Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON] та [PERSON] було реалізоване право на приватизацію квартири розташованої по [ADDRESS] . 01 березня 1996 року власниками було отримано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] виготовленого Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива». Згідно даного свідоцтва співвласниками квартири розташованої по [ADDRESS] являються: [PERSON] та [PERSON] . Дане свідоцтво в подальшому було зареєстроване в органах БТІ. [INFO] помер чоловік позивачки, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить 1/2 частка квартири розташованої по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1270 ЦК України позивачка [PERSON] звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Інших спадкоємців крім позивачки в померлого [PERSON] немає. Звернувшись до нотаріальної контори з наміром отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкову частку в квартирі, нотаріусом позивачці було повідомлено, що в свідоцтві № 1561 від 01 березня 1996 року виданого на квартиру [ADDRESS] орган приватизації зазначений Госпрозрахункове бюро «Альтернатива», яке не являлося органом приватизації з правом видачі свідоцтва про право власності на житло. В нотаріальній конторі позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку спадкової квартири та було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на квартиру на спадкову частку, яка залишилася після смерті її чоловіка і на її особисту частку. В зв`язку з такими обставинами позивачка не може вільно та на свій розсуд розпоряджатися своїм майном. Через невідповідність свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 01 березня 1996 року виданого на квартиру розташовану по [ADDRESS] виникає необхідність у визнанні права власності за [PERSON] на квартиру розташовану по [ADDRESS] . Відповідач наддав відзив на позовну заяву з порушенням строку для подачі відзиву та не наддав належних обґрунтувань стосовно того, чому заперечує протии данного позову, тому судом до уваги даний відзив не може бути прийнятий. Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про витребування доказів, а саме, витребувати у Баришівської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної до майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] . 12.07.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі та задоволено клопотання представника позивача про витребування у Баришівської районної державної нотаріальної контори копії спадкової справи заведеної до майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] . 26.07.2022 до суду надійшла копія спадкової справи №245/2020, заведеної до майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] . 11.08.2022 від відповідача надійшов відзив, в якому Баришівська селищна рада не визнає позовні вимоги. Свої заперечення відповідач обгрунтовує наступним. По-перше, Баришівська селищна рада є неналежним відповідачем у даній справі. По-друге, позивачем обрано невірний спосіб захисту, адже оскільки госпрозрахункове бюро «Альтернатива» не є діючою організацією, то позивач має скасувати приватизацію та розпочати нову приватизацію через органи приватизації, а саме через Баришівську селищну раду. 15.09.2022 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та самого позивача. Позовні вимоги підтримали повністю. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» [PERSON] та [PERSON] було реалізоване право на приватизацію квартири розташованої по [ADDRESS] . 01 березня 1996 року власниками квартири було отримано свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] виготовленого Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива». Згідно даного свідоцтва співвласниками квартири розташованої по [ADDRESS] являються: [PERSON] та [PERSON] . Дане свідоцтво в подальшому було зареєстроване в органах БТІ. [INFO] помер чоловік позивачки, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 14.07.2020. Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 04.02.1975. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої, серед іншого, увійшла 1/2 частка квартири розташованої по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, 01.09.2020 позивачка [PERSON] звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Інших спадкоємців крім позивача в померлого [PERSON] немає. Даний факт підтверджується матеріалами спадкової справи. Звернувшись до нотаріальної контори з наміром отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкову частку в квартирі, нотаріусом позивачці було повідомлено, що в свідоцтві № 1561 від 01 березня 1996 року виданого на квартиру [ADDRESS] орган приватизації зазначений Госпрозрахункове бюро «Альтернатива», яке не являлося органом приватизації з правом видачі свідоцтва про право власності на житло. В нотаріальній конторі позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на Ѕ частку в спадковій квартирі та було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на квартиру на спадкову частку, яка залишилася після смерті її чоловіка і на її особисту часку. Через невідповідність свідоцтва про право власності на житло позивач не може вільно та на свій розсуд розпоряджатися своїм майном. В зв`язку невідповідністю свідоцтва про право власності житло № [NUMBER] від 01 березня 1996 року виданого на квартиру розташовану по [ADDRESS] виникає необхідність у визнанні права власності за [PERSON] на квартиру розташовану по [ADDRESS] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до статей1216;1217;1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Так згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. При цьому пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 30травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Також статтями 15, 16 ЦК, статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд звертає увагу, що в даних конкретних правовідносинах визнання права власності на майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права на майно, не порушує права та законні інтереси інших осіб. Виходячи з вищевикладеного, Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved