водночас, згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. У відповідності зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Вирішуючи заяву позивача про залишення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові №200/952/18 від 15.01.2020. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, відтак суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу малолітнього сина [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати із позивачем [PERSON] , а малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом із відповідачем [PERSON] . Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] в користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі в розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved