Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

У липні 2022 року адвокат Піскарьов П.М., що діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу між [PERSON] та відповідачем [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1993 року, від якого мають двох дітей, один з яких, [PERSON] , 2010 року народження, на даний час є малолітнім. Спільне життя у сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім`ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть. Ухвалою судді від 16 серпня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, до канцелярії суду сторони подали письмові заяви в яких просили розглянути справу в їх відсутністі, представник позивачки [PERSON] - адвокат Рибак М.Л. позов про розірвання шлюбу підтримав, прізвище просив залишити позивачці шлюбне « [PERSON] », відповідач позов визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 квітня 1993 року в Триліській сільській раді Фастівського району Київської області, про що зроблено актовий запис №8, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджено їх копіями свідоцтв про народження (а.с.5-6). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивачка заперечує проти подальшого збереження шлюбу, відповідач визнає позов. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved