Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Позивач в листопаді 2021 року через адвоката Фумельова І.О. звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 17.04.2021 року [PERSON] керуючи транспортним засобом «Рено» д.н. [NUMBER] по вул. Робітнича перехрестя вул.Малинська, не надав переваги в русі транспортному засобу «Мазда» д.н. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з ним, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів з матеріальними збитками. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 19.05.2021 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «Рено» д.н. [NUMBER] застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай». [PERSON] є власником пошкодженого автомобіля «Мазда» д.н. [NUMBER] . З метою отримання страхового відшкодування позивач спочатку звернувся із повідомленням про ДТП, а потім із заявою про страхове відшкодування від 02.06.2021 року разом з якою надав необхідний перелік документів. Зазначає, що заява про страхове відшкодування була подана 02.06.2021 року, а отже, 90 денний строк для виплати страхового відшкодування у відповідності до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сплинув 29.08.2021 року. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 83078 від 21.07.2021 року вартість матеріального збитку завданого позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля [PERSON] становить 192 894 грн. За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201975396 укладеного між ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» та [PERSON] страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн. Таким чином, відповідальність страхової компанії за завданий збиток обмежується сумою в 130 000 грн. З метою досудового врегулювання спору позивач із заявою від 06.07.2021 року звернувся до страхової компанії, однак будь-якої відповіді не отримав. Розмір судових витрат, які планує позивач понести становить 31800 грн. витрат на правову допомогу. Враховуючи те, що відповідач не сплатив позивачу страхове відшкодування просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн., також просить суд стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 26.11.2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з обставин викладених в позові та просив суд позов задовольнити. В судові засідання відповідач не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся, як шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації юридичної особи, однак повернувся конверт з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою так і шляхом публікації на сайті судової влади. Суд за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. 17.04.2021 року [PERSON] приблизно о 18 год. 10 хв. керуючи транспортним засобом «Рено» д.н. [NUMBER] по вул. Робітнича перехрестя вул. Малинська у м.Києві при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул.Малинська, не надав переваги в русі транспортному засобу «Мазда» д.н. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з ним, що призвело по пошкодження вказаних транспортних засобів з матеріальними збитками. [PERSON] порушив п.2.3 б, 16.11 ПДР, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 19.05.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, або коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, яка узгоджується з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст.1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст.1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Відповідно до ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо передбачено такий обов`язок. Так, завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що регламентовано спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» за полісом № 201975396. Страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн. [PERSON] є власником пошкодженого автомобіля «Мазда» д.н. [NUMBER] . Як визначено ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст.ст.9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до вимог п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як убачається з наданого позивачем звіту від 21.07.2021 року про оцінку вартості матеріального збитку , матеріальний збиток, завданий власникові «Мазда» д.н. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП на дату оцінки КТЗ складає 192894 грн. У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ним сплачено позивачу суму страхового відшкодування у сумі 130 000 грн., а тому у суду є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в сумі 130 000 грн. З огляду на викладене суд доходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не подавав заяв про зменшення суми витрат на правничу допомогу. Витрати понесені на правову допомогу в сумі 26500 грн., позивачем підтверджено, договором про надання професійної правничої допомоги від 12.10.2021 року , додатком до договору та рахунком-фактурою на оплату та квитанцією про оплату. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, виходячи з диспозитивності та наданих суду доказів на підтвердження факту понесених витрат, суд вважає можливим стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 26500 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід також стягнути судовий збір в сумі 1300 грн.

Outcome: approved