Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

05.07.2022 року представниця Литовезької сільської ради звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дитини. Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 11.07.2022 року провадження у справі відкрито, справу призначено до підготовчого засідання (а.с. 63). Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 27.07.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 68). Представник позивача мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] [INFO] . Відповідачі перебувають у фактичних шлюбних відносинах (без реєстрації шлюбу), разом з сином проживають в дачному будинку, [ADDRESS] . Відповідачі не виконують свої батьківські обов`язки, не піклуються про фізичний і духовний розвиток сина, не створюють належних умов для його життя та здоров`я. Їхні дії мають наслідком високий ризик для здоров`я та життя дитини, як встановлено комісією сільської ради. Дачний будинок [ADDRESS] не обладнаний для постійного проживання, зокрема для дитини, в будинку брудно, повсюди розкидані недопалки, пляшки з-під спиртних напоїв, залишки їжі та використані предмети дитячої гігієни, відсутні належні меблі, електроенергія водопостачання, каналізація. Все приміщення в занедбаному стані, в повній антисанітарії, відсутні постіль, засоби гігієни, чисті речі та одяг дитини. Відповідачі зловживають алкогольними напоями, ведуть аморальній спосіб життя, є раніше судимими, ведуть споживацький спосіб життя. Батько дитини [PERSON] не має постійного джерела доходу, не є працевлаштованим та не перебуває на обліку в центрі зайнятості. Єдиним офіційним джерелом доходу родини є допомога на дитину, яку отримує мати дитини, однак отримані кошті відповідачі використовують не за призначенням. З урахуванням цього, представник позивача просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представниця позивача надіслала на адресу суду клопотання, згідно з яким здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовільнити та не заперечувала щодо заочного розгляду справи Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Іваничівського районного суду Волинської області (а.с. 84), для участі в судовому засіданні не прибули, про причини неявки суд не повідомили, надали клопотання про розгляд справи без їх участі, але відзиву на позовну заяву суду не надали. Ухвалою суду від 26.09.2022 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження, виданним 17.11.2021 року Нововолинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Згідно з актом обстеження умов проживання, складеним 23 червня 2022 року умови проживання родини є такими: незадовільний стан в кімнатах, не прибрано, брудно, речі розкидані, відсутня постільна білизна, немає дитячих іграшок, продуктів харчування. В кімнаті відчувається запах диму, розкидані бутилки з-під спиртного, недопалки сигарет. До дитини батьки застосовують фізичні покарання. (а.с.12) Згідно з актом обстеження умов проживання, складеним 24 червня 2022 року, умови проживання родини є такими: в кімнатах не прибрано, брудно, розкидані речі, постілі не має, валяється брудний одяг, недопалки сигарет, пляшки від спиртного, огризки від продуктів. (а.с.13) Згідно з актом обстеження умов проживання, складеним 27 червня 2022 року, умови проживання родини є такими: в кімнатах брудно, речі розкидані, на підлозі валяються недопалки, пляшки від спиртного, продуктів харчування немає. Після профілактичної бесіди в будинку було частково прибрано. (а.с.14) Згідно з актом обстеження умов проживання, складеним 27 червня 2022 року, умови проживання родини є такими: в кімнатах частково прибрано, придбали коляску, дитяче ліжечко, речі акуратно поскладані в шафі, приготовлений сніданок, придбано продукти харчування. (а.с.15) Згідно з рішенням Литовезької сільської ради вирішено негайно відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків. (а.с.17) Як вбачається із консультаційних висновків спеціалістів №21 та 22 від 23.06.2022 року, [PERSON] та [PERSON] перебували 23.06.2022 року в стані гострої алкогольної інтоксикації. (а.с.18) Відповідно до інформації КНП «Іваничівської багатопрофільної лікарні» від 24.06.2022 року малолітньому [PERSON] , [INFO] встановлено наступний діагноз: затримка стато-кінетичного розвитку. Раххіт І ст. Оприлість. Дакріоцистит правого ока. Неадекватна турбота і контроль з боку батьків. (а.с.20) [PERSON] та [PERSON] 27.06.2022 року повідомлено про те, що відбудеться засідання комісії виконавчого комітету Литовезької сільської ради, де будуть розглянуті питання щодо виконання їхніх батьківських обов`язків та умов проживання дитини. (а.с.21) Згідно з фотаблицями, які містяться в матеріалах справи, підтверджуються неналежні умови проживання малолітнього [PERSON] (а.с.24-46). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчий комітет сільської ради вважає за доцільне позбавити громадянку [PERSON] та [PERSON] батьківських правстосовно до малолітнього [PERSON] . Суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Литовезької сільської ради, виходячи з такого. Згідно зі ст. 32 Конституції України «Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України…». «…Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою» (ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» «…Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків». Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» «Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини… Держава надає батькам … допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей…, захищає права сім`ї». « Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили» (ст. 14 згаданого Закону). Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття; малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно зі ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі - позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до положень ст. 9 Конвенції ООН про права дитини держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, протоколів до неї та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. При вирішенні такої категорії справ про позбавлення батьківських прав Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Савіни проти України» (CASE OF SAVINY v. UKRAINE, заява № 39948/06, від 18.12.2008 року, пп.47-51) в черговий раз зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві» (п. 47 вказаного рішення Суду) Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей п. 2 ст. 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає ст.8 Конвенції (п. 48 згаданого рішення Суду). Суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (п.49 наведеного рішення Суду). Потрібно з`ясовувати наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (п.50 вказаного рішення Суду). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (п. 51 згаданого рішення Суду). Суд погоджується із висновком органу опіки та піклування Литовезької сільської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] , оскільки такий висновок вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню дитину відповідачів, дотримання якнайкращих інтересів дитини. Нормами ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» до числа дітей, позбавлених батьківського піклування, віднесено, зокрема, дітей, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Згідно зі ст. 11 згаданого Закону органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо встановлення статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, надання опіки та піклування над дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування, соціальний захист і захист особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей; впровадження пріоритетних форм влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Так, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платників аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відтак, суд дійшов висновку про те, що відповідачі мають можливість сплачувати аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/4 частині з усіх видів заробітку (доходу), кожного платника аліментів, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 липня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Враховуючи, що позивачем не було сплачено судовий збір при поданні позову, суд відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідачки судового збору в дохід держави у розмірі 2481,00 грн.( за вимогою немайнового характеру щодо позбавлення відповідачів батьківських прав, яка подана юридичною особою). Зазначені кошти слід стягнути з відповідачів в рівних частинах з кожного. Суд додатково вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved