Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати виконавчий напис № 52348 від 24.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення 44 626, 00 грн заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що в червні 2021 року від банківської установи,де у неї відкритий рахунок, на який надходять суми заробітної плати на її номер мобільного телефону надійшло СМС-повідомлення про те, що її рахунок заблоковано згідно постанови державного виконавця та рекомендовано звернутися до відділу державної виконавчої служби. Звернувшись до Козятинського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) їй повідомили про наявність відкритого виконавчого провадження по примусовому виконанню вищевказаного виконавчого напису нотаріуса та вручили постанову про відкриття виконавчого провадження № 65747227 від 09.06.2021, постанову про арешт коштів боржника № 65747227 від 09.06.2021, копію виконавчого напису нотаріуса та договір позики № 537554 від 12.08.2018 з графіком розрахунків по договору позики, який взагалі не містить будь-якого підпису в т.м. і її підпису. За змістом постанови державного виконавця, у нього на примусовому виконанні знаходиться виконавчий напис № 52348, виданий приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 24.05.2021 про стягнення з неї, [PERSON] , на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості в розмірі 44 626, 00 грн. Однак жодних кредитних договорів з ТОВ «ВЕЛЛФІН» вона не укладала, не підписувала, коштів не отримувала. Державним виконавцем їй було надано копію кредитного договору № 537554 укладеного нібито нею, [PERSON] , з ТОВ «ВЕЛЛЛФІН» 12.08.2018, однак сам договір взагалі не містить жодного її підпису. Крім того, в графі позичальник вказані такі дані: «паспорт» - [NUMBER] Козятинським РВ УМВС Вінницю; «місце реєстрації» - г. Сестринівка, що є взагалі не зрозумілим. Також, в п.1.2 кредитного договору вказано, що позика надається виключно за допомогою Веб-сайту Позикодавця. Враховуючи той факт, що жодних кредитних відносин вона не мала і не має з відповідачем, вважає за необхідне просити суд витребувати оригінал електронного документа - кредитного договору № 537554 від 12.08.2018 з електронним підписом сторін, так як не визнає сам факт укладення будь-яких кредитних договорів. Відповідно, з вищевказаним виконавчим написом нотаріуса не погоджується, так як не визнає сам факт будь-яких кредитних відносин з відповідачем, кредитні договори не підписувала, кошти не отримувала, ніяких фінансових зобов`язань перед ТОВ «Веллфін» не має, а тому виконавчий напис № 52348, виданий приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 24.05.2021 про стягнення з неї, на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості в розмірі 44 626, 00 грн не підлягає виконанню, і як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису та арешт коштів боржника. Вищевказаний виконавчий напис нотаріуса суперечить правилам ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості, гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, на підставі яких здійснюється стягнення, роз`ясненням п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні». Позивачка посилається на те, що виконавчий напис міг бути вчинений лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків. Станом на день звернення до суду з даною заявою їй взагалі не направлялися жодні вимоги про сплату боргу, відповідно вона їх не отримувала. Одночасно з позовною заявою позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 11.10.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] , та її представник [PERSON] , в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про розгляд справи про що свідчать розписки про отримання судових повісток 03.05.2022. Від [PERSON] надійшла заява, у якій вона просила розгляд справи слухати у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала і просила їх задоволити в повному обсязі. Відповідач ТОВ «ВЕЛФІН» належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання судової повістки 10.05.2022, що наявна в матеріалах справи. Відзив на позов не подавав. Старший державний виконавець Козятинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лисюк А.І. належним чином повідомлена про розгляд справи, про що свідчить розписка про отримання повістки від 03.05.2022. Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. повідомлялась про розгляд справи, про що свідчить поштове відправлення, яке повернулось на адресу суду 09.04.2022 разом з ухвалою про відкриття провадження у справі, копією позовної заяви та судовою повісткою, з відміткою на конверті про повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та долучені докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 24.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис № 52348 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 537554 від 12.08.2018, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН». Строк платежу за кредитним договором № 537554 від 12.08.2018 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 12.08.2018 по 01.03.2020. Сума заборгованості складає 43 876 гривень. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача в розмірі 750 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 44 626 гривень. На підставі вказаного виконавчого напису, старшим державним виконавцем Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лисюк А.І. 09.06.2021 відкрито виконавче провадження № 65747227 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Велфін» заборгованості в розмірі 44 626 гривень. 09.06.2021 винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 65747227, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] .. Відповідно до договору позики № 537554 від 12.08.2018, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛФІН» та [PERSON] було укладено даний кредитний договір. Відповідно до якого сума по договору становила 2000 грн, дата погашення 26.08.2018, сума сплати процентів 450 грн. Сукупна вартість позики склала 2450 грн. Такий договір нотаріально не посвідчений. Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. З моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. Так, пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, а саме - 24.05.2021, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений. Як було зазначено вище, і це вбачається із копії кредитного договору № 537554 від 12.08.2018, укладеного між ТОВ «ВЕЛФІН» та [PERSON] , на підставі якого був вчинений виконавчий напис, вказаний документ нотаріально не засвідчений. Таким чином, приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 24.05.2021 не врахувала тих обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі вже не чинні і повинна була відмовити Стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 2 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким кредитний договір № 537554 від 12.08.2018 не є. Така обставина є достатньою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо безспірності заборгованості суд зазначає таке. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц та постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. У випадку недотримання вищенаведеної процедури стягувачем або нотаріусом виконавчий напис визнається таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від відвовідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості та суми відсотків, зазначені у написі, є безспірними. Відповідачем не надано суду жодних документів, які б підтвердили факт подання таких документів нотаріусу. Крім того, не доведено, що позивач отримував вимогу про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису, або письмової вимоги про усунення порушень, а отже - він був позбавлений можливості надати будь-які пояснення чи аргументи на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Таким чином, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною. Вказані обставини вказують на обгрунтованість позову, та наявність підстав визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved