Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

30.08.2022 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій зазначає, що 20.11.2009 року між заявником та [PERSON] укладено шлюб, про що отримано свідоцтво про шлюб від 20.11.2009 року. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] захворіла 10.06.1996 р. та стала інвалідом, у зв`язку із чим, їй видано довідку № 192728 про інвалідність без строку дії. З цього часу [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Заявник та представник заінтересованої особи не з`явилася в судове засідання, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. У відповідності до ч. 2 ст.197\~ЦПК\~України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] здійснює догляд за [PERSON] , проживає спільно з нею. Судом також встановлено, що визнання [PERSON] недієздатною заявнику необхідно для оформлення над ним опіки та отримання державної соціальної допомоги у зв`язку з цим. Згідно ч. 1 ст.\~39\~ЦК\~України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановлення опіки урегульовано ст. ст.\~60,\~63 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст.55 Цивільного Кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до довідки МСЕК, серії ДОН-05 № 192728, [PERSON] , [INFO] , надано статус інваліда ІІ групи, у зв`язку з загальним захворюванням безстрокового терміну дії. Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами. Постійний сторонній догляд вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування ( не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках). Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і, за поданням органу опіки та піклування, призначає їй опікуна. Ухвалюючи рішення від \~24 жовтня 1979 року у справі\~Винтерверп (Winterwerp) против Нидерландов Європейський Суд виходив із того, що у справах осіб, що страждають психічним розладом, національні суди володіють\~певною свободою розсуду, наприклад, вони можуть застосовувати процесуальні заходи для забезпечення належного відправлення правосуддя, захисту здоров`я відповідної особи тощо, які, проте, не повинні зачіпати саму сутність права особи на справедливий судовий розгляд. У зв`язку з цим Європейський суд з прав людини визнав невиправданим рішення судді розглянути справу на підставі письмових доказів, без особистої присутності громадянина і заслуховування його доводів і визнав, що в даному розгляді мало місце порушення принципу змагальності і тим самим порушення \~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 295 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ч. 1 ст. 296 ЦПК України заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Досліджені докази свідчать про можливість призначення заявника опікуном.

Outcome: approved