Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території (у неї народилась дитина - син [PERSON] . У шлюбі, зареєстрованому на підконтрольній території, вона не перебуває, однак 05.09.2017 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] на окупованій території. Оскільки територія АР Крим є тимчасово окупованою територією України, просила встановити факт народження сина, та записати батьком [PERSON] згідно ч. 1 ст. 126 СК України. Встановлення факту народження дитини необхідне для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини. Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримував та просив їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заінтересована особа Дарницький районний у м. Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві направили на адресу суду письмові пояснення та просили суд проводити розгляд справи за відсутності їх представника. Суд, вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, встановив наступні обставини. Встановлено, що заявник проживає у м. Керч, АР Крим, територія якого є тимчасово окупованою територією. На підтвердження своїх вимог заявник надала наступні документи, а саме: копію виписного епікризу з історії розвитку новонародженого № 1269 від 11.08.2021; копію свідоцтва про шлюб [PERSON] (громадянина Російської Федерації) та [PERSON] (громадянки Російської Федерації), серії [NUMBER] , видане 05.09.2017 Керченським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (Російська Федерація) та копію свідоцтва про народження [PERSON] , Серії [NUMBER] , видане 31.08.2021 Керченським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (Російська Федерація). Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. За правилами ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Частиною 1 статті 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ theRepublicofMoldovaandRussia", "IlascuandOthers v. MoldovaandRussia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту ля реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. З медичних документів, а саме копії виписного епікризу новонародженого № 1269, виданого 11.08.2021 ГБУЗ РК «Керченський родильний будинок» вбачається, що в м. Керч, АР Крим [INFO] [PERSON] народила дитину - хлопчика, вагою 3150 гр. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.09.2017 Керченським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (Російська Федерація), [PERSON] (громадянин Російської Федерації) та [PERSON] (громадянка Російської Федерації) 05.09.2017 уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , Серії [NUMBER] , виданого 31.08.2021 Керченським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (Російська Федерація), [PERSON] народився [INFO] в м. Керч, Республіка Крим, Російська Федерація, батьками вказано - [PERSON] (громадянин Російської Федерації) та [PERSON] (громадянка Російської Федерації). Свідоцтва про укладення шлюбу та про народження дитини не є належними та допустими доказами та жодним чином не заслуговують на увагу суду, оскільки видані органом, що знаходиться на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, є нікчемними та не створюють правових наслідків відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Свідоцтва про укладення шлюбу за законодавством України між [PERSON] та [PERSON] матеріали справи не містять. Крім того, до матеріалів справи [PERSON] надано копії паспортів громадянина України [PERSON] та [PERSON] , де відсутня відмітка про реєстрацію шлюбу з [PERSON] . Також заявником не змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». При цьому, в виписному епікризі про народження дитини прізвище особи, яка народила хлопчика вказано - « [PERSON] ». Питання щодо оцінки доказів має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 76, 77 ЦПК України). Зокрема, належними, відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Крім того, докази мають бути достовірними, тобто на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України), а також достатніми, тобто такими, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Суд не приймає надані заявником документи як допустимий та достовірний доказ, на підставі якого можна дійти висновку, що у [PERSON] [INFO] у м. Керч АР Крим народилась дитина. Будь-яких інших доказів на підтвердження факту народження дитини на тимчасово окупованій території України заявником не надано та не здобуто таких доказів і під час розгляду справи. З урахуванням вище викладено, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У даному випадку заявник не надав жодного доказу на підтвердження своїх вимог, у зв`язку з чим подана заява не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed