Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

14.03.2018 р. До Гайсинського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання кредитної угоди недійсною. 14.03.2018р. протоколом автоматизованого розподілу судової справи муж суддями головуючим у справі визначено Дєдова С.М. 15.03.2018р. ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. 13.08.2018р. представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву. 20.09.2018р. до суду надійшла уточнена позовна заява. 01.03.2021р. до суду надійшла уточнена позовна заява. 28.03.2021р. ухвалою Гайсинського районного суду відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 13.10.2021р. ухвалою Гайсинського районного суду задоволено відвід головуючому судді Дєдову С.М., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Бондар О.В. 23.10.2021р. ухвалою Гайсинського районного суду задоволено самовідвід головуючої у справі судді Бондар О.В., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Ковчежнюка В.М. 25.10.2021р. ухвалою Гайсинського районного суду задоволено самовідвід головуючого у справі судді Ковчежнюка В.М., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Капуша І.С. В уточненій позовній заяві зазначено, що відповідно до договору від 26.04.2010 року № б/н між банком - ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем [PERSON] , укладено анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а відтак, з дня її підписання, він є споживачем послуг банку. 30.08.2016 року після отримання у канцелярії Гайсинського районного суду копії заочного рішення суду від 02.08.2016 року позивачу стало відомо, що у провадженні цього суду перебуває цивільна справа No 129/1321/16-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до нього про стягнення заборгованості, за яким банк просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у розмірі 26437 грн., який сформувався через невиконання останнім умов договору N° б/н від 26.04.2010 року укладеного між сторонами за яким він отримав кредит у розмірі 3800 грн. у виглялі встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Після отримання копії позову та додатків до нього позивач звернувся в банк у якому йому видали виписку по картці № [NUMBER] з якої йому стало відомо, що ніби він 25.11.2013 року на підставі угоди № SAMDN52000123836395 отримав у банку зазначену картку на яку банк перерахував йому 3800 грн. кредиту. Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначив також, що 25.11.2013 року він не підписував Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, на підставі якої сформовано договір за № SAMDN52000123836395 від 25.11.2013 року, а також не отримував банківську картку № [NUMBER] з перерахованими на неї кредитними коштами в розмірі 3800 грн. Вказану угоду було підписано невідомою особою, яка надала його вкрадений паспорт із переклеєною фотографією. що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом про визнання недійсною угоди укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [INFO] , від 25.11.2013 року за № SAMDN52000123836395 та стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на його користь понесених судових витрат. Позивач до суду не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги не визнав, вважав позов безпідставним та необгрунтованим, у відзиві на позовну заяву зазначив, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] не укладалась угода від 25.11.2013 р., до суду 19.01.2021 р. подано оригінал Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг підписаної [PERSON] 26.04.2010 р. Своїм підписом позивач засвідчив, що "Я згоден, що ця заява разом з Памяткою клієнта., Умовами та Правилами падания банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згодний з Умовами та Правилам падання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Таким чином, з моменту підписання [PERSON] анкети-заяви від 26.04.2010р. між ним та Банком був укладений договір банківських послуг, в порядку ч.1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком логовору. Обставину підписання анкети-заяви від 26.04.2010 р. позивач не заперечує. 25.11.2013 р., на підставі укладеного договору від 26.04.2010 р., [PERSON] звернувся до ПриватБанку з Заявою на зміну персональних даних клієнта ПриватБанка, в якій просив, в зв`язку з змінами інформації, вказаної ним раніше в анкеті клієнта. Заява на зміну персональних даних клієнта ПриватБанка підписана [PERSON] 25.11.2013 р на підставі договору від 26.04.2010 р. Крім того, [PERSON] було отримано кредитну картку, з якою його було сфотографовано 25.11.2013 р. Належних та допустимих доказів на спростування цього факту позивачем не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи вищевикладене суд повно та всебічно з`ясувавши всі факти, що мають значення для правильного вирішення справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до договору від 26.04.2010 року No б/н між банком - ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , підписано Анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а відтак, з дня її підписання, він є споживачем послуг банку. 25.11.2013 р., на підставі укладеного договору від 26.04.2010 р., [PERSON] звернувся до ПриватБанку з Заявою на зміну персональних даних клієнта ПриватБанка, в зв`язку з змінами інформації, вказаної ним раніше в анкеті клієнта. Заява на зміну персональних даних клієнта ПриватБанка підписана [PERSON] 25.11.2013 р на підставі договору від 26.04.2010 р. За заявою [PERSON] до правоохоронних органів було зареєстровано подію крадіжки його особистих речей та паспорту, але факт крадіжки паспорту та особу, яка його вчинила, особу яка переклеїла фотографії чи використала його з метою отримання кредитних коштів [PERSON] суду не надано і вироком суду не встановлено. Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені\~статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя\~статті 215 ЦК України). Згідно із ст. 633 ЦК України, договори, як уклалаються Банком з фізичними особами, с публічними, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання с договір. умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладені лише шляхом приеднання другої сторони до запропопованого договору в цілому. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження фактів наведених у позовній заяві позивачем не надано, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсною угоди укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , [INFO] , від 25.11.2013 року за № SAMDN52000123836395 та стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь понесених судових витрат необхідно відмовити. Крім того суд зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки, з урахуванням вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України, недійсним може бути визнано лише укладений правочин, в той час як [PERSON] посилається на його не укладення (не підписання). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», суд відмовив у задоволенні позовних вимог, тому судові витрати у справі, відповідно до статті 141 ЦПК України, необхідно віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed