Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Представник акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.08.2012 року у розмірі 18831,58 грн. станом на 13.03.2022 та судові витрати по справі в розмірі 2481 грн.. В обгрунтування позовних вимог зазначають, що 17.08.2012 року відповідач по справі підписав Анкету-заяву №б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказують, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. На виконання умов даного договору банк свої зобов"язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взятих на себе зобов"язань, а тому станом на 13.03.2022 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 18831,58 гривень. Ухвалою суду від 08 липня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 15 серпня 2022 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. 23 серпня 2022 року за вх.№35715/22вх відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю, сокільки він не був ознайомлений із умовами кредитування під час підписання анкети-заяви від 17.08.2012 року. 19 вересня 2022 за вх.№39814/22-вх представником позивача подано відповідь на відзив, у якій він зазначає, що відповідач користувався кредитними коштами наданими банком з 2012 року, а тому повинен сплатити заборгованість, яка ним допущена. Представник позивача в судове засідання не з"явився, в позовній заяві просив, розглянути справу у його відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач в судове засідання не з"явився, проте його позиція висловлена у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав пояснення відповідача [PERSON] , надані у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши виступ представника відповідача [PERSON] [PERSON] , розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2012 року [PERSON] підписав Анкету-заяву №б/н, згідно якої йому надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. На виконання умов даного договору банк свої зобов"язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] належним чином не виконує взятих на себе зобов"язань, а тому станом на 13 березня 2022 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 18831,58 грн. Встановлені обставини підтверджуються: копією Анкети-заяви №б/н від 17 серпня 2012 року, розрахунком заборгованості за договором №б/н, копією довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", розрахунком заборгованості. Так, відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За умовами кредитного договору позивач ( банк) свої зобов"язання щодо надання грошових коштів у кредит відповідачу [PERSON] виконав, тоді як відповідач взяті на себе зобов"язання по кредитному договору виконує неналежно з порушенням строків їх виконання, що суперечить вимогам ст. 530 ЦК України, яка визначає, що якщо у зобов"язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов"язання, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов"язання за даним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. З матеріалів справи вбачається, що 17 серпня 2012 року [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг та підписав заяву №б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У заяві позичальника строк повернення кредиту не зазначено. Умови та Правила з надання банківських послуг, надані позивачем як доказ нарахування заборгованості відповідачем не підписувалися, а тому не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 17 серпня 2012 року шляхом підписання Анкети-заяви. В той же час відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), який підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин (ч.4 ст.263 ЦПК) сама по собі відсутність в кредитному договорі вказівки про строк повернення кредиту не є підставою для відмови в задоволенні вимого кредитодавця про стягнення фактично отриманих та використаних позичальником коштів, оскільки за змістом ч.2 ст.530 ЦК, якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 17 серпня 2012 року, станом на 13 березня 2022 року, на які АТ КБ "ПРИВАТБАНК" посилається у своїй позовній заяві, позивач нарахував [PERSON] заборгованість у сумі 18831,58 грн., яка складається з наступного: 14797,73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4033,85 грн. - заборгованість за простроченим відсотками. АТ КБ "ПРИВАТБАНК", пред"являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові повної вартості кредиту, зокрема, заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також простроченими відсотками. Суд зазначає, що надані банком Витяг з Тарифів та Умов достовірно не підтверджують обставини про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами. Крім того, порядок нарахування сум (міри відповідальності за порушення зобов`язання),\~ не узгоджені з позичальником. Банк, заявляючи вимоги про їх стягнення, не надав належних доказів, які б підтверджували, що позичальник був обізнаний про такі умови кредитування. Разом з тим, наданий позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за договором станом на 13 березня 2022 року містить відомості про те, що позичальником використовувалися кредитні кошти та частково погашався борг, проте в добровільному порядку борг повністю не повернутий. Враховуючи те, що факт отримання відповідачем кредиту, який в добровільному порядку не повернув, є доведеним, то право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту. Таким чином, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором станом на 13 березня 2022 року, відповідач не повернув позикодавцеві 14797,73 грн. заборгованості за договором (заборгованість за простроченим тілом кредиту). За таких обставин, з [PERSON] слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 17 серпня 2012 року в розмірі 14797,73 грн.. Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1949 грн. 57 коп. (14797,73грн х 2\~481,00 грн. /18831,58 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial