Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

02.02.2022 позивач - АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б\\н від 06.09.2017. Банком виконані взяті зобов`язання, надано відповідачу грошові кошти. Проте, відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором та станом на 18.01.2022 має заборгованість у розмірі 229992 грн, з них: 207306,95 грн - заборгованість за кредитом, 10147,39 грн - заборгованість за відсотками, 12537,66 грн - заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що на даний час знаходиться поза межами України, у зв`язку з військовим станом. Від сплати боргу не відмовляється, проте не має такої можливості, він має своє приватне підприємство, яке з 24.02.2022 не працює, перебуває у пошуку роботи, просив надати йому час. Суд не вбачає підстав для відкладення справи, у зв`язку з тим, що звертаючись до суду з заявою про відкладення розгляду справи, відповідач не зазначає, які докази має намір подати безпосередньо у судовому засіданні, яка причина неможливості подання доказів засобами електронного зв`язку. Окрім того, відповідач мав змогу скористатись своїм правом на проведення судового засідання в режимі відеоконференції як за допомогою власних засобів зв`язку так і у приміщенні будь- якого суду України. Окрім того, відповідач не скористався своїм право та не подав до суду відзив на позов. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 06.09.2017 [PERSON] підписав анкету-заяву та своїм підписом у заяві підтвердила, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Також відповідач зобов`язався зі змінами знайомитися самостійно на офіційному сайті, про що свідчить копія анкети-заяви. 08.12.2020 [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту. З наданої представником позивача довідки про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої [PERSON] , вбачається, що банком встановлено кредитний ліміт 26.07.2019 у сумі 195 700 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку та виписки [PERSON] станом на 18.01.2022 має заборгованість у розмірі 229992 грн, з них: 207306,95 грн - заборгованість за кредитом, 10147,39 грн - заборгованість за відсотками, 12537,66 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як встановлено в судовому засіданні позивач - АТ «ПриватБанк» виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу - [PERSON] кредитні кошти, в свою чергу відповідач взятих зобов`язань не виконала та вчасно не повернув грошові кошти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обгрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення відсотків банк посилався на паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені умови кредитування та який підписаний відповідачем [PERSON] . Разом з тим, паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, що зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 23.12.2020. Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування. Окрім того, як зазначає у своїй постанові Верховний суд у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20 - способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту, тобто договір має бути укладений після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту. Анкета - заява, яка підписана [PERSON] , не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не може свідчити про те, що відповідач ознайомлена з відсотками, які їй можуть бути нараховані. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредита у розмірі 207306,95 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено на 90,1%, відповідно судовий збір підлягає стягненню у розмірі 90,1% від сплаченої суми, тобто 3108,30 грн (3449,88*90,1 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial