Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що 20 серпня 2005 року було укладено шлюб з відповідачем, від якого вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 листопада 2012 року шлюб між сторонами розірвано. З дати розірвання шлюбу дитина проживає зі позивачкою. Рішенням Зарічного районного суду у м. Суми від 15 листопада 2013 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 670 грн., щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 11 липня 2013 року. Зазначену суму аліментів, 670 грн., збільшено розмір аліментів до 1500 грн. за рішенням Зарічного районного суду в м. Суми від 10 жовтня 2017 року у справі № 591/3580/17, провадження №2/591/2058/17. З дати прийняття рішення аліменти перераховувались на її банківський рахунок в ПриватБанку через Зарічний відділ Державної виконавчої служби м. Суми. З жовтня 2021 року та по сьогоднішній день аліменти вона не отримувала, оскільки [PERSON] звільнився зі свого місця роботи. Як їй повідомили в Державній виконавчій службі він перейшов на інше місце роботи та все буде компенсоване. Проте дитина потребує витрат постійно і її потреби не залежать від того працює відповідач в даний момент чи ні. За весь час проживання з позивачкою сина, відповідач жодного разу нічого не придбав дитині, не поцікавився чи має вона достатньо коштів для надання повноцінного утримання їхнього сина. Відповідач не відвідує сина, не дарує подарунків на свята, не цікавиться його життям. Дитина є хронічно хворою на гіпертрофію ЛКГ 2-3 ст. (аденоїдів та мигдалин), часто хворіє на риносинусит, гайморит, нежить (останні висновки лікаря додано до заяви). Також, за показаннями лікаря-отолоринголога, необхідне регулярне санаторно-курортне лікування та оздоровлення. У зв`язку з порушенням зору, необхідний контроль лікаря-офтальмолога, лікування та оздоровлення, прийом вітамінів. Консультація спеціаліста, ліки, фіз.процедури вона не в змозі забезпечити самостійно. Саме з метою оздоровлення та фізичного розвитку вона водить сина на заняття з легкої атлетики в дитячу спортивну школу ім. Голубничого та до тренажерної зали до Спортивного клубу U-SPORT. Вартість таких занять 650 грн. на місяць. Вважає, що для дитини спорт невід`ємна частина життя, гармонійного розвитку та запорука здоров`я. На літні та зимові канікули віддає дитину до спортивних таборів, які теж вимагають значних матеріальних витрат. Дбаючи про майбутнє сина, з погляду на карантинні умови та дистанційне навчання в школі, вона придбала йому комп`ютер. Для успішних занять та розвитку купує багато літератури, велосипед, роликові ковзани. Відповідач навчанням сина не цікавиться. Вона сама працює оцінювачем, отримує заробітну платню, якої ледь вистачає. За останні п`ять років значно змінився розмір прожиткового мінімуму на дитину, зросла мінімальна заробітна плата, усі соціальні виплати. Також суттєво збільшилися розміри платежів за комунальні послуги, продукти харчування, проїзд, тренування, побутові послуги та інше. Розмір аліментів, які сплачує [PERSON] на її користь, є занадто низькими. Вона також постійно несе витрати на оздоровлення, спортивні заняття, лікування, одяг та взуття та інше. Вважає за необхідне збільшити розмір аліментів з 1500 грн до 4000 грн. Свої обов`язки, щодо утримання дитини вона виконує повноцінно, надає правильне харчування, купує одяг, лікує та додатково розвиває сина. Для повноцінного харчування та розвитку дитини не достатньо 1500,00 гривень на місяць. Надати повноцінне утримання сину їй вдається не завдяки допомозі відповідача, а завдяки допомозі, яку надають її рідні. Посилаючись на вказані обставини, просить суд збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач на її користь на утримання сина [PERSON] з 1500,00 грн. до 4 000 грн., починаючи з лютого 2022 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 травня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи та призначенням судового засідання на 06 червня 2022 року о 16 год. 00 хв. 02 червня 2022 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Коломійця І.О. надійшов відзив на позов, в якому заперечує проти позову та вказує на те, що через військові дії відповідач зі своєю сім`єю на даний час проживає в [ADDRESS] та є внутрішньо-переміщеною особою. Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, вказує на те, що необхідно провести розмежування між аліментами на дитину та додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України, до яких слід віднести витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини. її хвороба, тощо). Не можуть братися до уваги посилання позивача на те, що розмір аліментів необхідно збільшити в зв`язку з тим, що позивач несе додаткові витрати на лікування в зв`язку з хронічним захворюванням дитини, витрати на заняття з легкої атлетики та в тренажерному залі, оскільки відповідно до ст. 185 СК України, витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) - є додатковими витратами, і закон встановлює інший порядок їх відшкодування одному з батьків, а саме шляхом подачі позову про участь батька у додаткових витратах на дитину, а не шляхом збільшення розміру аліментів. Позивач не надає жодного доказу на підтвердження витрат на лікування та витрат на заняття з легкої атлетики та в тренажерному залі, витрат щодо відвідування дитиною спортивних таборів та витрат на санаторно-курортне лікування. Матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження необхідності придбання для дитини мобільного терміналу, велосипеда, смарт-годинника, системної плати, корпусу. Наявність витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2022 року - становить 2618,00 грн., з 01 липня 2022 року - 2 744,00 грн. Відповідач сплачує аліменти на дитину в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та запровадженням в Україні воєнного стану відповідач на сьогоднішній день взагалі не має доходу, що свідчить про погіршення майнового стану відповідача. З цієї причини відповідач зі своєю сім`єю на даний час проживає в [ADDRESS] , є внутрішньо переміщеною особою. Вище викладене підтверджує про погіршення майнового стану відповідача, що не дає йому можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі. Крім того, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 жовтня 2021 року між відповідачем та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від спільного проживання відповідач з дружиною мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на вказані обставини, просить суд відмовити повністю [PERSON] в позові про збільшення розміру аліментів (а.с.47-49). 06 червня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 30 червня 2022 року, 09 год.15 хв. у зв`язку наданням можливості позивачці скористатись правом подачі можливої відповіді на відзив. 30 червня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 20 вересня 2022 року, об 11 год. 00 хв. у зв`язку з клопотанням позивачки про відкладення. В зазначене судове засідання з`явилася позивачка, яка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та представник відповідача, який заперечував проти задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 листопада 2012 року у справі №1805/9566/2012, провадження №2/1805/2487/2012 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2017 року по справі № 591/3580/17, провадження №2/591/2058/17 збільшено розмір аліментів, встановлений рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 листопада 2013 року по справі № 591/5947/13-ц та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти сплачувати матері - [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення виплати аліментів за травень-червень 2017 року у сумі 516,40 грн. (а.с.8-11). Відповідач 20 жовтня 2021 року уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.54). Також відповідач має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.53-зворотній бік). Індивідуальної відомості на застраховану особу форми ОК-5 підтверджують розмір доходу у відповідача (а.с.-50-52). Відповідач [PERSON] є внутрішньо-переміщеною особою та мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією тимчасового посвідчення № [NUMBER] від 07 березня 2022 року (а.с. 93). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Вказана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17. Також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 202 року у справі №682/3112/18 зазначено, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Під час судового розгляду позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, що за період з 10 жовтня 2017 року - дати постановлення рішення суду про збільшення розміру аліментів, у відповідача покращився матеріальний стан, також як і на підтвердження того, що у позивачки суттєво погіршився матеріальний стан чи змінився сімейний стан або погіршився стан здоров`я, і ці зміни є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України. Доводи позовної заяви щодо відвідання сином сторін занять у спортивній школі та тренажерної зали не свідчать про наявність правових підстав для збільшення розміру стягнутих за рішенням суду з відповідача аліментів. Також суд не приймає до уваги і доводи позивачки з приводу зростання рівня життя, збільшення рівня інфляції, оскільки зазначені обставини також негативно впливають на життя відповідача та його майновий стан. До того ж доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача з моменту присудження судом аліментів за рішенням суду від 10 жовтня 2017 року під час судового розгляду не встановлено, а надані відповідачем докази вказують на зміни в сімейному стані, оскільки у нього народилася дочка, на утримання якої відповідач має обов`язок. За таких обставин суд не вбачає підстав для зміни визначеного рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2017 року розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволенні позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed