Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з відповідної частини житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки загальною площею 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 6125286400:02:001:0620. 10 грудня 2014 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів позивачу зазначені будинок та земельну ділянку. Однак про існування такого заповіту [PERSON] дізнався лише в червні 2019 року. Спадкоємці, які прийняли спадщину згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України - відсутні. Спадкоємцем, який протягом шестимісячного терміну подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] згідно ст. 1270 ЦК України є відповідач по справі - рідний брат позивача [PERSON] . Позивач [PERSON] постійно проживає в Сполучених Штатах Америки з 2004 року. З цього часу в Україну він приїжджав лише три рази: в 2008 році, в травні 2019 року (для оформлення спадкових прав після смерті [INFO] матері [PERSON] ) та у липні 2021 року. В червні 2019 року він подав в Тернопільську районну державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері [PERSON] . Тоді ж дізнався від нотаріуса про наявність заповіту на його користь, складеного батьком [PERSON] 10 грудня 2014 року. При житті батько ніколи не повідомляв позивача (розмовляли по телефону раз в місяць), що прийняв таке рішення. Не говорила про наявність заповіту і мати. Лише після отримання інформації про наявність заповіту від 10 грудня 2014 року [PERSON] 29 липня 2021 року отримав у старости Острівського старостинського округу Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Хом`як Б. А. дублікат зазначеного заповіту. Тому у встановлений строк вчасно подати заяву за місцем відкриття спадщини в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] позивач не зміг. Відтак, враховуючи вищевикладене [PERSON] просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 17 листопада 2021 року суд протокольною ухвалою без видалення в нарадчу кімнату закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. За наслідками розгляду справи по суті суд 17 листопада 2021 року ухвалив заочне рішення у справі № 607/13549/21, яким задовольнив позовні вимоги, визначив [PERSON] додатковий строк у три місяці, який починає перебігати з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 15 серпня 2022 року суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області прийнято заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2021 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. 30 серпня 2022 року суд постановив ухвалу, якою заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2021 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом - скасував та призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження на 13 вересня 2022 року о 09 год. 30 хв. 13 вересня 2022 року суд протокольною ухвалою без видалення в нарадчу кімнату закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] , адвокат Семененко С. М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Будз Т. В. просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що об`єктивних причин, які б перешкоджали [PERSON] у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька за заповітом не встановлено. Позивач сам визнає, що дізнався про існування заповіту у 2019 році, а до суду звернувся у 2021 році, тобто пройшло 4 роки, що є надто великим строком. Перебуваючи за кордоном [PERSON] міг звернутися до консульської установи із заявою про прийняття спадщини після смерті батька як спадкоємець першої черги, незважаючи на необізнаність про складення заповіту на його користь. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати цивільну справу без її присутності. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне. [INFO] народився [PERSON] , батьки: [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 25 липня 1972 року Острівською сільською радою Тернопільського району тернопільської області. 28 серпня 2016 року [PERSON] був документований комерційним посвідченням водія № [NUMBER] , перекладеним бюро перекладів «асТра». Як вбачається із відміток у паспорті громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] , виданого 07 липня 2017 року, [PERSON] прийнятий на консульський облік Генерального консульства України в Нью-Йорку 20 лютого 2008 року та має постійне проживання у США. [INFO] у віці 78 років помер [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 червня 2017 року виконавчим комітетом Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. [PERSON] 10 грудня 2014 року заповів належний йому житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] та належну йому на праві власності земельну ділянку, площею 0,20 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в [ADDRESS] , державний акт на право приватної власності: серія ЯЕ № 996304 [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Бриндз М. П. та зареєстровано в реєстрі за № 137. Вказаний будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 жовтня 1989 року, яке видано на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 216 від 26 жовтня 1989 року. Земельна ділянка площею 0,20 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в селі Острів Тернопільського району Тернопільської області належала [PERSON] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 996304, виданого 18 червня 2009 року на підставі рішення Острівської сільської ради № 302 від 17 липня 2007 року. [INFO] у віці 75 років померла [PERSON] , 1944 року народження, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 березня 2019 року виконавчим комітетом Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області За змістом відповіді державного нотаріуса В. Ю. Осадчук № 1885/01-16 від 29 липня 2021 року на усне звернення [PERSON] , останній пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 07 жовтня 2021 року на адресу суду на запит суду надійшла спадкова справа № 555/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] . В матеріалах вказаної спадкової справи наявні: заява [PERSON] від 01 грудня 2017 року про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] ; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 50112089 від 01 грудня 2017 року про наявність заповіту [PERSON] № 137 від 10 грудня 2014 року; довідка Острівської сільської ради № 676 від 10 червня 2019 року про те, що [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку в с. Острів вул. В. Ярмуша Тернопільського району Тернопільської області, на день його смерті на реєстраційному обліку перебували: [PERSON] - дружина; довідка № 507, видана 26 липня 2021 року Острівським старостинським округом про те, що в [ADDRESS] знаходиться будинковолодіння, головою двору якого був [PERSON] , який помер [INFO] , станом на 01 липня 1990 року - двір колгоспний, членами двору були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син. [PERSON] та [PERSON] на день смерті постійно проживали і перебували на реєстраційному обліку в [ADDRESS] ; відповідь державного нотаріуса В. Ю. Осадчук № 1885/01-16 від 29 липня 2021 року. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20. Отже, поважними причинами пропуску строку для подання заяви на прийняття спадщини можуть бути визнанні: хвороба, необізнаність особи про наявність спадкового майна, юридична необізнаність. Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах № 205/3855/17 від 04 грудня 2019 року, № 130/2517/18 від 21 вересня 2020 року; № 691/420/21 від 31 серпня 2022 року. Також до виниклих між сторонами правовідносин підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, де зазначено, що виходячи з встановлених належним чином обставин цієї справи, - об`єктивна необізнаність про існування заповіту, яка належним чином встановлена та не спростована, є підставою для визнання судом поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Так, [INFO] помер батько позивача [PERSON] , однак [PERSON] на той час перебував у Сполучених Штатах Америки, де постійно проживає, що вбачається із відміток в його паспорті громадянина України для виїзду за кордон. У травні 2022 року позивач приїхав в Україну та під час оформлення своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , дізнався від нотаріуса про наявність заповіту, складеного в його користь батьком. У червні 2019 року позивач повернувся до Сполучених Штатах Америки, а у 2021 року знову приїхав на Україну, отримав у старости Острівського старостинського округу Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області дублікат заповіту від 10 грудня 2014 року з яким звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадкових прав за заповітом. Листом нотаріуса Трут П. О. був повідомлений про те, що ним пропущено строк для прийняття спадщини за заповітом, а відтак позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, Необізнаність позивача [PERSON] про існування заповіту до червня 2019 року судом встановлена в ході розгляду виниклого спору та стороною відповідача не спростована. Доводи адвоката Будза Т. В., які він висловив у вступному слові не спростовують тверджень позивача про те, що він не знав про існування заповіту до червня 2019 року. Щодо строків звернення до нотаріуса чи консульської установи з приводу оформлення спадкових прав, то суд звертає увагу на те, що станом на червень 2019 року [PERSON] вже пропустив строк на прийняття спадщини за заповітом, а його право на звернення до суду реалізоване в межах строку позовної давності. Після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа № 555/2017 за заявою [PERSON] , який заявив про намір прийняти спадщину після смерті батька та повідомив нотаріуса про те, що є інші спадкоємці - дружина [PERSON] . Водночас, відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, а також позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц. З наведеного слідує, що нотаріус при заведенні спадкової справи після смерті [PERSON] зобов`язаний був перевірити наявність заповіту спадкодавця та вжити заходів щодо повідомлення спадкоємця за заповітом про його існування, однак таких дій у період з грудня 2017 року до червня 2019 року ним не було вчинено, що також є поважною причиною для визначення додаткового строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини. Отож, в ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , однак пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки на момент смерті із спадкодавцем не проживав, мав постійне місце проживання у Сполучених Штатах Америки, про наявність заповіту на його користь дізнався лише в червні 2019 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Дублікат зазначеного заповіту [PERSON] отримав у старости Острівського старостинського округу Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області 29 липня 2021 року та у межах строку позовної давності звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Крім того, нотаріус не опублікував оголошення у пресі про відкриття спадщини за заповітом, що є неналежним повідомленням або викликом спадкоємця до нотаріуса (особливо коли такий спадкоємець не обізнаний про існування заповіту) так, як жодним чином не дає можливості спадкоємцю, який не знає про заповіт, зрозуміти про виникнення у нього права на спадщину та можливість його реалізувати. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, суд приходить до переконання, що позивач з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає до задоволення, шляхом визначення позивачу додаткового строку у три місяці, перебіг якого починається з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved