Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просила ухвалити рішення, яким скасувати арешт нерухомого майна, а саме: 46/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; 46/100 часток присадибної земельної ділянки площею 0,10 га, розташованої за тією ж адресою (кадастровий № 5121010100:02:005:0561), та 46/100 часток земельної ділянки площею 0,1068 га, наданої для ведення особистого селянського господарства та розташованої за тією ж адресою (кадастровий № 5121010100:02:005:0562), накладений 08 жовтня 2021 року державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Свої вимоги мотивує тим, що позивачу на праві власності належить 46/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] та 46/100 часток присадибної земельної ділянки площею 0,10 га, розташованої за тією ж адресою (кадастровий № 5121010100:02:005:0561), також у власності позивача перебуває 46/100 часток земельної ділянки площею 0,1068 га, наданої для ведення особистого селянського господарства та розташованої за тією ж адресою (кадастровий № 5121010100:02:005:0562). Співвласником іншої частини вищезазначених об`єктів, з розміром частки 54/100, є [PERSON] - відповідач по справі. Його право власності підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність зареєстрованого майна на ім`я відповідача, а саме: договорами купівлі-продажу 54/100 часток житлового будинку, розташованого за вищезазначеною адресою, (реєстровий № 2-2983); 54/100 часток земельної ділянки з кадастровим № 5121010100:02:005:0561 (реєстровий № 2-2984)та 54/100 часток земельної ділянки з кадастровим № 5121010100:02:005:0562 (реєстровий № 2-2984). Зазначені договори посвідчені державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори 28 грудня 2018 року. На початку 2022 року позивачка мала намір здійснити відчуження належного їй майна, у зв`язку з чим звернулася до приватного нотаріуса, однак нотаріус відмовив їй у вчиненні правочину через наявність заборони на відчуження майна. За таких обставин позивачка звернулася до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Біляївської міської ради Одеської області з метою отримання інформації щодо наявності зареєстрованих речових прав на нерухоме майно та заборон на його відчуження. Так згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (витяг № 297715555 від 3 лютого 2022 року) на всі вищезазначені нерухомі об`єкти (в цілому), розташовані за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт. Підставою для накладення арешту стала постанова про арешт майна боржника № 67046569, видана 8 жовтня 2021 року державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відносно [PERSON] . У зв`язку з вище викладеним позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 08.07.2022 року відкрито загальне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання та витребувано докази за клопотанням позивача. На виконання ухвали суду Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області було надано копію договору купівлі-продажу 54/100 часток житлового будинку, посвідченого 28.12.2018 року за реєстровим №2-2983, а також копію договору купівлі-продажу 54/100 часток земельної ділянки, посвідченого 28.12.2018 року за реєстровим №2-2984 та договір дарування 54/100 часток земельної ділянки, посвідченого 28.12.2018 року за реєстровим №2-2985, укладених між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 33-131). Ухвалою суду від 30.08.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті. Позивачка до судового засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, згідно якої просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 140). У судове засідання представник відповідача Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, але надав до суду відповідь на заяву з викладеними обставинами щодо позову,\~відповідно до\~якої зазначено,\~що у\~Біляївському відділі\~державної виконавчої\~служби в\~Одеському районі\~Одеської області\~Південного міжрегіонального\~управління міністерства\~юстиції (м.Одеса),\~виконавчі провадження\~стосовно грошових\~зобов`язань\~гр.\~ [PERSON] на\~виконанні не\~знаходились та\~не знаходяться.\~Арешти на\~рухоме та\~не рухоме\~майно гр.\~ [PERSON] Біляївським\~відділом державної\~виконавчої служби\~в Одеському\~районі Одеської\~області Південного\~міжрегіонального управління\~міністерства юстиції\~(м.Одеса),\~не накладалися(а.с. 132). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи (а.с. 133-134, 136-137, 141, 143). Судом, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачу [PERSON] на праві власності належить 46/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 09 квітня 2021 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області (реєстровий № 2 - 598). Реєстрація права власності також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 251949837 від 09 квітня 2021 року (а.с. 11, 12). Крім того,\~позивачу належить\~46/100\~часток присадибної\~земельної ділянки\~площею 0,10\~га,\~розташованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~(кадастровий\~№ 5121010100:02:005:0561),\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~право на\~спадщину за\~заповітом,\~виданим 09\~квітня 2021\~року державним\~нотаріусом Біляївської\~районної державної\~нотаріальної контори Одеської області, (реєстровий №2- 599). Реєстрація права власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №251951901 від 09 квітня 2021 року (а.с. 13, 14). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 09 квітня 2021 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області (реєстровий № 2 - 600), позивачу належить 46/100 часток земельної ділянки площею 0,1068 га, наданої для ведення особистого селянського господарства та розташованої за вище вказаною адресою (кадастровий № 5121010100:02:005:0562) (а.с. 15). Реєстрація права власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 251958634 від 09 квітня 2021 року (а.с. 16). Співвласником іншої частини вищезазначених об`єктів, з розміром частки 54/100, є [PERSON] . Право власності підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність зареєстрованого майна на ім`я відповідача (а.с. 17-18) та копію договору купівлі-продажу 54/100 часток житлового будинку, посвідченого 28.12.2018 року за реєстровим №2-2983, копію договору купівлі-продажу 54/100 часток земельної ділянки, посвідченого 28.12.2018 року за реєстровим №2-2984 та договору дарування 54/100 часток земельної ділянки, посвідченого 28.12.2018 року за реєстровим №2-2985, укладених між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 34-131). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 297715555 від 03 лютого 2022 року на всі вищезазначені нерухомі об`єкти (в цілому), розташовані за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт (а.с. 18). Підставою для накладення арешту стала постанова про арешт майна боржника № 67046569, видана 08 жовтня 2021 року державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відносно [PERSON] . З метою зняття арешту з майна позивач звернулася до Біляївського відділу державної виконавчої служби з відповідною заявою та згідно відповіді №1402/21-12 від 17 січня 2022 року, повідомлено, що у Біляївському відділі державної виконавчої служби виконавчі провадження стосовно грошових зобов`язань [PERSON] на виконанні не знаходились та не знаходяться, арешти на рухоме та не рухоме майно [PERSON] відділом ДВС не накладались, щодо знаття арешту з 46/100 житлового будинку рекомендовано звернутись до суду (а.с. 19). Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Згідно ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, обтяження у вигляді арешту на спадкове майно перешкоджає позивачу у прийняття спадщини. На думку\~суду,\~подальший арешт\~всього майна\~не забезпечує\~справедливого балансу\~між несприятливими\~наслідками та\~цілей,\~на досягнення\~яких спрямований\~арешт майна.\~З досліджених\~доказів вбачається,\~що у\~відділі ДВС\~на примусовому\~виконанні відсутнє\~відкрите виконавче\~провадженнястосовно грошових зобов`язань позивача [PERSON] , також арешти на майно [PERSON] не накладались. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі реалізувати свої права на реєстрацію, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та необхідно скасувати арешт на вказане вище нерухоме майно.

Outcome: approved