Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] неправомірно отримані бюджетні кошти у розмірі 39829.57 грн. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначав, що 10.05.2017 [PERSON] на, [INFO] , звернулася до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які перемішуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У зв`язку з наявною на той час інформацією, Відповідачу та членам її родини (донька Відповідачки) було призначено відповідну державну допомогу на період з 10.05.2017 по 09.11.2017 (копія рішення Позивача від 02.06.2017 додається). 10.11.2017 Відповідач повторно звернулась до Позивача з заявою про призначення допомоги на наступний період (копія заяви додається). У вищевказаній заяві від 10.11.2017 (порівняно з заявою від 10.05.2017) вже було зазначено відомості про [PERSON] (чоловіка Відповідачки). Відповідачка зазначила у поданій заяві, що у жодного з членів її сім`ї відсутні у володінні житлові приміщення, які розташовані в районі інших ніж тимчасово окупована територія України та районі проведення антитерористичної операції. Тобто наявність у праві власності житлового приміщення (чи його частини) позбавляє заявника права на отримання Допомоги. У подальшому відповідачка неодноразово зверталась до Управління з заявами про призначення Допомоги від 10.05.2018, 09.11.2018,10.05.2019, 11.11.2019. 12.05.2020 року в ході особистого прийому було встановлено, що між [PERSON] третьою особою було укладено договір дарування частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вищевказаному договорі також зазначено, що реєстрацію на право власності зазначеного нерухомого майна проведено реєстраційним органом ще 28.12.2005 року. Відповідно до п.11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну| обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Тобто, після укладення шлюбу між [PERSON] та Відповідачкою (19.08.2017), остання зобов`язана була повідомити про факт наявності у володінні свого чоловіка житлового приміщення до 22.08.2017, чого не було зроблено. Відповідач не лише не повідомив про обставину, яка впливає на право призначення допомоги, але й продовжував зазначати недостовірні дані у наступних заявах (щодо відсутності у членів родини приміщень). Відповідачем суми переплати у добровільному порядку не повернуто, Управління змушене звернутися до суду з метою повернення коштів до бюджету в судовому порядку. Ухвалою Октябрськього районного суду м.Полтави від 08.07.2022 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, прохав проводити розгляд за їх відсутності, прохав вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення слухання справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положень ст. ст. 280, 247 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів та без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беру ть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. У ході судового розгляду встановлено, 10.05.2017 [PERSON] на, [INFO] , звернулася до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які перемішуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У зв`язку з наявною на той час інформацією, Відповідачу та членам її родини (донька Відповідачки) було призначено відповідну державну допомогу на період з 10.05.2017 по 09.11.2017 (копія рішення Позивача від 02.06.2017 додається). 10.11.2017 Відповідач повторно звернулась до Позивача з заявою про призначення допомоги на наступний період (копія заяви додається). У вищевказаній заяві від 10.11.2017 (порівняно з заявою від 10.05.2017) вже було зазначено відомості про [PERSON] (чоловіка Відповідачки). Відповідачка зазначила у поданій заяві, що у жодного з членів її сім`ї відсутні у володінні житлові приміщення, які розташовані в районі інших ніж тимчасово окупована територія України та районі проведення антитерористичної операції. Тобто наявність у праві власності житлового приміщення (чи його частини) позбавляє заявника права на отримання Допомоги. У подальшому відповідачка неодноразово зверталась до Управління з заявами про призначення Допомоги від 10.05.2018, 09.11.2018,10.05.2019, 11.11.2019. 12.05.2020 року в ході особистого прийому було встановлено, що між [PERSON] третьою особою було укладено договір дарування частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вищевказаному договорі також зазначено, що реєстрацію на право власності зазначеного нерухомого майна проведено реєстраційним органом ще 28.12.2005 року. Відповідно до п.11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну| обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Тобто, після укладення шлюбу між [PERSON] та Відповідачкою (19.08.2017), остання зобов`язана була повідомити про факт наявності у володінні свого чоловіка житлового приміщення до 22.08.2017, чого не було зроблено. Відповідач не лише не повідомив про обставину, яка впливає на право призначення допомоги, але й продовжував зазначати недостовірні дані у наступних заявах (щодо відсутності у членів родини приміщень). Абзацом 1-2 частини другої, частиною четвертою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до частини другої статті 64 Житлового Кодексу Української PCP до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Чоловік Відповідачки, очевидно, відноситься до категорії членів сім`ї. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідачка відмовилась повернути неправомірно отримані бюджетні кошти у добровільному порядку, що змушує Управління звертатись до суду для захисту свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги про стягнення з відповідача 39829.57 грн. надміру виплаченої державної допомоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved