Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позиція сторін у справі У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житлове приміщення в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Близькі родичі [PERSON] , а це - матір [PERSON] померла більше 20 років тому, сестер та братів він не мав, дітей та дружини не було. В свідоцтві про народження [PERSON] , запис про батька зроблено за вказівкою матері, отже батько позначений в свідоцтві виключно ім`ям - [PERSON] , тому відомостями про особу батька ніколи не володіли. [PERSON] і позивач є родичами за материнською лінією, вони є уродженцями одного села Сенечів, Долинського району Івано-Франківської області, яке за радянської влади в документах до 1989 року називали село Семичів. Позивачем спадщина після смерті [PERSON] прийнята в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він постійно з січня 2014 року по 14 листопада 2019 року, тобто на день смерті та дати відкриття спадщини, проживав однією сім`єю з спадкодавцем без реєстрації в помешканні за адресою: [ADDRESS] . За результатами розгляду заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину 25.06.2020 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. надано відповідь про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю факту проживання однією сім`єю, пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини та оскільки спадщина прийнята в установлені законом терміни іншою особою. Позивачу відомо що 06.04.2020 до державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (дата смерті [INFO] ). звернулась [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Кучер Ользі Василівні відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки в неї відсутні документи, які підтверджують факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] . Відзив на позов не надходив. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що вона є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно із Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим 15 листопада 2019 року Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 58 років, про що 15 листопада 2019 року складено відповідний актовий запис № 19024. 25 червня 2020 року державний нотаріус Дванадцятої Київської нотаріальної контори Черноморченко О. В., вивчивши матеріали подані [PERSON] , яка діяла від імені гр. [PERSON] по довіреності, постановив відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю факту проживання однією сім`єю, пропущено передбачений законодавством шестимісячний термін для прийняття спадщини, оскільки спадщина прийнята в установлені терміни іншою особою. Позиція суду та оцінка аргументів сторін В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. За приписами статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (частина перша статті 1220 ЦК України). За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами частин першої-третьої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] входить до кола спадкоємців померлого [PERSON] , тобто має відповідати за позовом [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша та третя статті 13 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача. Оскільки [PERSON] є неналежним відповідачем у справі, то суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed