Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В червні 2021 року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 30 758,42 грн. за кредитним договором б/н від 27.10.2011 року, а також судові витрати у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування наведених вимог зазначив, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, підписав заяву б/н від 27.10.2011 року, згідно якої отримав кредит у початковому розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який було збільшено до 24 097, 32 грн. Відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на 11.05.2021 року має заборгованість перед банком на загальну суму 30 758,42 грн., яка складається із: 24 914 грн. заборгованості за тілом кредиту, 24 914 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 5 844,33 грн. заборгованості за простроченими процентами. Відповідач до суду відзив не подав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Представник позивача, разом з поданням позовної заяви подав також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 09.06.2021 відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 23.09.2022 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Встановлено, що 27.10.2011 р. відповідач звернувся до позивача з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, виявивши бажання укласти договір про надання банківських послуг. Із анкети-заяви вбачається, що в ній процентна ставка не зазначена, не визначено умови кредитування, строки повернення кредиту тощо. Відповідно до наявної у справі довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», за укладеним між сторонами кредитним договором відповідачу було встановлено кредитний ліміт 15000 грн., який в подальшому збільшено до 24 097, 32 грн., видано дев`ять кредитних карток, остання з них строком дії до липня 2023 року. Як вбачається з наданої позивачем виписки по рахунку відповідача, він користувався виданою йому позивачем карткою, використовув кошти позивача та вносив кошти на погашення кредитної заборгованості. В матеріалах справи наявний наданий розрахунок заборгованості за договором б/н від 27.10.2011 року, укладеним між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем, в якому зазначено, що станом на 11.05.2021 року відповідач має заборгованість перед банком на загальну суму 30 758,42 грн., яка складається із: 24 914 грн. заборгованості за тілом кредиту, 24 914 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 5 844,33 грн. заборгованості за простроченими процентами. З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку відповідача вбачається, що він вніс банку кошти за кредитним договором на загальну суму 19 600,84 грн. 4. Докази, відхилені судом Суд не бере до уваги наявний у справі витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», оскільки він не містить дати складання і підпису відповідача. З аналогічних підстав суд не бере до уваги в якості доказу Умови та правила надання банківських послуг, копія яких міститься у справі. Відсутність цих реквізитів виключає можливість переконатися в тому, чи справді саме викладені в них умови мали на увазі сторони, укладаючи кредитний договір, чи був відповідач з ними належно ознайомлений і саме на таких умовах погоджувалася отримати кредит. В постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року (справа № 393/126/20). 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів. Оскільки позивач дійсно надав відповідачу кошти за кредитним договором на умовах строковості і платності, однак такі кошти повністю не були повернуті відповідачем, тому тіло кредиту на загальну суму 24 097, 32 грн грн. (в межах найбільшого встановленого позивачем відповідачу кредитного ліміту згідно довідки позивача) за мінусом погашеної заборгованості в сумі 19 600, 84 грн., що становитиме 4 496, 48 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. У стягненні решти заборгованості за тілом кредиту слід відмовити, оскільки докази видачі кредиту в більшому розмірі в матеріалах справи відсутні. А оскільки в підписаній відповідачем заяві не міститься жодних умов щодо відсоткової ставки, яка може бути застосована банком, а вище перелічені надані позивачем докази суд не може вважати частиною укладеного між сторонами кредитного договору за недоведеністю цієї обставини, тому у стягненні з відповідача на користь позивача відсотків слід відмовити. Таким чином, сума заборгованості до стягнення становитиме 4 496, 48 грн. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок позивача з доказування розміру належної до стягнення з відповідача суми відсотків залишився не виконаним. При цьому суд враховує, що, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду, в сумі 2270,00 грн. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 2270 грн. сплаченого судового збору х 4 496, 48 грн. присуджених коштів : 30 758,42 грн. заявлених до стягнення коштів = 331,85 грн. судових витрат до стягнення. На підставі викладеного та

Outcome: partial