Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

28.08.2020\~року Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулося з позовом до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. Позов мотивований тим, що позивач надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення. Однак, відповідачі не сплачують послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку за період з вересня 2012 року по червень 2020 року складає 84\~160, 15 грн., з яких: 62\~592, 35 грн. сума основного боргу, 3\~374, 66 грн. сума 3% річних, 18\~193,14 грн. інфляційне збільшення. На підставі викладеного позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості з оплати послуг водопостачання та водовідведення. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2020 року позов задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача суму основного боргу у розмірі 62\~592,35 грн., 3 проценти річних у розмірі 3\~374,66 грн., інфляційне збільшення у розмірі 18\~193,14 грн., а всього 84\~160,15 грн., а також в рівних частках з відповідачів стягнуто судовий збір у розмірі 2102 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2021 року заочне рішення від 02.12.2020 року скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Від відповідачів відзив на позов до суду не надходив. Представник позивача письмово просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд не повідомили. Від [PERSON] на електронну адресу суду надійшла заява, в якій просив перенести розгляд справи у зв`язку з виїздом відповідачів за кордон. Враховуючи, що у судове засідання 10.03.2022 року відповідачі не з`явилися, судове засідання 16.06.2022 року було відкладено за клопотаннями [PERSON] та [PERSON] , а також те, що відповідачі з часу скасування заочного рішення відзив на позов не надали, сторонам було надано достатньо часу для подання клопотань і заяв з процесуальних питань, надання доказів, тому суд доходить висновку, що з урахуванням розумності строків розгляду справи, відсутні підстави для відкладення її розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У ході судового розгляду встановлено, що між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та\~\~відповідачами встановились фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради №526 від 20 квітня 1995 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати комунальних послуг. Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також дві малолітні дитини: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де наймачем значиться [PERSON] , на ім`я якого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 31.07.2018 складає 84\~160, 15 грн., з яких: 62\~592, 35 грн. сума основного боргу, 3\~374, 66 грн. сума 3% річних, 18\~193,14 грн. інфляційне збільшення (а.с.8-10). 08.08.2020 року на адресу : [ADDRESS] , [PERSON] позивачем було направлено досудове повідомлення про необхідність оплати боргу в розмірі 84\~160,15 грн. протягом 10 днів та можливість звернення до КП «Дніпроводоканал» ДМР для укладення договору про реструктуризацію суми заборгованості (а.с.5-6). Матеріали справи містять копію судового наказу, виданого 04.03.2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення станом на 01.02.2016 року в сумі 14\~863,02 грн.(а.с.108). Судовий наказ набрав законної сили. Також судом встановлено, що на виконання заочного рішення від 02.12.2020 року позивачу було видано виконавчі листі. Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько А.А. після скасування заочного рішення винесено постанови про закриття виконавчих проваджень № 67035852, 67036767, 67035760, 67036659 про стягнення заборгованості з відповідачів. З оригіналів виконавчих листів вбачається, що у виконавчих провадженнях з відповідачів було стягнуто: 1\~045,99 грн. та 3\~137,26 грн. боргу. Згідно з ч. 1 ст.\~2\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 вищезазначеного Закону комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що\~споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~9\~Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду, витне водопостачання та водовідведення» визначено, що споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. Відповідно до ст.\~541\~ЦК солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відтак, ураховуючи той факт, що відповідачі порушують зобов`язання з оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення, суд доходить висновку, що вимоги щодо стягнення з них заборгованості є обґрунтованими. При цьому, суд ставиться критично до наданих відповідачами актів про не проживання та актів про підтвердження факту проживання (не проживання) особи/ осіб (а.с.93-102), оскільки вони не є достовірними та достатніми доказами в розумінні Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який був чинним у період зазначений в актах, та визначав, що громадянин України зобов`язаний протягом тридцяти календарних днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Також суд не враховує заяви відповідачів щодо застосування до основного боргу строку позовної давності, оскільки як вбачається з наданого розрахунку боргу (а.с.8-10), який відповідачами в частині оплат послуг не заперечувався, відповідачі здійснювали оплату, останній раз у лютому 2019 року. Отже, на дату звернення позивача до суду 28.08.2020 року трирічний строк позовної давності щодо основного боргу не сплив. Разом з тим, перевіряючи розрахунок позивача, суд встановив, що КП «Дніпроводоканал» ДМР не враховано звернення до суду з судовим наказом та задоволення заяви про його видачу. Отже, враховуючи, що судовим наказом, виданим 04.03.2016 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення станом на 01.02.2016 року в сумі 14\~863,02 грн., від загальної суми заборгованості слід вирахувати зазначену суму. Окрім того, також слід вирахувати суму, стягнуту у виконавчих провадженнях за заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2020 року, в розмірі 1\~045,99 грн. та 3\~137,26 грн. Таким чином, основна заборгованість відповідачів становить 43\~546,08 грн. (62\~592,35 грн. - 14\~863,02 грн. 4\~183,25 грн.) та підлягає до солідарного стягнення з них. Стосовно позовних вимог у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст.\~625\~ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційних втрат обґрунтована. Однак, відповідачі просили застосувати строк позовної давності також і до вказаних вимог. Загальний строк позовної давності\~3 роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК). Порядок відліку позовної давності наведено у\~ст. 261 ЦК, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки позивачу було відомо про порушення його права, так як платежі за комунальні послуги мають періодичний характер, суд доходить висновку про застосування до вимог щодо стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат строку позовної давності та наявність правових підстав для стягнення з відповідачів сум, нарахованих за період з вересня 2017 року по червень 2020 року (в межах позовних вимог), оскільки з позовом КП «Дніпроводоканал» ДМР звернулося лише 28.08.2020 року. Перевіривши розрахунок позивача, судом встановлено, що інфляційні втрати за період з вересня 2017 року по червень 2020 року становлять 21\~149,55 грн., а 3 відсотки річних за вказаний період становлять 14\~439,52 грн. Однак, у позові позивач просить стягнути з відповідачів 3 відсотки річних в розмірі 3\~374,66 грн., а інфляційні втрати в розмірі 18\~193,14 грн. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, з урахуванням положень ст. 13 ЦПК України, з відповідачів за період з вересня 2017 року по червень 2020 року підлягає солідарному стягненню 3 відсотки річних в сумі 3\~374,66 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 18\~193,14 грн. З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. У порядку статті 141\~ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню компенсація понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1626,30 грн. (65\~113,88 грн. * 2102 грн./84 160,15 грн.).

Outcome: partial