Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

Позивач звернулась до Іванківського районного суду Київської області, у якому просила суду встановити факт спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] протягом 2012-2018 р.р. та визнати право власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] , Ѕ частину земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер 3222081905:01:011:0005 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , Ѕ частину земельної ділянки площею 1,0146 га кадастровий номер 3222081900:01:002:0103, Ѕ частину земельної ділянки площею 1,0372 га кадастровий номер 3222081900:03:002:0036 , Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0494 га кадастровий номер 3222081905:01:011:0003 та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,5075 га кадастровий номер 3222081905:01:011:0020 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані за адресою: Кухарська сільська рада Іванківського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мачуха [PERSON] , з якою її батько [PERSON] проживав з 2005 року у будинку баби позивачки [PERSON] , де з 2015 року мачуха зареєструвалась за місцем свого проживання по [ADDRESS] . Влітку 2012 року батько позивачки захворів, став лежачим, тому вона почала фактично проживати однією сім`єю разом з батьком, бабою та мачухою. Забезпечувала сім`ю матеріально, купувала продукти, одяг, речі домашнього вжитку, разом з бабою та мачухою здійснювала догляд за хворим батьком до його смерті, купувала ліки за призначенням лікарів. [INFO] батько помер, вона з бабою та мачухою його поховали, зробили поминальні обіди. Вказує, що після смерті батька стала єдиним годувальником для баби і мачухи. Вони продовжили вести спільне господарство, мали спільний бюджет, за спільні кошти та спільною працею дбали про будинок, де проживали, проводили необхідні роботи по ремонту цього будинку, спільно несли витрати по сплаті комунальних послуг, оплачували рахунки за надане електропостачання, разом обробляли земельну ділянку, вирощували овочі, спільно вели підсобне господарство, тримали корову, свиней, домашню птицю. Разом з мачухою доглядали за бабою, яка померла [INFO] , поховали, провели поминальні обіди. Зазначає, що після смерті [PERSON] стала фактичним власником будинку [ADDRESS] , в якому залишилась проживати мачуха. Так як остання не працювала і не мала засобів до існування, то позивачка здійснювала її утримання, вони вели спільне господарство, разом обробляли город, доглядали за домашньою худобою. Також вказує, що оплатила мачусі курс стаціонарного лікування з 08.09.2015 року по 18.09.2015 року в Ірпінському військовому госпіталі та проведену 13.01.2016 року операцію, здійснювала за нею догляд, забезпечувала її ліками, продуктами харчування, одягом, тощо, возила до лікарні, контролювала лікування. Після смерті мачухи [INFO] провела її поховання. Позивач зазначає, що спадкоємці першої-третьої черги після смерті [PERSON] відсутні, вона має право спадкувати за померлою [PERSON] як спадкоємець четвертої черги. Вказує, що нею до Іванківської районної державної нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини за законом після померлої, яка відкрилась після смерті мачухи. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та не підтвердженням факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Тому позивачка вимушена звернутись до суду з метою захисту своїх прав. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 29 грудня 2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 3 лютого 2022 року 11 год. 30 хв. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 03 лютого 2022 року витребувано з Іванківської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] та [PERSON] , залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. До суду від Іванківської районної державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №174 за 2016 рік до майна [PERSON] , яка померла [INFO] та копія спадкової справи №144 за 2020 рік до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . 15 серпня 2022 року від представника відповідача Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області до суду надійшла заява, згідно якої відповідач просить проводити розгляд справи у його відсутність, у вирішенні спору покладається на думку суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на викладене у заяві, зазначивши про достатність усіх обставин, необхідних для набуття права на спадкування за законом, а саме факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем [PERSON] протягом п`яти років до її смерті однією сім`єю, ведення ними спільного господарства та бюджету, допомоги один одному в різних побутових питаннях. Третя особа представник Іванківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явивсь, звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника. Третя особа представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явивсь, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомлені. Всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 54 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20.11.2018 року, про що складено актовий запис №20. [PERSON] з 04.03.2015 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до матеріалів спадкової справи № 174 за 2016 рік, заведеної Іванківською районною державною нотаріальною конторою до майна [PERSON] , яка померла [INFO], 20 травня 2016 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] у вигляді Ѕ частини належного спадкодавцю на праві власності майна. Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину вказаного майна не видане. [PERSON] на момент смерті на праві власності належало таке нерухоме майно: будинок [ADDRESS] , земельна ділянки площею 0,25 га кадастровий номер 3222081905:01:011:0005 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та земельні ділянки площею 1,0146 га з кадастровим номером 3222081900:01:002:0103, площею 1,0372 га з кадастровим номером 3222081900:03:002:0036, площею 0,0494 га з кадастровим номером 3222081905:01:011:0003, площею 0,5075 га з кадастровим номером 3222081905:01:011:0020 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані за адресою: Кухарська сільська рада Іванківського району Київської області, що є предметом спору. Право власності на вказане майно зареєстроване у встановленому законом порядку . Згідно матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом №№1831, 1832, 1833, 1834, 1835, 1836, 1837 на Ѕ частину будинку [ADDRESS] , Ѕ частину земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер 3222081905:01:011:0005 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та Ѕ частину земельних ділянок: площею 1,0146 га з кадастровим номером 3222081900:01:002:0103, площею 1,0372 га з кадастровим номером 3222081900:03:002:0036, площею 0,0494 га з кадастровим номером 3222081905:01:011:0003, площею 0,5075 га з кадастровим номером 3222081905:01:011:0020 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані за адресою: Кухарська сільська рада Іванківського району Київської області. Із копії спадкової справи №144 за 2020 рік щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1105/02-31 від 07.12.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та непідтвердженням факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. У відповідності до статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а також те, що сім`я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з п. 3.22. гл. 10 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 листопада 2019 року у справі №522/892/16 (провадження №61-29329 св 18), яка згідно з вимогами ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. За змістом ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Предметом доказування в даній справі є встановлення двох юридичних фактів: - проживання позивача однією сім`єю разом із спадкодавцем; - тривалість такого проживання. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилається на те, що вона та її мачуха [PERSON] фактично були сім`єю більше 6 років. Зокрема вказує на те, що з літа 2012 року вона почала фактично проживати однією сім`єю разом з батьком, бабою та мачухою. Вели спільне господарство, мали спільний бюджет, за спільні кошти та спільною працею дбали про будинок, де проживали, проводили необхідні робити по ремонту цього будинку, спільно несли витрати по сплаті комунальних послуг, оплачували рахунки за надане електропостачання, разом обробляли земельну ділянку, спільно вели підсобне господарство. Також позивачка здійснювала догляд за [PERSON] під час загострення хвороби, а після її смерті вчиняла всі необхідні дії для захоронення. На підтвердження позовних вимог [PERSON] надано довідку Іванківської селищної ради №354 від 09.12.2021 року щодо спільного проживання з [PERSON] , медичну картку та виписний епікриз від 18.09.2015 року; виписку з історії хвороби від 13.01.2016 року [PERSON] ; квитанції про оплату за спожиту електроенергію за адресою: [ADDRESS] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили суду, що вказані свідки є близьким оточенням позивачки та померлої [PERSON] , в процесі надання пояснень підтвердили той факт, що [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім"єю більше шести років, разом доглядали за батьком і бабою [PERSON] , мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Суд приймає до уваги вищезазначені письмові докази та покази зазначених свідків. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам. Як роз`яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони проживати однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджено показами свідків та наявними в матеріалах справи доказами, тому у зв`язку з доведеністю цих позовних вимог встановлення заявленого позивачем факту, підлягає до встановлення з літа 2012 року по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] . Щодо вимоги позову про визання права власності за позивачем на спадкове майно суд зазначає наступне. Від встановлення факту спільного проживання однією сім`єю залежить виникнення у позивача права на спадкування. Статтею 41 Конституції України, визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За нормою ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням за ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Судом встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , увійшло майно, яке вонаприйняла у спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у вигляді Ѕ частини будинку [ADDRESS] , Ѕ частини земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер 3222081905:01:011:0005 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та Ѕ частини земельних ділянок площею 1,0146 га кадастровий номер 3222081900:01:002:0103, площею 1,0372 га кадастровий номер 3222081900:03:002:0036, площею 0,0494 га кадастровий номер 3222081905:01:011:0003, площею 0,5075 га кадастровий номер 3222081905:01:011:0020 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані за адресою: Кухарська сільська рада Іванківського району Київської області. Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не отримувала. Згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Тобто, як і зазначено вище, для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Згідно з п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. В зв`язку з тим, що відсутні спадкоємці першої-третьої черги і ніхто із попередніх черг спадкоємців по закону не прийняв спадщину, то позивач має право успадкувати спадщину померлої, як спадкоємець четвертої черги, на підставі ст. 1264 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставини, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів,

Outcome: approved