Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), в особі представника Балагурак В.В., звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н, укладеним 21 травня 2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем, покликаючись на те, що відповідо до умов вищевказаного кредитного договору банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого в подальшому збільшився до 15000,00 грн. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 16 лютого 2022 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 13929,13 грн, з яких 11009,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2919,15 грн - заборгованість за простроченими відсотками. А тому, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13929,13 грн, а також понесені судові витрати судовий збір 2481,00 грн. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`вився, подав заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. На момент розгляду справи судом відповідач [PERSON] відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді, причини його неявки до суду невідомі, а тому відповідно до ст. 281 ЦПК України, слід ухвалити заочне рішення у справі. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 травня 2019 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] на підставі його заяви укладено договір про надання банківських послуг. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, вказав, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом у його заяві. Позивач посилається на те, що згідно з умовами даного кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом було збільшено до 15000 грн. До кредитного договору банк додав копію Паспорта споживчого кредину, підписаного відповідачем, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу вимог ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із вимогами ч. 1 ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до вимог ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з вимогами ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором станом на 16 лютого 2022 року в розмірі 13929,13 грн, з яких 11009,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2919,15 грн - заборгованість за простроченими відсотками. У Паспорті кредиту від 21 травня 2019 року, підписаному сторонами, вказані всі умови договору про стягнення відсотків за користування кредитом та про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду. А отже, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] підлягає до задоволенню, шляхом стягнення з останнього в користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 21 травня 2019 року в сумі 13929,13 грн, з яких 11009,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2919,15 грн - заборгованість за простроченими відсотками. У відповідності до ст.141\~ЦПК України понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в сумі 2481,00 грн підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі ст.ст. 509, 526, 553, 625, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054\~ЦК України та

Outcome: approved