Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Процедура (рух справи): У травні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики AG6330194 від 10.12.2019 року у розмірі 10500 грн., та сплаченого судового збору. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 31 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача, адвокат Павленко С.В., надав суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Позиція позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дінеро": Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 10 грудня 2019 року між ТОВ "Фінансова компанія "Дінеро" та [PERSON] за допомогою дистанційних засобів на основі заяви позичальника, яка була подана через особистий кабінет на порталі позикодавця www.dinero.ua, було укладено договір позики № AG6330194, предметом якої є надання позичальнику позики в обумовленій сумі. Спеціальні умови договору укладаються дистанційно і мають юридичну силу без будь-якого підпису на папері. Шляхом введення коду підтвердження, який надіслано позикодавцем на номер телефону позичальника, [PERSON] підписав та прийняв пропозицію та підтвердив укладення договору на основі загальних умов позики згідно норм Закону України "Про електронну комерцію". ТОВ "Фінансова компанія "Дінеро" надало [PERSON] позику у розмірі 7000, 00 грн. строком до 25.01.2020 року. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 10 500 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 7000 грн., та заборгованості по нарахованим штрафам/пеня - 3500 грн. На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити та стягнути судові витрати. Позиція відповідача, [PERSON] : Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений за місцем реєстрації та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов такого висновку. Встановлені судом обставини справи: Судом встановлено, що 10.12.2019 між ТОВ "Фінансова компанія "Дінеро" та [PERSON] за допомогою дистанційних засобів на основі заяви позичальника, яка була подана через особистий кабінет на порталі позикодавця www.dinero.ua, було укладено договір позики № AG6330194, предметом якої є надання позичальнику позики в обумовленій сумі на умові строковості, зворотності та платності. Згідно спеціальних умов договору позики № AG6330194 від 10.12.2019, сума позики становить 7000 грн., штраф 3598,70 грн., пеня, якщо є, 1,50 %, строк виплати 24.01.2020. Відповідно до п. 1.2, 3, 4 Спеціальних умов Договору позики вони створені у тому випадку, коли позичальник прочитав, оцінив та прийняв Умови користування Порталом, Політику конфіденційності, Загальні умови Договору позики та Пропозицію кредитора щодо Спеціальних умов Договору Позики, що було надано позичальнику через Особистий кабінет на Порталі; є невід`ємною частиною Договору позики та регулюються Загальними умовами Договору позики; укладаються дистанційно, що має юридичну силу без будь-якого підпису на папері. Вказаний договір позики укладений за допомогою дистанційних засобів, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" є електронним договором та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі вказаного договору відповідач (позичальник) [PERSON] отримав від позивача кошти в сумі 7000 грн., проте станом на 23.11.2021 року відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 10 500 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 7000 грн., та заборгованості по нарахованим штрафам/пеня - 3500 грн. Відповідач, [PERSON] , не надав до суду відзиву на позовну заяву, отже, про свої можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суду не повідомив. Оцінка суду(джерела права) та висновок суду: Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 638, ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку про те, що віднесення кредитних договорів до договорів приєднання за тією ознакою, що позичальник позбавлений можливості запропонувати свої умови договору, можливе у разі укладення такого договору між банком (іншою фінансовою установою) та фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності. При цьому, предметом такого договору є споживче кредитування. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Вказаний договір позики укладений за допомогою дистанційних засобів, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" є електронним договором та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" договір позики підписаний сторонами за допомогою використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України). Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Разом з тим, слід зазначити, що однією із засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги слід повністю задовільнити, оскільки наданими доказами позивачем достовірно доведено, що відповідач отримавши у позику грошові кошти в сумі 7000 грн., у встановлений договором строк їх не повернув, отже, не виконав своє грошове зобов`язання. Висновок суду ґрунтується на тому, що відповідачем порушені умови договору, в результаті чого утворилась заборгованість. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, має бути стягнутий судовий збір в сумі 2481 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved