Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно (земельну ділянку). Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі посилаються на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 1,6571 га. Померла не залишила заповіт, а її спадкоємцями за законом у рівних частинах є дочка позивач [PERSON] , та внук позивач [PERSON] . Позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] , але отримати свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку не можуть, оскільки спадкодавець за своє життя не зареєструвала своє право власності на вказану земельну ділянку, яке отримала у порядку спадкування. Учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце слухання справи. Позивачі у судове засідання не з`явилися, проте у позові зазначено, що справу вони просять слухати за наявними матеріалами у їх відсутність (а.с. 4). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про здійснення розгляду справи без його участі. Рішення просив прийняти відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 36). З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду справи у відсутність учасників. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Зі свідоцтва про смерть від 25.09.2009 серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] у віці 60 років померла [PERSON] (а.с. 11). Зі свідоцтва про народження [PERSON] від 17.06.1975 серії [NUMBER] вбачається, зо його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). [PERSON] був батьком позивача [PERSON] , що вбачається з повторно виданого свідоцтва про народження від 16.10.2019 серії [NUMBER] (а.с. 13). З огляду на викладене суд дійшов висновку що позивач [PERSON] є рідним онуком померлої [PERSON] . Зі свідоцтва про народження від 10.02.1971 серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). [PERSON] 09.05.1992 уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу від 09.05.1992 серії [NUMBER] (а.с. 16). З огляду на викладене суд дійшов висновку що позивач [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON] . За життя [PERSON] отримала у спадок від свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 1,6571 га в межах території Стеблівської селищної ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та належної спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 054859. Указане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.09.2004, виданим завідувачкою Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Гончаренко Ю.І., спадкова справа 511, зареєстровано в реєстрі за № 3214 (а.с. 12). З відповіді Відділу 6 Управління у Черкаському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 29.11.2021 № 218/351-21 вбачається. що відповідно до наявної у Відділі інформації станом на 01.01.2013 дані про реєстрацію за [PERSON] права на земельну ділянку відсутні (а.с. 20). Разом з тим, з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.01.2022 № НВ-4800012602022 вбачається, що за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7122555500:09:001:0442 площею 1, 6571 га, на підставі державного акта від 08.12.2003 серії ЧР 054859 (а.с. 17-19) Таким чином, у Державному земельному кадастрі на підставі державного акта серії ЧР 054859 дотепер на праві приватної власності обліковується земельна ділянка за [PERSON] , який помер [INFO] , та після якого право власності на цю земельну ділянку отримала [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Черкаської області з заявами про прийняття спадщини після [PERSON] , на підставі чого було заведено спадкову справу № 574/2009 від. 09.10.2009. Крім них інші особи з відповідними заявами не зверталися (а.с. 22). Державний нотаріус Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Черкаської області Гончаренко Ю.І. постановою від 14.05.2022 визнала, що позивачі прийняли спадщину у встановленому законом порядку, проте відмовила у видачі на їхню користь свідоцтв про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, оскільки право власності на вказану земельну ділянку не зареєстроване (а.с. 21). Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Позивачі ставлять питання про визнання за ними в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку в рівних частинах. Для оформлення спадкових прав в Україні діє система органів нотаріату, які є належними суб`єктами надання послуг з оформлення громадянами спадкових прав. Згідно з приписами пунктів 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється на підставі документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30.05.2008\~№ 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні було встановлено, що приватний нотаріус визнав факт прийняття позивачами спадщини у встановленому порядку, проте відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину виключно з підстави відсутності реєстрації за спадкодавцем права власності на спірне майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачами доведено, що вони відповідно до приписів чинного законодавства прийняли спадщину після смерті [PERSON] , яка отримала у спадок, проте не здійснила державну реєстрацію свого права власності на спірну земельну ділянку. Через відсутність такої державної реєстрації визнання за позивачами права власності на спадкове майно можливе лише у судовому порядку. З огляду на викладене, аналізуючи зібрані в справі та досліджені докази, ураховуючи відсутність заперечень відповідача щодо задоволення позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved