Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Управляюча компанія «Київбуд» (далі - ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд») про стягнення суми. Зазначала, що 28.03.17 між нею та ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав. Відповідно до п. 2.1. зазначеного договору відповідач продає, а позивач купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених даним договором, та у відповідності до норм ЦК України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Згідно з п. 2.2. договору сторони домовились, що об`єкт нерухомості, майнові права на який передаються за договором, розташований в об`єкті капітального будівництва за адресою: перетин проспектів Правди і Г. Гонгадзе в Подільському районі м. Києва та містить наступні характеристики: квартира, будівельний номер 66, кількість кімнат - 1, загальною площею 34,5 кв.м., 10 поверх, 3 секція. Орієнтовна загальна вартість майнових прав в день укладення договору становить 310 500 грн. (п. 4.2. договору). 28.03.17 вона перерахувала на рахунок відповідача 254 000 грн., а 26.04.17 - у 56 500 грн. 27.04.17 нею було отримано довідку про фінансування 100% майнових прав об`єкта нерухомості за зазначеним договором. Таким чином, вона повністю виконала свої зобов`язання щодо оплати майнових прав у порядку та на умовах, передбачених договором. Ураховуючи те, що будинок упродовж всього часу не будувався, у четвертому кварталі 2017 року закінчення будівництва так і не відбулося, нею було прийнято рішення щодо розірвання договору. 13.11.17 між нею та відповідачем було укладено угоду про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № 28/03/17- СЗ-К66 від 28.03.17. Даною угодою передбачено, що сторони дійшли обопільної згоди розірвати договір № 28/03/17-СЗ-К66 з 13.11.17. Крім того, відповідно даної угоди, відповідач зобов`язався повернути сплачені нею грошові кошти у розмірі 300 500 грн. протягом 30 банківських днів, після реалізації майнових прав по договору No28/03/17-СЗ-К66 на користь третьої особи, але, у будь-якому разі, не пізніше ніж через один календарний рік, з дня розірвання цього договору, шляхом перерахування коштів на її рахунок. Таким чином, відповідач зобов`язаний був перерахувати грошові кошти у розмірі 300 500 грн. до 13.11.18, але станом на сьогоднішній день відповідач свого обов`язку не виконав. Крім основної суми боргу, відповідач повинен сплатити 3% річних у розмірі 8 348, 14 грн. та інфляційні у розмірі 20 343,85 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просила стягнути з відповідача на її користь суму основного боргу у розмірі 300 500 грн., 3% річних у розмірі 8 348,14грн. та інфляційні у розмірі 20 343,85 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача на підставі ст. 233 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, причини неявки у судове засідання суду не повідомив і від нього не надходила заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду справи за відсутності відповідача. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 28.03.17 [PERSON] і ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 28/03/17-СЗ-К66 (а.с. 11-18). Відповідно до п. 2.1. зазначеного договору продавець - ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд», продає, а покупець - [PERSON] , купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм ЦК України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Орієнтовна загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в день укладення цього договору становить - 310 500 грн. (п. 4.2. договору). [PERSON] сплатила відповідачу за вказаним договором 310 500 грн. (а.с. 21). 13.11.17 між [PERSON] і ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» було укладено угоду про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав № 28/03/17-СЗ-К66 від 28.03.17 (далі - угода) (а.с. 23). Відповідно до п.п. 1, 2 угоди сторони дійшли обопільної згоди розірвати з 13.11.17 договір купівлі-продажу майнових прав № 28/03/17-СЗ-К66 від 28.03.17. ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» зобов`язується повернути сплачені [PERSON] грошові кошти в розмірі 300 500 грн. протягом 30 банківських днів після реалізації майнових прав по цьому договору на користь третьої особи, але у будь-якому разі не пізніше ніж через один календарний рік, з дня розірвання цього договору, шляхом перерахування на рахунок [PERSON] . Обґрунтовуючи позов, [PERSON] вказала на те, погоджену сторонами суму у розмірі 300 500 грн. за угодою відповідачем їй не повернуті. Відповідно до ч. 1 ст. 75 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказів на спростування доводів позивача відповідачем суду не надано, як не надано і доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань по поверненню коштів позивачу за угодою. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Абзацом 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ураховуючи те, що ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» свої зобов`язання за угодою не виконало, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 300 500 грн. суми за угодою. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Обґрунтовуючи позов в частині стягнення 3% річних та інфляційних, позивач вираховувала 3% річних у розмірі 8 348 грн. 14 коп. та інфляційні у розмірі 20 343 грн. 85 коп. за період з 13.11.18 по 16.10.19, однак обставин на обґрунтування зазначеного періоду стягнення та підстав, у зв`язку з чим вона нараховувала 3% річних та інфляційні за вказаний період остання у позовній заяві не навела. Оскільки у позові не обґрунтовано період, за який позивач просить стягнути з відповідача на її користь 3% річних та інфляційні, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині. Ураховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 3 005 грн.

Outcome: partial