Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на момент смерті був постійним мешканцем [ADDRESS] . За указаною адресою з ним постійно проживали та були зареєстровані: [PERSON] дружина , [PERSON] син (позивач), [PERSON] невістка, [PERSON] онук. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, яким указаний вище житловий будинок та земельну ділянку загальною площею 0,5945 га для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку заповів Позивачу [PERSON] . Позивач прийняв спадщину до майна померлого батька, оскільки спільно проживав із померлим на момент його смерті, крім цього спадкоємицею обов`язкової частки була його мати [PERSON] , дружина померлого, яка спадщину прийняла, однак не оформила свої спадкові права. [INFO] померла [PERSON] , яка на момент смерті також проживала за вищевказаною адресою, з нею постійно проживали та були зареєстровані: [PERSON] син (позивач), [PERSON] невістка, [PERSON] онук. На випадок смерті [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (позивачу), який прийняв спадщину оскільки спільно проживав із померлою на момент її смерті. Інших спадкоємців у померлої немає. 15.03.2022 його представникам були подані заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлого [PERSON] та [PERSON] , проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку з чим позивач позбавлений здійснити належне йому право на спадкування, а отже зареєструвати належне право власності на спадкове майно у позасудовому порядку. Посилаючись на вказані обставини в позовній заяві висловлено прохання визнати за позивачем право власності на спадкове майно за заповітами до майна померлих батьків, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки, призначені для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,5945 га. Ухвалою суду від 29.08.2022 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 37). Представник позивачів адвокат Керита М. В. подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірителя. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Секретарем Міжгірської селищної ради Закарпатської області Пішта Мирославою подано заяву за змістом якої висловила позицію про визнання селищною радою заявлених позовних вимог, справу просила розглядати без участі представника селищної ради. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на момент смерті проживав у [ADDRESS] . За цією адресою з ним постійно проживали та були зареєстровані: [PERSON] дружина, [PERSON] син (позивач), [PERSON] невістка, [PERSON] онук (а.с. 10, 12, 17). За змістом заповіту від 31.01.2003, [PERSON] , на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким указаний вище житловий будинок та земельну ділянку загальною площею 0,5945 га для ведення особистого підсобного господарства та обслуговування житлового будинку, згідно Державного акту серії І-ЗК №033604 від 23 листопада 1999 року, заповів сину [PERSON] (а.с. 14). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка на момент смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою з нею постійно проживали та були зареєстровані: [PERSON] син (позивач), [PERSON] невістка, [PERSON] онук (а.с. 11, 18). За змістом заповіту від 24.11.2014, [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно заповіла сину [PERSON] (а.с. 13). Постановами від 15.03.2022 приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєвим Ю. М. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за майном померлого [PERSON] на належну йому частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки загальною площею 0,5945 га, які знаходяться на території Лозянської сільської ради Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області, а також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за майном померлої [PERSON] на частку у праві власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та частки у праві власності на земельні ділянки загальною площею 0,5945 га, які знаходяться на території Лозянської сільської ради Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області, оскільки на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного нерухомого майна (а.с. 15, 16). Згідно Технічного паспорта на будинок, виготовленого ФОП [PERSON] загальна площа будинку розташованого за адресою [ADDRESS] , складає 71,7 м2, житлова площа 34,6 м2. Як вбачається з відповіді Лозянського старостинського округу Хустського району Закарпатської області, згідно господарської книги №2 закріплений особовий рахунок за житловим будинком [ADDRESS] , який був побудований орієнтовно в 1960 році, знаходиться на приватизованій земельній ділянці. Власником будинку згідно по господарського обліку був померлий [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії І-ЗК №033604 від 23.11.1999 належить земельна ділянка площею 0,5945 га, розташована на території Лозянської сільської ради Міжгірського (на теперішній час Хустського) району Закарпатської області (а.с. 21). Листом відділу №3 Управління у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 07.09.2021 №29-7-0.34-173/263-21 повідомлено, що надання з Технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №033604 від 32.11.1999, неможливо, оскільки відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року №489, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.12.2016 року за №1647/29777 «Про затвердження Порядку нормативно-грошової оцінки земель населених пунктів», який вступив у дію з 01.01.2017 року та статті 79-1 Земельного кодексу України, дана земельна ділянка не сформована (а.с. 20). Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Частиною першою статті 1258\~ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України). Частиною першою та другою статті 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено статтею 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України). Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Матеріалами справи підтверджено, що батьки позивача за життя набули право власності на спірне майно, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно не позбавляє позивача як спадкоємця права на спадщину. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, визнання позову відповідачем, те, що прийняттям спадщини позивачем права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Outcome: approved