Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), звернувся з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою: - розірвати шлюб, який укладений між позивачем та відповідачем, що зареєстрований відділом РАЦС Ново-Українського райвиконкому від 16.05.1987, актовий запис 71. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 16.05.1987 відділом РАЦС Ново-Українського райвиконкому між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей, які вже є повнолітні. Через різні погляди на шлюб та сімейне життя, втратилось почуття взаєморозуміння та любові, шлюбних відносин сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Фактично сім`я розпалась. Позивач вважає, що примирення з відповідачем та подальше спільне життя подружжя неможливе, а викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 30.06.2022 відкрито провадження у справі за вищезазначеним позовом та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не\~подали до\~суду своїх\~заперечень проти\~розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач подала до суду відзив, у якому підтвердила, що останнім часом між сторонами відносини не склалися, а як відомо відповідачу, позивач має відносини з іншою жінкою з якою й проживає на даний час. Разом з тим, відповідач не може впливати на свободу вибору позивача бути з тою з ким він хоче, однак просила суд при ухваленні рішення у цій справі не стягувати з неї на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору, оскільки відповідач є інвалідом ІІІ групи та має скрутний матеріальний стан. Позивач відповіді на відзив не подав, однак письмово просив суд у разі можливого ухвалення рішення на його користь, залишити за ним судові витрати. Суд зауважує, що в силу вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінивши зібрані докази встановив наступні фактичні обставини. 16.05.1987 відділом РАЦС Ново-Українського райвиконкому між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №71 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 5). Судом не встановлено наявність у сторін спільних малолітніх дітей. Позивач стверджує, що через різні погляди на шлюб та сімейне життя між сторонами втратилось почуття взаєморозуміння та любові, фактично шлюбних відносин сторони не підтримують і проживають окремо, що й було підтверджено у відзиві відповідача. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК. Суд,\~аналізуючи вищевказані\~норми СК\~України зауважує,\~що в Україні гарантується право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Існують випадки, коли рішення щодо розірвання шлюбу позитивно сприймається лише одним із подружжя у той час, як інший прагне зберегти шлюбні відносини та сім`ю. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння. Держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до з ч.ч. 1-2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. Судом встановлено, що позивач стверджує, що збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме його інтересам, а примирення та подальше спільне життя подружжя неможливе. Суд вважає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість, а надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Отже, суд дійшов висновку, що вимога про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, що був зареєстрований відділом РАЦС Ново-Українського райвиконкому від 16.05.1987, актовий запис №71, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання судових витрат, враховує письмову заяву позивача, в якій він просив суд у разі ухвалення рішення на його користь залишити за ним судові витрати, а тому суд не стягує судовий збір з відповідача і залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved