Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебували в шлюбі, який було розірвано та від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час продовжує навчання в Прилуцькому технічному фаховому коледжі денної форми навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач не надає, але має можливість її надавати, тому позивачем і подано позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача [PERSON] щомісячно, до закінчення дитиною навчання, або до досягнення дитиною 23-річного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, поте попередньо подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і можливість часткового задоволення позову з наступних підстав. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, ст.182 ЦПК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 січня 2004 року, [PERSON] народився [INFO] та його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького Міського управління юстиції Чернігівської області в книзі записів актів громадянського стану про народження 28 січня 2004 року зроблено відповідний запис за №39 (а.с.5). Згідно копії Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 09 серпня 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області складено відповідний актовий запис №46 від 09.08.2014 року (а.с.4). Відповідно до копії довідки 024/4-09№2790 від 17.05.2022 року комітету самоорганізації населення №4 мікрорайону М`ятно-дослідної станції Прилуцької міської ради Чернігівської області та копії довідки про реєстрацію місця проживання особи відділу адміністративних послуг, [PERSON] зареєстрований та проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). У відповідності з копією довідки Прилуцького технічного фахового коледжу м.Прилуки Чернігівської області від 17 травня 2022 року за №52, встановлено, що [PERSON] дійсно є студентом Прилуцького технічного фахового коледжу денної форми навчання спеціальності "141 Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка". Навчається з 01.09.2021 року до 15.06.2024 року (а.с.9). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України). Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] на підставі норм ст.ст.12,81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання спільного сина, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що спільний позивача з відповідачем син досяг повноліття і продовжує навчання, та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надати, так як не являється інвалідом та є особою працездатного віку, тому, суд вважає, можливим частково задовольнити заявлені позовні вимоги та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача (доходів) до закінчення ним навчання щомісячно, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Саме такий розмір аліментів суд визнає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial