Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , третя особа: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва, про припинення дії, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд зобов`язати відповідача припинити дії щодо використання квартири [ADDRESS] не за призначенням, під розташування так званого «хостелу» (для фактичного тимчасового проживання осіб, не пов`язаних родинними відносинами, за плату) та зобов`язати привести квартиру [ADDRESS] у стан придатний для постійного проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однієї родини. Судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що Голосіївська районна в міст Києві державна адміністрація є підпорядкованою Київській міській державній адміністрації та є новоствореним органом державної влади. Будинок №22/15 по вулиці Ломоносова в м. Києві передано до сфери управління Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації та закріплено за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва на праві господарського відання, яка є балансоутримувачем в частині переданого йому майна комунальної власності Голосіївського району м.Києва та згідно своїх статутних повноважень відповідає за збереження та належне використання житлового та нежитлового фонду. Згідно п. 4.16 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10.12.2010 №1112 «Про питання організації управління районами в м. Києві» районні в місті Києві державні адміністрації забезпечують захист майнових та немайнових прав територіальної громади м. Києва. Відповідно до п.10 додатку №4 до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 31.01.2011 №121 «Про реалізацію районними в м. Києві держаними адміністраціями окремих повноважень» районні в м. Києві державні адміністрації здійснюють облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням. Позивач вказує, що до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації постійно звертаються мешканці багатоквартирних будинків із скаргами на влаштування в квартирах так званих «хостелів». Факти, викладені у зверненнях громадян, мають місце : в 2-3-х кімнатних квартирах розміщено 28-30 ліжок (в два рівня), «хостели» функціонують на різних поверхах будинку, мають вхід з під`їзду, що викликає занепокоєння мешканців, створює їм незручності. Розпорядженням голови Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.06.2017 № 335 «Про створення робочої групи з розгляду питань щодо виявлення фактів використання не за призначенням квартир в багатоквартирних жилих будинках Голосіївського району міста Києва» створено робочу групу з розгляду питань щодо виявлення фактів використання не за призначенням квартир в багатоквартирних жилих будинках Голосіївського району міста Києва за участю представників управління жилтлово-комунального господарства, районного управління поліції, військового комісаріату, держсанепідслужби, Державної податкової інспекції у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві), якою проводиться рейди з перевірки квартир, які використовують під так звані «хостели», за результатами обстежень складають акти. Відповідно до Акту від 29.10.2020, встановлено, квартира [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності відповідачу, вхід здійснюється через під`їзд будинку. Провести обстеження даного «костелу» не вдалося оскільки двері ніхто не відчинив. Відповідно був складений опитувальний лист, який є додатком до позовної заяви від 29.10.2020, де зафіксовано скарги мешканців, що проживають у даному будинку. Перебування великої кількості сторонніх людей у будинку створює незручності, яка для власників квартир у будинку, так і працівників комунальної системи, мають місце щоденні скарги від мешканців до ЖЕД про порушення санітарних норм у під`їздах, збільшення експлуатаційних витрат на будинок (велика кількість сміття) та порушення громадського спокою у вечерні та нічні години. Позивач зазначає, що квартира, яка належить на праві власності відповідачу не може використовуватись під розташування «хостелу», що є незаконним, оскільки квартира призначена для проживання однієї сім`ї, а не для постійного проживання великої кількості осіб, не пов`язаних родинними стосунками, оскільки це є нецільовим використанням квартири, яка відповідно до будівельних норм не пристосована для проживання такої кількості осіб як у «хостелі». Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.11.2021 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій зазначено про те, що позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність, у якій зазначив про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач в судові засідання не з`явилась, відзив на заявлені вимоги не направила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини першої та другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (стаття 379 ЦК України). Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (частина перша статті 382 ЦК України). Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (частина перша статті 383 ЦК України). Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина сьома статті 319 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Звертаючись до суду з позовом позивач вказує на те, що квартира, що належить на праві власності відповідачу використовується як «хостел» на підтвердження чого надає Акт обстеження квартири [ADDRESS] від 29.10.2020 та опитувальний лист щодо діяльності «хостелу» за адресою: квартира [ADDRESS] від 29.10.2020. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Покладення обов`язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб`єктивного права. Відновлення становища, яке існувало до порушення як спосіб захисту цивільного права та інтересу застосовується у тому разі, якщо покладення обов`язку на особу, яка його порушила, припинити дії не відновлює повністю суб`єктивне право, а цього можна досягти вчиненням інших, передбачених законом заходів. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ» у районах міста Києва діють районні в місті Києві державні адміністрації, які підпорядковуються Київській міській державній адміністрації. Стаття 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначає, що місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» затверджено перелік підприємств, організацій та установ, майно яких передається до сфери управління районних в місті Києві державних адміністрацій. Так, зазначеним розпорядженням будинок [ADDRESS] передано до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація є органом державної влади, що діє згідно з Законом України «Про місцеві державні адміністрації» та реалізує окремі делеговані йому повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), визначені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради - Київської міської державної адміністрації №121 від 31.01.2011 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень». Згідно п. 4.16 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10.12.2010 №1112 «Про питання організації управління районами в м. Києві» районні в місті Києві державні адміністрації забезпечують захист майнових та немайнових прав територіальної громади м. Києва. Зокрема, пунктом 10 додатку 4 зазначеного розпорядження до повноважень Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації належить здійснення контролю за використанням житлового фонду та його облік. Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» є балансоутримувачем в частині переданого йому майна комунальної власності Голосіївського району м. Києва та згідно своїх статутних повноважень відповідає за збереження та належне використання житлового та нежитлового фонду. Разом з тим, наявність функцій контролю за використанням житлового фонду не може реалізовуватися у спосіб покладання на особу за результатами розгляду цивільного позову суб`єкта владних повноважень обов`язку припинити нецільове використання власності. Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація посилається на те, що використання відповідачем квартири під «хостел» для проживання інших осіб порушує права інших мешканців житлового будинку. Проте, жодних документів щодо порушених відповідачем прав позивача (майнових та немайнових) до суду надано не було, як і документів на підтвердження повноважень позивача діяти в інтересах інших осіб. Отже, повноважень звернення до суду в інтересах інших осіб позивач не мають. Згідно з ч. 1 ст. 45 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Так, використання вказаного жилого приміщення для промислового виробництва не встановлено. Відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, так як позивачем не надано жодних доказів щодо порушених відповідачем прав, інтересів позивача та неможливості самостійної участі у судовому процесі мешканців будинку, де знаходиться приміщення (квартира належна відповідачу), чи інших окремих громадян або загальної спільноти, суд вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, позивачем не обгрунтовано належним чином позовних вимог щодо припинення дії, яка порушує право, зважаючи на положення ст. 391 ЦК України. Аналогічні висновки зробив Верховний Суд в постанові від 01 квітня 2020 року, справа № 757/11067/16-ц. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації з наведених підстав. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed