Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

[PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , де третя особа Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання батьківства, визначення місця проживання дітей та внесення змін до актового запису. Свої вимоги мотивує тим, що з початку 2015 року і до березня 2017 року 1999 по 2003 рік позивач та відповідачка проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У березні 2017 року ці відносини припинили. [INFO] у відповідачки народився син. Позивач через сумніви у своєму батьківстві відмовився подати спільну заяву про батьківство. Тому народження дитини було зареєстровано у порядку ч. 1 ст. 135 СК України: за прізвищем матері, ім.'я [PERSON] , по батькові [PERSON] (надумане). У графі «батько» записано « [PERSON] ». Реєстрація народження дитини у порядку ч. 1 ст. 135 СК підтверджується витягом Тячівського РВ ДРАЦС. Два роки тому відповідачка погодилась на те, щоб син [PERSON] переїхав до позивача і проживав з ним та його родиною, передала документи сина позивачу. На початку червня 2022 року позивач звернувся в Медико-генетичний центр «МАМА-ПАПА» м. Київ для проведення генотипоскопічного дослідження з питанням про підтвердження ймовірності його батьківства і спеціалістами за результатами дослідження зразків ДНК було встановлено, що ймовірність батьківства позивача по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , складає 99.99. Відповідачка відмовилася від подання до РАЦС спільної з позивачем заяви про визнання батьківства у порядку ст.. 126 СК України. Тому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] , визначити місце проживання дитини з батьком та внести зміни до актового запису про народження дитини за № 287 від 30.08.2017 року шляхом зміни прізвища дитини з « [PERSON] » на « [INFO] » і внесення відомостей про позивача як батька дитини. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надала суду заяву в якій просить суд справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, розгляд справи залишають на розсуд суду, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності. У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] про що в Книзі реєстрації народжень було зроблено відповідний актовий запис за № 287 та відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Тячівським РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 30.08.2017 року, батьком якого зазначено громадянина України - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . У відповідності до ч. 1 ст. 128 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 128 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що позивач та відповідач на час народження сина у шлюбі не перебували, заяв за ч. 1 ст. 126 СК України батько [PERSON] не подавав, а ім`я та по батькові батька дитини були записані за вказівкою матері за ч. 1 ст. 135 СК України. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" справи про визнання батьківства щодо дитини суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до висновку генотипоскопічного дослідження № 35299 від 17.06.2022 стверджено, що біологічне батьківство учасника « [PERSON] , [INFO] » відносно учасника « [PERSON] , [INFO] », в рамках проведеного дослідження, не виключається. Ймовірність того, що отриманий результат не є наслідком випадкового збігу індивідуалізуючи ознак неродинних осіб, складає 99,999999%. Відповідач не заперечує факт батьківства, що стверджується власноручно написаною нею заявою. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ Прави,л на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, про наявність правових підстав для встановлення батьківства відповідача, у зв`язку з чим позов [PERSON] в цій частині підлягає задоволенню. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не довів належними та допустимими доказами, що задоволення позову судом в частині визначення місця проживання дитини буде відповідати інтересам дитини, відомості, передбачені ст. 160 СК України, на підставі яких суд повинен вирішувати спір взагалі відсутні. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині визначення місця проживання дитини з батьком слід відмовити через його необґрунтованість та недоведеність.

Outcome: partial