Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, а також стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що вона\~з відповідачем\~тривалий час\~живуть окремим\~життям та\~своїми інтересами,\~подружні стосунки\~не підтримують,\~спільне господарство\~не ведуть.\~Вони мають\~різні погляди\~на сімейне\~життя та\~обов`язки.\~Підстав для\~примирення не\~вбачає.\~При таких\~обставинах вважає, що її шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Крім того, від шлюбу у них народився син [PERSON] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, будучи працездатною особою, з березня 2022 року матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв`язку з чим вона звернулась з позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає, просить справу розглянути у її відсутність і не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 14.02.2015 року (а.с.7). Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Враховуючи те, що сторони подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, неявку відповідача суд розцінює, як небажання зберегти сім`ю, а тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим він підлягає розірванню. Дитина сторін проживає разом з позивачкою, про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] (а.с.10), та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) \~наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги те, що відповідач є батьком малолітньої дитини, має працездатний вік, є фізично здоровим, доказів знаходження на його утриманні непрацездатних осіб, або сплати аліментів іншим дітям суду не надано, а тому він зобов`язаний утримувати свого неповнолітнього сина та забезпечувати належний рівень його життя, у зв`язку з чим приходить до висновку про спроможність останнього сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітнього сина у розмірі ј частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Суд також звертає увагу, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, а відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені ст. 180 Сімейного кодексу України, а тому суд вважає можливим стягнути з нього аліменти у зазначеному розмірі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп за позовну вимогу про розірвання шлюбу і на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved