Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Гураш М.В., звернулася в суд із позовом до Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на майно, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не залишив. Позивач по справі є спадкоємцем першої черги, крім неї, на спадщину ніхто не претендує. На даний час бажає оформити спадкові права на домоволодіння, тому звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, через відсутність у спадкодавця оформлених відповідно чинного законодавства правовстановлюючих документів, які підтверджують належність вказаного спадкового майна померлому [PERSON] , їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. За вказаних обставин [PERSON] змушена здійснювати захист своїх спадкових прав у судовому порядку. Тому позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкове домоволодіння спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що знаходиться в [ADDRESS] , і складається з житлового будинку А загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., 1970 року побудови, сараю Б площею 17,1 кв.м.,1970 року побудови, сараю В 25,4 кв.м., 1970 року побудови, сараю Г площею 15,6 кв.м., 1970 року побудови, гаража Д 12,4 кв.м., 1970 року побудови, вбиральні площею 1,4 кв.м., 1970 року побудови, колодязя питного N1-5,0 м.п. та огорожі N2- 39,7 кв.м. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 15.08.2022 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Надвірнянського районного суду від 05.09.2022 витребувано від приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 21.09.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 26.09.2022 року. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явили ся, представник позивача- адвокат Гураш М.В. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити (а.с.71). Представник відповідача Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про визнання позову в межах норм законодавства та проводити розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши докази у їх сукупності, визнавши їх достатніми для вирішення справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право у порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України) Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 76\~ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України). Згідно до ст. ст. 81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 11 червня 2021 року виконавчим комітетом Делятинської селищної ради (а.с.9). Померлий [PERSON] був батьком позивача [PERSON] (а.с.63). Після смерті [PERSON] \~відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 03 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 57). Таким чином, позивач відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] . Відповідно до витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 67119261 від 03.11.2021 приватним нотаріусом Шушкевич С.М. було зареєстровано спадкову справу № 68579065 після смерті [PERSON] (а.с.60 зворот). Також вказана обставина підтверджується довідкою, виданою приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М. від 29.06.2022 (а.с.13). Згідно із заявою № 218 від 29.06.2022 позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Шушкевич С.М. із заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] (а.с. 66). Постановою від\~29.06.2022\~р.\~№ 02-31/130\~приватний нотаріус\~ Надвірнянського\~районного нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області \~Шушкевич С.М.\~ відмовила\~позивачу [PERSON] \~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~у зв`язку\~з відсутністю\~у спадкодавця\~ [PERSON] \~правовстановлюючих документів\~на належне\~йому майно:\~ житловий\~будинок з\~будівлями та\~спорудами за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~(а.с.\~67). За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням за ст. 1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). За\~статтею 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За ст. 1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом,\~звернулася до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М. із заявою про прийняття спадщини. Крім позивачки, інших спадкоємців, які б звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався, що підтверджується Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 67119169 від 03.11.2021 року, та (Заповіти / спадкові договори) № 67119180 від 03.11.2021 року (а.с. 59-60). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). За ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. З матеріалів справи вбачається, що домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , відносилося до суспільної групи "колгоспні двори", яке належало спадкодавцю [PERSON] . Так, згідно виписки з погосподарської книги, виданої 07\~лютого 2022\~року \~за №\~136\~ Чорнопотоківським\~старостинським \~округом Делятинської\~селищної ради\~позивачу [PERSON] \~про те,\~що вона\~являється користувачем\~житлового будинку\~(спадкоємицею\~домогосподарства),\~який побудований\~в 1972\~році та\~знаходиться за\~адресою:\~ [ADDRESS] , та за яким закріплено особовий рахунок № [NUMBER] . Земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,06 га (а.с.15). Відповідно до довідки, виданої 01 серпня 2022 року за № 18/02-60 Чорнопотоківським старостинським округом Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області померлий [PERSON] на момент смерті [INFO] проживав сам та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Заборона (арешт) на майно померлого не накладалися. Заборгованості по податках немає. Земельна ділянка, яка була в користуванні померлого [PERSON] площею 0,06 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд не приватизована. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.10). Відповідно до довідки, виданої 03 лютого 2022 року Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації за № 15, реєстрація права власності на домоволодіння по [ADDRESS] не проводилась. Станом на 03 лютого 2022 року (час проведення технічної інвентарізації) до складу домоволодіння входили "А" житловий будинок загальною площею 62,2 м2, житловою площею 37,3 м2 ; сарай Б площею 17,1 кв.м.; сарай В 25,4 кв.м.; сарай Г площею 15,6 кв.м.; гараж Д 12,4 кв.м.; вбиральня площею 1,4 кв.м.; колодязь питний N1-5,0 м.п. та огорожа N2- 39,7 кв.м.(а.с.12). З копії технічного паспорта на\~будинок садибного типу\~з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами споруджені в 1970 році ( а.с.6-8) Згідно\~Звіту\~про оцінку майна - житлового будинку з надвірними спорудами, складеного\~ТОВ\~"Центр оцінки метрсквейр» на підставі договору № ED220711-11,\~ринкова вартість житлового будинку\~з надвірними\~спорудами: [ADDRESS] станом на 11.07.2022 становить\~- 100023,00 грн. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСРвід 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові\~\~ належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. \~З матеріалів справи\~\~вбачається, що спадковий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] .\~ Копією спадкової справи, наданою суду приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу стверджується, що: після смерті [PERSON] спадщину прийняла\~\~ [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Таким чином, суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визнання права власності\~\~не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved