Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Київської міської ради, у якому просить визнати за нею право на завершення безкоштовної приватизації земельної ділянки площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, шляхом отримання на ім`я [PERSON] технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та реєстрації права власності на цю земельну ділянку на імя [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказала, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Вона, як спадкоємець першої черги, отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] . За життя її батько [PERSON] розпочав приватизацію земельної ділянки площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Рішення ІІ сесії ІV скликання Київської міської ради від 21.05.2009 №520\\1576 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Голосіївському районі м. Києва», однак не встиг завершити повністю процедуру приватизації. Наразі позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 08.04.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти задоволення позову, оскільки право власності [PERSON] на земельну ділянку не виникло та відповідно до ст. 1216 ЦК України не передодить до спадкоємців у порядку спадкування. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 26.03.2012 Відділом реєстрації смерті у м. Києві. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 09.10.2014 державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №3-624, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.10.2014 індексний №27870906, Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 09.10.2014 державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №3-626 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.10.2014 індексний №27871030 позивач [PERSON] спадщину її батька [PERSON] , а саме житловий будинок [ADDRESS] . Рішенням ІІ сесії ІV скликання Київської міської ради від 21.05.2009 №520\\1576 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Голосіївському районі м. Києва» земельну ділянку площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS] , передано у приватну власність померлого [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Судом встановлено, що позивач належним чином зареєструвати право власності на земельну ділянку площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, як на спадкове майно, яке залишилося після смерті її батька [PERSON] не має можливості через відсутність правовстановлюючого документа на ім`я спадкодавця, оскільки останній не встиг за життя завершити розпочату ним процедуру приватизації вказаної земельної ділянки. Згідно п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У ст. ст. 1217 , 1218 ЦК України зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ст. ст. 1261, 1268 ЦК України випливає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України , проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про державний земельний кадастр» з січня 2013 року видача державних актів на право власності на землю не здійснюється, а право власності на земельні ділянки реєструється у Реєстрі прав на нерухоме майно. Крім того, Верховним Судом в постанові від 13.06.2018 у справі № 128/1911/15-ц викладена правова позиція, згідно з якою у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Враховуючи ту обставину, що померлий батько позивача не набув права власності на земельну ділянку згідно з ст. 125 ЗК України, проте за життя розпочав процедуру приватизації, за позивачем належить визнати право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу на земельну ділянку площею 0,10 га за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. З огляду на наведене вище, позов [PERSON] до Київської міської ради про визнання права на завершення безкоштовної приватизації земельної ділянки підлягає задоволенню.

Outcome: approved