Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

14 січня 2022 року позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою 23 річного віку, за умови продовження навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано за рішенням суду. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з нею. На даний час донька є студенткою Багатопрофільного регіонального центру професійної освіти у Черкаській області та навчається на денній формі за професією кравець, закрійник. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатною особою та має можливість сплачувати аліменти у заявленому нею в позові розмірі. Вона самостійно не в змозі повноцінно утримувати дитину, у зв`язку з чим, що доньці весь час потрібні кошти на проїзд до місця проживання, одяг харчування, підручники, що зумовило необхідність звернення до суду з указаним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, та призначено розгляд справи. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 07 липня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнає позовні вимоги у розмірі 2000 грн. на місяць, заперечує проти стягнення з нього судових витрат, оскільки до подачі позову до суду він намагався добровільно сплачувати аліменти. При визначенні розміру аліментів просив суд врахувати, що з вересня 2021 року постійно допомагає своїй дочці, бере активну участь у її житті. Позивачкою не надано доказів, що вона оплачує проїзд дитини та на її проживання, оскільки дитина проживає у місті Черкаси. Також просив врахувати, що донька навчається на бюджетній основі та відповідно отримує стипендію за навчання. 11 липня 2022 року позивачем [PERSON] до суду скеровано відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що відповідач не бере участі в утриманні дитини та не пропонував про добровільну сплату аліментів в розмірі 2000 грн. крім того, відповідач свідомо замовчує той факт, що їх спільна дитина є інвалідом по слуху та потребує дороговартісного обслуговування імпланту у місті Києві. Також просить врахувати, що наявність у дитини стипендії не впливає на обов`язок батька сплачувати аліменти на її утримання. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем та відповідачем докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13 серпня 2003 року було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Соснівського районного управління юстиції м. Черкаси Черкаської області 13.08.2003. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації громадянського стану Соснівського районного управління юстиції м. Черкаси Черкаської області. Судом установлено, що [PERSON] проживає разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру. Відповідно до довідки № 42 від 11 липня 2022 року, виданої Багатопрофільним регіональним центром професійної освіти у Черкаській області, [PERSON] , навчається у навчальному закладі на денній формі навчання на 1 курсі з 21 вересня 2021 по 31 січня 2023. Згідно з довідкою про доходи № 145 від12072022 року [PERSON] отримує стипендію в розмірі 1250 грн., а також з січня 2022 року доплату інвалідам в розмірі 625 грн. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. ( Правова Позиція Верховного Суду, висловнена у справі № Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , яка є дочкою відповідача [PERSON] , на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжувє навчання, не працює , не є заміжньою та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дочку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхівдно стягнути з відповідача, суд виходить з рівності обов"язку обох батьків брати участь у матеріальних витратах . Також суд враховує, що [PERSON] отримує стипендію, начається безкощтовно на державній формі навчання. У зв"язку з чим приходить до висновку про стягнення адіментів на навчання в розмірі 1/6 частиним усіх видів заробітку. Суд відхиляє доводи відповідача щодо стягнення алііментів у твердій грошовій сумі, так як суду не надано доказів про офіційне працевлаштування відповідача та отримуваний ним розмір доходів. Також суд відхиляє і доводи позивача щодо вивзначеного нею розміру аліментів 1/4 частина з посиланням на ту обставину, що її донька [PERSON] є інвалідом, та потребує коштів на лікування, оскільки вказані витрати є додатковими витратами в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Статтею 201 СК України визначено застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина. Згідно вказаної норми до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Саме такі висновки щодо застосування ст. 185 СК України викладені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15, з якими погодився Верховний Суд у постановах від 24 липня 2019 року в справі №521/2016/16-ц, від 25 лютого 2020 року в справі №521/4397/17. Донька сторін [PERSON] , з досягненням повноліття [INFO] , втратила правовий статус дитини (ст. 6 СК України), отже, вказані позовні вимоги стосуються утримання повнолітньої дочки. Норми глави 16 СК України не передбачають обов`язку батька брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, що навчається, ст. 199 СК України передбачає лише право на стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, а не додаткових витрат на повнолітню дитину. Оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи, що відповідач є працездатного віку, доказів наявності інших фінансових зобов`язань ним не надано, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 14.01.2022 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідно до норми ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 992,40 грн. Вимогу відповідача про звільнення його від сплати судового збору, суд оцінює критично, оскільки доказів добровільного врегулювання спору в позасудовому порядку ним не надано.

Outcome: approved