Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України», у якому просили стягнути з відповідача компенсацію на користь кожного з них по 12680,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору про надання туристичних послуг позивачі скористалась комплексом туристичних послуг. Відповідно до умов вказаного договору, електронних квитків та ваучера №5143128 виліт з міжнародного аеропорту «Бориспіль» мав відбутися літаком відповідача 01.07.2021 року о 03:30 год. рейсом PS 6233, а фактично відбувся 01.07.2021 року о 17:20 год. Затримка рейсу представниками відповідача не пояснювалась. В період часу від запланованого вильоту до часу фактичного вильоту, тобто протягом майже 14 годин, позивачі та їх дитина перебували у вкрай незручному та дискомфортному становищі. Це виражалось у порушенні режиму харчування, тривалому очікуванні вильоту, відсутності будь-якої інформації щодо часу та дати вильоту. В липні 2021 року позивачі звертались до відповідача з письмовими вимогами про надання інформації щодо причини зміни часу вильоту. 29.07.2021 року від відповідача надійшла відповідь про те, що затримка рейсу відбулась по причині очікування дозволу на виконання рейсу. Інших відповідей на час подання до суду даного позову не надходило. Відповідач на звернення позивачів не надавав будь-якого підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія непереборної сили або надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів. На думку позивачів відповідач має виплатити їм матеріальну компенсацію, що стало підставою для звернення до суду. У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо задоволення позову, зазначив, що затримка рейсу виникла внаслідок відсутності дозволу від державного органу цивільної авіації Туреччини, а літак у справному стані з екіпажем на борту змушений був очікувати надходження дозволу. Вказаний дозвіл було надано о 13:49 год. 01.07.2021 року, після отримання якого відповідач безпечно та успішно перевіз пасажирів до кінцевого пункту призначення. Звертає увагу, що під час затримки рейсу, авіакомпанія надавала сервіс пасажирам, зокрема безкоштовно надано їжу та напої. Просить врахувати, що рейс вважається скасованим у разі затримки при відправлені понад 48 годин, чого в даному випадку не відбулось. Крім цього, в квитках позивачів передбачено умову про зміну розкладу без попередження пасажира. В судове засідання позивачі не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 16.09.2021 року відкрито провадження у справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивачі придбали електронні авіаквитки відповідача та ваучер № 5075351 на міжнародне повітряне перевезення за маршрутом «Київ-Анталія» рейсом PS 6233 на 01 липня 2021р. з відправленням о 03:30 год. За умовами ч. 1,2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до положень ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його перевезення. Пунктом 1 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30.11.2012 року встановлено, що пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Отже, придбавши електронний авіаквиток позивачі уклали з відповідачем Договір на міжнародне повітряне перевезення за Умовами Договору повітряного перевезення авіакомпанії МАУ. Під час придбання авіаквитків позивачі були зобов`язані ознайомитися з Правилами застосованого тарифу та Правилами повітряних перевезень пасажирів та багажу перевізника - відповідача. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, що мало місце затримка рейсу PS 6233, фактично виліт відбувся 01.07.2021 року о 17:20 год. Згідно ч. 16 ст. 100 ПК України, якщо пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. При зверненні до суду з позовом позивач посилається на положення ч.5 статті 104 ПК України якою передбачено, що якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів. Під час визначення відстані за основу береться останній пункт, у якому відмова від перевезення або невиконання рейсу, який було раніше заплановано та на який заброньовано принаймні одне місце, створить затримку прибуття пасажирів у запланований час. Між тим, позивачам не було відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, а відбулась затримка рейсу на 15 годин 52 хвилини. Згідно п. 7 розділу XV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу рейс уважається скасованим у разі затримки при відправленні понад 48 годин. Тобто обставин, передбачених частиною першою статті 104 ПК України, які б передбачали застосування частини четвертої, п`ятої статті 104 ПК України (виплата компенсації, зокрема, у розмірі 400 євро для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів) судом не встановлено. Крім цього, відповідно до п.104 ч.1 ст.1 Повітряного Кодексу України - чартерне повітряне перевезення - нерегулярне повітряне перевезення, що здійснюється на підставі договору чартеру (фрахтування), за яким авіаперевізник надає фрахтівнику або фрахтівникам за плату визначену кількість місць або всю місткість повітряного судна на один або декілька рейсів для перевезення пасажирів, багажу, вантажу або пошти, що зазначені фрахтівником. В квитках, які були придбані та надані позивачами, зазначено, що чартерні повітряні перевезення на міжнародних та внутрішніх рейсах здійснюються на підставі Договору чартеру, за яким Туроператор (фрахтувальник - договірний перевізник) фрахтує в авіакомпанії (фрахтівника - фактичного перевізника) повітряне судно на один або декілька рейсів для перевезення пасажирів та багажу. Згідно п.2 час вказаний в перевізних та інших документах, не гарантується і не є складовою частиною цього Договору. Відповідальність щодо інформування пасажира про зміну розкладу (часу перевезення) покладається на фрахтувальника рейсу. Розклад може бути змінено без попередження пасажира. Щодо причини затримки рейсу, то згідно відповіді від 29.07.2021 р. №04.2-02-17205/17206/17208 причиною затримки рейсу PS 6233 стало очікування дозволу на виконання рейсу від відповідного департаменту уряду Туреччини, яку не можна було передбачити та не можливо було запобігти Вказане підтверджується витягом з системи по контролю за рухом повітряних суден МАУ де вказано час затримки, який склав 15 годин 52 хвилини, дозвіл було надано о 13:49 01.07.21 р., а також причину затримки літака: «очікування дозволу з боку Туреччини» (96-й код затримки згідно з класифікацією затримок Міжнародної асоціації повітряного транспорту IATА). Відповідно до положень п. 1, 3 розділу XV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, п. 16.1 та 16.3 Правил повітряних перевезень пасажирів та багажу авіакомпанії МАУ, перевізник може затримати або скасувати рейс як з комерційних причин, так і з причин, які не залежать від нього. У разі дії надзвичайних обставин, перевізник має право без повідомлення пасажира скасувати чи затримати рейс. Надзвичайні обставини - обставини, які призводять до тривалої затримки або скасування одного або більше рейсів, навіть якщо відповідним авіаперевізником було вжито всіх розумних заходів, щоб запобігти затримкам або скасуванням. Надзвичайними обставинами є, зокрема, але не виключно, військові дії, масові безлади, диверсія, ембарго, пожежі, паводки чи інші стихійні лиха, вибухи, дії чи бездіяльність державних органів, страйки, технічні перешкоди, що виникли внаслідок відмови та збоїв, несправностей систем електропостачання, зв`язку, комунікацій, обладнання, програмного забезпечення. (п.4 розд. І Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу ) Відповідно до ч. 1 ст. 922 ЦК України, ст. 19 Монреальської конвенції-1999, п. 1 глави 2 розділу XXVII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу та Правила повітряних перевезень пасажирів та багажу авіакомпанії МАУ, перевізник не відповідає за шкоду, заподіяну внаслідок затримки, якщо доведе, що він, його працівники та агенти (з продажу та/або обслуговування) вжили всіх можливих заходів для того, щоб уникнути шкоди, або що він (вони) не мав (мали) змоги вжити таких заходів. Причини затримки рейсу PS 6233 (очікування дозволу на виконання рейсу від відповідного департаменту уряду Туреччини) є непередбачуваними та/або надзвичайними обставинами, яку передбачити або запобігти яким перевізник не міг. За вказаних обставин, перевізник не може нести відповідальність за порушення строку доставки пасажира до кінцевого пункту призначення, яким для позивачів є аеропорт у Анталія. Крім цього, стаття 106 ПК України передбачає, що авіаперевізник повинен надати пасажирам сприяння, передбачене пунктами 1 і 4 частини п`ятої статті 105 цього Кодексу, у разі затримки рейсу: до двох годин - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; до трьох годин - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; на чотири години і більше від запланованого часу відправлення - для інших рейсів, не зазначених у другому і третьому абзацах цієї частини. Якщо виконання затриманого рейсу відкладається на день, наступний за днем його виконання, передбаченим розкладом і зазначеним у квитку, перевізник повинен надати пасажирам номери у готелі, харчування та забезпечити трансфер за маршрутом аеропорт - готель - аеропорт. Якщо затримка рейсу перевищує п`ять годин, пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до частини другої статті 104 цього Кодексу. Згідно п. 1, 4 ч.5 ст. 105 ПК України у разі скасування рейсу авіаперевізником та продовження пасажиром подорожі іншим рейсом (рейсами) або за іншим маршрутом пасажирам має бути безплатно запропоновано та забезпечено: 1) харчування та прохолодні напої відповідно до часу очікування нового рейсу; 4) два телефонні дзвінки або телекс-, факс-повідомлення, або повідомлення електронною поштою, якщо для цього є технічні умови аеропорту. Відповідач надав звіти про товари, поставлені, реалізовані та не реалізовані на повітряному транспортному засобі від 01.07.2021 р. та накладні, що свідчить про дотримання ним вимог ст. 106 ПК України щодо забезпечення харчування та напоями. Доказів того, що позивачі звертались до відповідачів щодо надання телефонних дзвінків, а останні відмовили їм у цьому суду не надано. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачами не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які вони посилаються, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення компенсації, суд не вбачає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed