Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором в розмірі 147689,20 грн. посилаючись на те, що 25.06.2019 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено комплексний договір № 5/3170323, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 205020,00 грн., строком з 25.06.2019 до 24.06.2024 зі сплатою 5 % річних та комісійної винагороди в розмірі 1,70 % в місяць від суми кредиту. Відповідач зобов`язався повертати кредит згідно з графіком погашення кредиту. АТ «Креді Агріколь Банк» виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, а [PERSON] , в свою чергу, свої зобов`язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушує та не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем в загальному розмірі 147689,20 грн. Банк просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати в розмірі 2481,00 гривень. Представник позивача подав заяву в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановлений законом спосіб. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, своїм правом на надання відзиву не скористалась, заяв і клопотань не подала. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2019 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено комплексний договір № 5/3170323. Відповідно до умов даного договору, відповідач отримує кредит в сумі 205020,00 грн. на споживчі потреби, із строком повернення до 24.06.2024 року. Згідно п.п.1.1.-1.3. та п.2.2. Договору № 5/3170323 відповідач має сплачувати платежі за кредитом, нараховані проценти та комісію щомісячно до 25 числа кожного місяця. Відповідач отримав грошові кошти згідно договору та користувався ними, що підтверджується випискою з особового рахунку. Також відповідачем було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який є додатком до Паспорта споживчого кредиту, в якому зазначено істотні умови спірного кредитного договору, а саме строк кредитування, порядок погашення кредиту, відсоткову ставку, комісійні платежі. При цьому, своїм підписом відповідач підтвердив, що він отримав та ознайомлений з інформацією про умови кредитування та загальну вартість кредиту. Отже, підписавши Договір споживчого кредиту та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту, відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування, які передбачали сплату процентів та комісії за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Аналогічний висновок викладено й у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року по справі № 750/6058/17-ц, від 23.12.2019 року по справі № 572/1169/17, від 12.02.2020 року по справі № 382/327/18-ц, від 26.02.2020 року по справі № 355/1091/17. Крім того, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26.12.2019 року по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до Розрахунку заборгованості, станом на 17.01.2022 за Відповідачем обліковується заборгованість в загальному розмірі 147 689,20 грн., в тому числі: -строкова заборгованість за кредитом - 110 736,54 грн.; -прострочена заборгованість за кредитом - 10 332,74 грн., -нараховані відсотки -251,74 грн., -нарахована комісія - 3 485,34 грн., -прострочені відсотки - 1 526,19 грн., -прострочена комісія - 16 358,22 грн., -пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків, комісії - 0 грн. -проценти за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань у розмірі 3% річних - 192,17 -інфляційне збільшення суми боргу за прострочення виконання грошових зобов`язань - 438,40 грн. Вказаний розрахунок є чітким, повним і розгорнутим по окремих категоріям, а також за своїм змістом узгоджується з відомостями, наведеними у виписці по рахунку відповідача. Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять. Вказана сума заборгованості відповідачем не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредитному договору відповідачем до суду надано не було. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, які складаються з сплати судового збору, у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved