Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

[PERSON] 25.05.2022 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 23.06.2021 р. Від шлюбу дітей не мають. У зв`язку із постійними конфліктами, суперечками спільне життя стало неможливим та нестерпним. Сім`я фактично розпалась. Близько 4 місяці не проживають як сім`я. В зв`язку із цим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Майнових спорів немає. З відповідачем у них відсутнє взаєморозуміння. У відповідачки власні погляди на життя, будь-яких дій, які б свідчили про бажання повернутись до своєї сім`ї та стати на шлях виправлення, просить строк на примирення не надавати. Позивач вказує, що він використав всі можливості для збереження сім`ї, однак це не допомогло, не бажає бути у шлюбі з відповідачем. Позивач просить суд винести рішення яким шлюб з відповідачем розірвати. Позивач подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позов визнає, просить шлюб розірвати. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 23.06.2021 р. в Дубенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів), про що складено актовий запис № 119. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя сторін не склалося. В зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, що призвело до поступово погіршення сімейних стосунків. Шлюбні відносини між сторонами припинені в січні 2022 р. Сторони миритися не бажають оскільки це суперечить їх інтересам, позивач просить шлюб розірвати, про що вказали в своїх заявах до суду. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому підстав для збереження сім`ї немає.

Outcome: approved