Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним, обґрунтовуючи вимоги тим, що з постанови слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 28.11.2019 вона дізналася, що її квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , з 06.12.2008 належить на праві приватної власності її сину - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського округу Кравченко І.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 566 (право власності зареєстровано КП БТІ Київської міської ради 11.12.2008 за реєстровим № 6120). Крім того, 06.02.2008 приватним нотаріусом Київського міського округу Кравченко І.С. було посвідчено договір іпотеки № 567, укладений між її сином - [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк», проте станом на 06.02.2008 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. були відсутні підстави для посвідчення договору іпотеки, зареєстрованого в реєстрі за № 567. Така сукупність протиправних дій, зокрема посвідчення фіктивного договору, задля посвідчення договору іпотеки, є заведенням її - літньої особи в оману, за наслідками яких в квартиру дозволяють собі проникнути треті особи, змінити замки, погрожувати їй виселенням. Чим порушені її конституційні права не тільки на власність, але й на житло. Посилаючись на ці обставини, просить суд визнати недійсним договір іпотеки, укладений між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу Кравченко І.С. 06.12.2008 та зареєстрований в реєстрі за № 566. Ухвалою суду від 29.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.20). 09.09.2021 представником третьої особи - Олексієнко З.О. подано пояснення щодо позову, в яких остання зазначила про те, що 06.02.2008 [PERSON] купив квартиру у [PERSON] , підписавши особисто договір купівлі-продажу, після отримання нею коштів від [PERSON] , які останній отримав в банку, взявши кредит на купівлю квартири. Таким, чином з власної волі [PERSON] розпорядилася квартирою 06.02.2008. 06.02.2008 між АТ «Укрсоцбанк» та власником квартири [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 02-10/272 у письмовій формі і нотаріально посвідчено. Позивачка не була стороною зазначеного договору іпотеки №02-10/272 від 06.02.2008, тому зазначеним договором іпотеки не порушено прав та законних інтересів позивача. 06.02.2008 саме [PERSON] передав квартиру в іпотеку, а не позивачка, оскільки остання продала квартиру за договором купівлі-продажу квартири. Іпотекодержателем квартири [ADDRESS] був АТ «Укрсоцбанк». Зазначеним договором іпотеки, забезпечувалося повернення кредиту для придбання нерухомого майна, яке передано було в іпотеку, договір купівлі-продажу цього нерухомого майна та іпотечний договір можуть укладатися одночасно. [PERSON] банку кредит не повернув, у зв`язку із чим, банком здійснилось звернення стягнення боргу з [PERSON] за договором кредиту № 013/062-К від 06.02.2008 на предмет іпотеки за рішенням суду. Квартира [ADDRESS] , виконавчою службою була продана на торгах, які було організовано Державним підприємством «СЕТАМ». Переможцем торгів стала [PERSON] та отримала свідоцтво про право власності від 15.07.2019. У теперішній час власником спірної квартири є [PERSON] . Посилаючись на ці обставини, просить суд відмовити в позові (а.с.42-44). Протокольною ухвалою суду, яка внесена до журналу судового засідання від 09.09.2021 замінено первісного відповідача - АТ «Укрсоцбанк», належним відповідачем - АТ «Альфа-Банк» (а.с.59). Ухвалою суду від 21.09.2021 накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Заборонено будь-яким фізичним чи юридичним особам виселяти з квартири за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , знімати її з реєстраційного обліку, вселяти інших осіб, а також іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися нею, в тому числі укладати договори оренди, користування, договори купівлі-продажу, дарування тощо з третіми особами, змінювати власника особового рахунку з [PERSON] , зокрема в ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», ПрАТ АК «Київводоканал», АТ «Укртелеком» та інших комунальних установах, в тому числі за заявою [PERSON] , до вирішення спору по суті (а.с.77-79). 22.09.2021 від представника АТ «Альфа-Банк» - Стеценка М.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечував та зазначив про те, що 06.02.2008 між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 013/062-К, відповідно до якого [PERSON] було відкрито кредитну лінію у іноземній валюті в межах загальної суми 110 500 долар США строком до 06.02.2030, для купівлі квартири, за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення повернення кредитних коштів за кредитним договором № 013/062-К між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 02-10/272, згідно якого предметом іпотеки була двокімнатна квартира [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] припинив виконувати взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.08.2017 було стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 013/062-К від 06.02.2008 в сумі 284 488,56 доларів США. На виконання рішення суду, видано виконавчий лист. В подальшому виконавчий лист пред`явлено на примусове виконання, предмет іпотеки описано та передано на торги ДП «СЕТАМ». Переможцем електронних торгів визнана третя особа по справі - [PERSON] , яка на теперішній час є власником квартири на законних підставах. Однак, позивачка намагається, шляхом визнання договору іпотеки недійсним, посприяти своєму сину - [PERSON] уникнути виконання зобов`язання за кредитним договором № 013/062-К від 06.02.2008. Починаючи з 06.02.2008 позивачка знала та свідомо уклала договір купівлі-продажу квартири, натомість звернулась до суду лише через 11 років після укладення правочину. Також, однією із підстав, якою позивачка аргументує свої вимоги є те, що договір купівлі-продажу квартири зареєстрований в реєстрі за № 566 від 06.02.2008, тоді як [PERSON] зареєстрував право власності на квартиру в КП БТІ Київської міської ради - 11.12.2008, а також те, що договір купівлі-продажу квартири та договір іпотеки, посвідчені нотаріусом послідовно один за одним. Проте, дана обставина ніяким чином не може бути підставою визнання іпотечного договору недійсним, з огляду на те, що укладаючи в один день договір кредиту в забезпечення якого в той же день укладено договір іпотеки, ніяким чином не порушує права позивача яка взагалі не являється стороною правочину. Посилаючись на ці обставини, просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позовної заяви (а.с.81-87). 09.11.2021 позивачкою подано пояснення на пояснення третьої особи, в яких остання зазначила про те, що посвідчення іпотечного договору та реєстрація його в Державному реєстрі іпотек, відбулося без дотримання положень Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5, яка була чинною на дату укладення договору іпотеки (а.с.110-112). 24.01.2022 від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.134-139). 26.01.2022 представником третьої особи - Олексієнко З.О. подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.143-145). Ухвалою суду від 26.01.2022 витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. копію договору іпотеки від 06.02.2008, укладеного [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. (а.с.149-150). 11.02.2022 представником АТ «Альфа-Банк» - Стеценком М.В. подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.152-154). В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] заявлені вимоги позовної заяви підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та у поясненнях на пояснення третьої особи. Представник АТ «Альфа-Банк» - Пересунька С.С. просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи - приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. - Олексієнко З.О. просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у поясненнях щодо позову та скасувати заходи забезпечення позову. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.11.2007 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна [PERSON] була надана довідка-характеристика № 1293702 для відчуження нерухомого майна, яким є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.88). 06.02.2008 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кравченко І.С., зареєстрований в реєстрі за № 566. За цим договором [PERSON] (покупець) купив квартиру під [ADDRESS] . Згідно з п. 2 договору, продаж квартири вчинено за 656 500 грн., що згідно курсу НБУ на день укладення договору еквівалентно 130 000 доларів США, які повністю сплачені [PERSON] (покупцем) [PERSON] (продавцю) до підписання цього договору (а.с.12). 06.02.2008 між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., зареєстрований в реєстрі за № 568, який забезпечує виконання зобов`язання іпотекодавця за договором кредиту № 013/062-К від 06.02.2008, відповідно до умов якого іпотекодержатель надав іпотекодавцю суму кредиту 110 500 доларів США із встановленим строком повернення - до 06.02.2030. Предметом іпотеки є нерухоме майно: двокімнатна квартира [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеним між іпотекодавцем та [PERSON] , який посвідчений того ж дня, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., про що надано відповідний витяг від 06.02.2008. Розділом 4 договору іпотеки визначено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.168-169). Тобто квартира була придбана позивачем [PERSON] за кредитні кошти. 06.02.2008 [PERSON] дала згоду на передачу в іпотеку її чоловіком [PERSON] квартири під [ADDRESS] на умовах за його розсудом, що підтверджується заявою [PERSON] , справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. (а.с.169а). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 192632855 від 11.12.2019, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності: Свідоцтво, серія та номер: 512, видане 15.07.2019, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гайдук Ю.О.; Акт про реалізацію предмета іпотеки, серія та номер: б/н, виданий 31.05.2019, видавник: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Яцишин А.М.; Протокол проведення електронних торгів, серія та номер: 404859, виданий 10.05.2019, видавник: Державне підприємство «СЕТАМ». Інформація про державну реєстрацію іпотеки. Підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер: 567, виданий 06.02.2008, видавник ПН Кравченко І.С . Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47859830 від 19.07.2019, приватний нотаріус Гайдук Ю.О. Відомості про основне зобов`язання: Строк виконання основного зобов`язання: 06.02.2030, розмір основного зобов`язання: 110 500 долар США. Відомості про суб`єктів: Іпотекодержатель: АКБ СР «Укрсоцбанк». Іпотекодавець: [PERSON] (а.с.13-15). Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 28.11.2019 відмовлено в задоволенні заяви представника [PERSON] - [PERSON] у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1201900030006398 від 03.09.2019 про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення (а.с.7-9). Постановою Верховного суду від 19.05.2021 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення - відмовлено (а.с.69-74). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України). У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ. В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного. Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, рецисорний позов). Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України) У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим». Тлумачення ст.ст. 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Судом встановлено, що [PERSON] не була стороною договору іпотеки від 06.12.2008, і відсутнє порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, саме на момент укладення оспорюваного договору іпотеки, тому відсутні підстави для визнання недійсним договору іпотеки. З урахуванням того, що позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права або охоронюваного законом інтересу особи (якщо таке право чи інтерес не порушені - суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості, а не через сплив позовної давності, про який заявили відповідач та третя особа), тому сплив позовної давності для відмови у задоволенні позову у цій справі, як того просить відповідач та третя особа, не застосовується. Згідно ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки в задоволенні позову судом відмовлено в повному обсязі, то вжиті заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. На підставі ст.ст. 11, 15-16, 215-216 ЦК України,

Outcome: dismissed