Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до ТОВ "Победа 1", про визнання права власності на майно у майновому фонді, зобов`язання виділити його в натурі та стягнення грошової вартості. Стислий виклад позиції позивачів. Так, вимоги позивачів мотивовані тим, що ними було придбано майнові паї /частки/ у майновому фонді сільськогосподарського кооперативу «Победа» в с. Підгірне Білгород-Дністровського району Одеської області наступним чином: [PERSON] - 18258 грн або 0,38 % згідно свідоцтва серії [NUMBER] про право власності на майновий пай; [PERSON] /до шлюбу [PERSON] / - 5483 грн або 0,12 % згідно свідоцтва серії [NUMBER] про право власності на майновий пай; [PERSON] - 157 грн або 0,03 % згідно свідоцтва серії [NUMBER] про право власності на майновий пай; [PERSON] - 13759 грн. або 0,29 % згідно свідоцтва серії БП № 519 про право власності на майновий пай; [PERSON] - 1287 грн або 0,03 % згідно свідоцтва серії [NUMBER] про право власності на майновий пай. Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - СК «Победа» реорганізовано та правонаступником останнього є ТОВ «Победа1». Враховуючи те, що новостворене підприємство ТОВ «Победа1» створено за рахунок активів та майна СК «Победа», а майновий фонд складався з майнових паїв, що належать в тому числі позивачам та при реорганізації не були виділені в натурі чи погашення грошима, - позивачі вважають, що до них перейшло право судового захисту їх прав і законних інтересів. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 29 вересня 2016 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом, суддя Мишко В.В. було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі. 27 квітня 2017 року Ухвалою суду, суддя Мишко В.В. задовольнив клопотання представника позивача про призначення судової експертизи, провадження у справі було зупинено. 21 червня 2017 року Ухвалою судді Мишко В.В. провадження по справі було поновлено. 13 липня 2017 року Ухвалою суду, суддя Мишко В.В. клопотання представника позивача було задоволено та призначено судову експертизу, провадження у справі н час проведення експертизи було зупинено. 12 червня 2018 року відповідно до розпорядження № 458 здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи. 12 червня 2018 року відповідно до протоколу повторного розподілу судової справи, справа розподілена судді Прийомової О.Ю. 05 жовтня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду вказана справа прийнята до провадження судді Прийомової О.Ю., поновлено провадження та призначений підготовчий її розгляд. 16 лютого 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивачі в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявні їх заяви про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Згідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Недобросовісним користування процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез`явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Оскільки учасники справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили, вказану справу можливо вирішити за їх відсутності, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи. Зі згоди позивачів, про що свідчать їх заяви, суд ухвалою від 27 вересня 2022 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного . Судом встановлено, що дійсно згідно наявних в матеріалах справи копій Свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства /майнових сертифікатів/ серії БП за № 523,514,516,518,519: - [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СК «Победа», визначеною часткою 1287 грн, або 0,03 відсотки; - [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СК «Победа», визначеною часткою 18258 грн, або 0,38 відсотків; - [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СК «Победа», визначеною часткою 157 грн, або 0,03 відсотки; - [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СК «Победа», визначеною часткою 5483 грн, або 0,12 відсотки; - [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СК «Победа», визначеною часткою 13759 грн, або 0,29 відсотків /л.с.7-11/. Між тим, згідно Свідоцтв про право власності члена колективного СГП /майнових сертифікатів/ вказано, що загальна вартість майна пайового фонду підприємства СК «Победа» становить 4 716 119 грн. За ствердженнями позивачів СК «Победа» було реорганізовано в іншу організаційно-правову форму підприємництва /господарювання/ - ТОВ «Победа1». При зверненні їх до відповідача із колективною заявою про виділення їм у натурі майна із статутного фонду або погашення свідоцтв грошима, нарахувавши належні відсотки за користування їх майновими частками за відповідний період часу, відповідач жодним чином не відреагував. Згідно ст. 28 ЗУ «Про кооперацію», реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) кооперативу відбувається за рішенням загальних зборів членів кооперативу у порядку, визначеному законодавством та статутом кооперативу. У разі реорганізації права та обов`язки кооперативу переходять до його правонаступників. Між тим, доказів дійсної процедури реорганізації СК «Победа» в ТОВ «Победа1» матеріали справи не містять. Задля повного та всебічного розгляду справи, ухвалою суду про витребування доказів від 08.11.2016 року, витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «Победа 1» (67741, Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Підгірне, вулиця Пушкіна, 70, код ЄДРПОУ: 05530837) наступні документи: - протокол (рішення) загальних зборів СК «Победа» про реорганізацію шляхом перетворення його в товариство з обмеженою відповідальністю «Победа 1»; - протокол (рішення) загальних зборів СК «Победа» про виділення майна останнього у власність новоствореного ТОВ «Победа 1»; - копії статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Победа 1»; - копії положення про пайовий фонд майна членів СК «Победа» (якщо такий існував). Проте, належним чином оформлених документів, що підтвердили б чи спростували доводи позивачів до суду не надходило. Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін. Висновки суду. Відповідно до пункту 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року N 177, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. За змістом статей 5, 7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності і пайовий фонд майна складається з балансової вартості як основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, так і грошових коштів; а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника у колективне майно, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства). Право розпоряджатися своїм паєм на власний розсуд член КСГП набуває лише після припинення членства у підприємстві. До припинення членства, частка майна члена колективного підприємства є частиною майна колективного підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї, і через свої органи здійснює право власності (володіння, користування, розпорядження). Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" членами сільськогосподарського виробничого кооперативу можуть бути фізичні особи, які виявили бажання об`єднатися для спільної виробничої діяльності на засадах обов`язкової трудової участі та внесли вступний внесок і пай у розмірах, визначених статутом кооперативу. Згідно із ст. 11 Закону України "Про кооперацію" вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. У сенсі розуміння ст. 14 ЗУ «Про кооперацію», у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю. Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу. Проте, ліквідація та реорганізація виробництва має певні та особливі відмінності. Наразі позивачі заявляли про реорганізацію в іншу організаційно-правову форму підприємництва, чим спростовані їх ствердження про переважність права на одержання паю. Більш того, в розумінні Закону України "Про кооперацію" пай - майновий поворотний внесок члена кооперативу у його створення та розвиток, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, у тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки. Відповідно до визначення, наданого Методикою уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих (затв. постановою КМУ № 177 від 28 лютого 2001 року), майновий пай - частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду. Тобто поняття "майновий пай" не передбачає переліку визначеного майна, що входить до паю конкретної особи, а це - лише можливість отримати в натурі майно відповідної вартості. Слід зазначити, що відповідно до статті 21 Закону України "Про кооперацію" у разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу. В ч. 1 ст. 166 ЦК України закріплено, що член виробничого кооперативу має право на вихід із кооперативу. У цьому разі йому виплачується вартість паю або видається майно, пропорційне розміру його паю, а також здійснюються виплати, встановлені статутом кооперативу. Видача паю, виплата вартості паю та інші виплати членові кооперативу, що виходить з нього, здійснюються у порядку, встановленому статутом кооперативу і законом. Відповідно до п. 1.2 Рекомендацій № 315 "Про затвердження Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств " не витребуваний майновий пай - це майновий пай учасника КСП або іншої особи, що має на нього право, які невідомі або не отримали в установленому порядку право власності на нього. Такі паї мають залишатися на балансі правонаступника до часу, поки їх власники не визначаться. Співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна, що перебуває у СВК, подає уповноваженій особі, а в разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву. Частка з майна, що перебуває у СВК, виділяється її співвласнику в натурі в розмірі, еквівалентному вартості частки, визначеної Договором. Відповідно до ст.ст. 7, 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам; пай є власністю члена підприємства, право розпоряджатися яким останній набуває після припинення членства в підприємстві. Відповідно до ч.1 ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч.1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави стверджувати, що члени кооперативу не мають права на все майно кооперативу, а частка кожного члена кооперативу у майні кооперативу визначається в межах персоніфікованого паю. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивачі не надали суду достатніх, належних та достовірних доказів звернення до правління ТОВ «Победа1» із заявою про отримання пайового внеску і належної їм частки доходу, з матеріалів справи не вбачається їх виходу або виключення із кооперативу та того, що їх майновий пай не перейшов до нового підприємства як не витребуваний майновий пай. Установчим документом виробничого кооперативу є його статут, що затверджується загальними зборами його членів (ч. 1 ст. 164 ЦК України). Статтею 8 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Без надання Статуту СК «Победа» та реорганізованого /як про те вказують позивачі/ - ТОВ «Победа1» суд позбавлений можливості дослідження прав та обов`язків асоційованих членів, розмірів паїв та виплат на них, підстав виходу або виключення з кооперативу, тощо. Причиною виникнення даного спору є питання щодо наявності підстав для звернення стягнення на користь позивачів частки майна ТОВ «Победа1»" - згідно майнових паїв ( часток пайового фонду) в розмірі, окресленому у позові разом із нарахованим відсотками. Між тим, з наданих позивачами доказів неможливо дійти висновку про правомірність заявленого позову, адже дослідити обґрунтованість заявлених вимог не надалось за можливе. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції, право на судовий захист, звертаючись до суду особа в позові вказує власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Статтею 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підсумовуючи викладене, надавши правову оцінку представленим доказам у сукупності з фактичними обставинами справи, проаналізувавши характер правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів складаються лише на їх суб`єктивних міркуваннях про порушення їх прав, адже документального доведення обґрунтованості їх стверджень матеріали справи не містять, внаслідок чого суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ТОВ "Победа 1" про визнання права власності на майно у майновому фонді, зобов`язання виділити його в натурі та стягнення грошової вартості. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed