Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси\~звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. Позов обґрунтований наступними обставинами. 28.01.2011 року між сторонами було укладено шлюб, який розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 16.09.2021 року, по справі № 521/8355/21. Як вказала позивач, їй з 26.01.2010 року належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрований відповідач. Позивач стверджує, що фактичне місце проживання відповідача їй не відоме і відповідач не знявся в добровільному порядку з реєстраційного обліку, у зв`язку з чим вона звертається до суду з указаним позовом, в якому просила суд: усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] [PERSON] , шляхом визнання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява її представника про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а. с. 52). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся належним чином (а. с. 34, 44, 48, 50). Крім того, про обізнаність відповідача про існування позову до нього свідчить подане його представником клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а. с. 24). Проте, будь яких заяв щодо розгляду справи, відзиву на позов від відповідача не надійшло. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного. На підставі\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить 1/1 квартири [ADDRESS] (а. с. 11 12). Зі змісту відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області на вказаний запит суду вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 22). У відповідності до Акту про непроживання та відсутність особистих речей, від 16.09.2022 року, посвідченого головою ОСББ «Маршал Малиновський 53», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами [PERSON] , засвідчили, що з квітня 2021 року [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] фактично не проживає, особистих речей там не має (а. с. 53). З огляду на те, що відповідач зареєстрований в квартирі, але в ній фактично не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 згаданого кодексу визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Як вже було згадано судом, відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, так як судом встановлено, що відповідач не являється власником квартири, яка належить на праві приватної власності позивачу, між сторонами відсутній договір щодо права та порядку користування відповідачем квартирою, відповідач не проживають в житловому приміщені більше одного року без поважних на те причин, що, відповідно, порушує право власності позивача, який має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб, будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. На підставі викладеного та

Outcome: approved