Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю. Вимоги мотивовано тим, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Проживання сина з матір`ю, на думку [PERSON] , відповідає інтересам дитини. Відзиву на позов не надходило. В судове засідання сторони - надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, відповідно до змісту яких позивач на позовних вимогах наполягала, відповідач - позов визнав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився - подав заяву по розгляд справи за його відсутністю. Судом ухвалено про проведення судового засідання за відсутності учасників справи. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 09 березня 2018 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 23 листопада 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10). Сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). [PERSON] з 03 липня 2021 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до довідок (а.с. 12, 13), акту обстеження умов проживання від 13 квітня 2022 року (а.с. 14), малолітній [PERSON] проживає разом з братом, сестрою, матір`ю та її чоловіком за адресою: [ADDRESS] ; відвідує дошкільний навчальний заклад № 3 Луцької міської ради; йому створені необхідні умови для виховання, розвитку, навчання та відпочинку. Згідно із ч. 2 та ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Як встановлено ст.ст. 7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ст. 161 СК України). Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною 4 ст. 29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. На суспільстві і на органах публічної влади повинен лежати обов`язок здійснювати особливе піклування про дітей, що не мають сім`ї, і про дітей, що не мають достатніх засобів для існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалась державна або інша допомога на утримання дітей. Згідно з висновком «Про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] » від 29 липня 2022 року № 120, затвердженим рішенням Луцької міської ради від 17 серпня 2022 року № 426-1 (а.с. 50, 51), виконавчий комітет Луцької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю - [PERSON] . Відповідач не заперечує проти визначення місця проживання сина разом з матір`ю. Враховуючи вік малолітнього [PERSON] , який на день ухвалення судового рішення не може дати самостійно об`єктивної згоди на проживання з одним із батьків, суд вважає, що на цей час проживання малолітнього з матір`ю буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме його розвитку, як психологічному, так і фізичному. Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю. При цьому батько дитини не обмежений у своєму праві на спілкування з сином, на турботу відносно нього та участь у вихованні малолітнього, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з позивачем щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, чи за судовим рішенням.

Outcome: approved