Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним і скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59791691 від 12.08.2021 державного реєстратора Лука - Мелешківської сільської ради Вінницька області Бучацького Миколи Олеговича, на підставі якого майно загальною площею 1877.7 кв. м., а саме: адміністративна будівля літ. «А», прибудова літ. «а», навіс «а1», свинарник літ. «Б», прибудова літ. «б», прибудова літ. «б1», прибудова «б2», свинарник літ. «В», прибудова літ. «в», прибудова «в1», прибудова «в2», водонапірна башня № 1, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на праві приватної власності за [PERSON] , і скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 43445885. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що у жовтні 2021 року позивач [PERSON] дізнався про те, що належне йому на праві власності майно, зокрема, водонапірна башта протиправно зареєстрована за відповідачем [PERSON] . Із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивачу стало відомо про те, що [PERSON] належить комплекс будівель та споруд, об`єктів житлової нерухомості загальною площею 1877.7 кв. м., а саме: адміністративна будівля літ. "А", прибудова літ. "а", навіс "а1", свинарник літ. "Б", прибудова; літ. "б", прибудова літ. "б1", прибудова "б2", свинарник літ. "В", прибудова літ. "в", прибудова; "в1", прибудова "в2", водонапірна башня № 1, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Право власності за відповідачем зареєстроване 12.08.2021 державним реєстратором Лука - Мелешківської сільська ради Вінницька області Бучацьким Миколою Олеговичем. Підставою для державної реєстрації вказано: технічний паспорт серія та номер 21-1211, виданий 23.07.2021 КП "Агентство адміністративних послуг"; довідка серія та номер 358, видана 16.07.2021 Теплицькою селищною радою; довідка серія та номер 07-348/8, видана 27.07.2021 Державним архівом Вінницької області. Позивач вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 59791691 від 12.08.2021 є протиправним, з огляду на порушення ст. 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядку), згідно якого для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: 1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) із відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; 2) акт приймання-передачі нерухомого майна. На переконання позивача, реєстратор мав би прийняти рішення про відмову у вчиненні оспорюваних реєстраційних дій, оскільки [PERSON] не надано жодного з вказаних вище документів, тому спірне майно незаконно зареєстроване на праві приватної власності за відповідачем. 28.12.2021 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідачу запропоновано подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження. У задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Шкрабалюк Ю.В. про витребування доказів відмовлено. 14.01.2022 до суду надійшов відзив, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що позивачем указано, що водонапірна башта № 1, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка незаконно зареєстрована за [PERSON] , належить [PERSON] . Проте, у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на праві приватної власності позивачу належить водонапірна башня № 5 за адресою: [ADDRESS] , що в свою чергу є різними об`єктами нерухомості та останнім не доведено факту належності йому на праві приватної власності майна, яке було зареєстроване за відповідачем. Разом з тим, 11.01.2022 відповідачем написана нотаріальна заява про внесення змін до відомостей у помилковий запис щодо опису майна за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 2431394705237 від 12.08.2021 стосовно вилучення пункту запису: водонапірна башня № 1, після чого відповідні відомості видалені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом від 12.01.2022. 17.01.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Тиховського М.О. про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Ухвалою суду від 24.05.2022 прийнято заяву представника позивача про зміну підстав позову, предмет позову залишився той самий. У заяві зазначено, що з відповіді Державного реєстратора Лука-Мелешківської сільської ради Бучацького М.О. вбачається, що 12.01.2022 ним проведено державну реєстрацію змін до відомостей, що містяться у Державному реєстрі прав, які стосуються об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 2431394705237, у тому числі, внесені зміни у підстави для державної реєстрації на підставі заяви [PERSON] від 11.01.2022, в якій відповідач просив внести зміни у помилковий запис щодо опису майна, а саме виключити запис стосовно водонапірної башні № 1. Проте, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закону), державний реєстратор мав право виправити лише технічну помилку, тоді як виключення запису стосовно водонапірної башні та внесення змін у підстави для державної реєстрації не можуть вважатися такою помилкою. Крім того, як зазначено позивачем, надані відповідачем із відзивом свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства не містять відмітки підприємства правонаступника реорганізованого КСП про виділення майна в натурі, засвідченого підписом керівника такого підприємства та печаткою. Разом з тим, акти прийому - передачі майнового паю до договору купівлі-продажу майнового паю від 14.05.2020 не є актами приймання - передачі нерухомого майна, на підставі якого державний реєстратор міг проводити державну реєстрацію права власності. 27.05.2022 до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву з урахуванням заяви про зміну підстав позову, поданий в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому зазначено, що позивачем подано необгрунтовані як первісний позов, так і заяву про зміну підстав позовної заяви, які жодним чином не доводять протиправність дій відповідача та не вказують у чому саме такі дії можуть порушувати права відповідача [PERSON] . У відзиві вказано, що відомості про реєстрацію за відповідачем на праві власності водонапірної башти, про яку позивачем зазначено у первісному позові, видалені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що свідчить про відсутність предмету позову. Разом з тим, зазначено, що положеннями частин 2, 3 ст. 26 Закону чітко передбачена можливість у разі допущення технічної помилки (будь-якої, а не лише тільки арифметичної чи граматичної) при реєстрації об`єктів нерухомості реєстратор має право вносити відповідні зміни. У відомостях про державну реєстрацію об`єктів нерухомості за [PERSON] , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.01.2022, що і не заперечується самим представником позивача, передбачені ст. 51 Порядку документи з відповідними відмітками правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства, а саме відповідної сільської ради, засвідчені підписом голови та печаткою сільської ради є наявними, як і акти приймання-передачі нерухомого майна. Ухвалою суду від 22.06.2022 у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Тиховського М.О. про закриття провадження у справі відмовлено. Підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Адвокат Шкрабалюк Ю.В. зазначила, що об`єкти нерухомого майна, які зареєстровані за відповідачем, розташовані на земельній ділянці, яка перебуває в оренді у позивача. Вказала, що [PERSON] звернувся до [PERSON] із клопотанням про надання нотаріальної згоди на вилучення частини земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га під об`єктами нерухомості, що належать йому на праві приватної власності, та знаходяться на орендованій позивачем землі. Представник позивача вважає, що реєстрація за [PERSON] об`єктів нерухомого майна, які розташовані на орендованій позивачем земельній ділянці, вчинена з недотриманням ст. 51 Порядку та ст. 26 Закону та порушує права та законні інтереси орендаря [PERSON] . Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у його задоволенні. Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказав, що земельна ділянка комунальної форми власності, на якій розташовані об`єкти нерухомості відповідача, перебуває в оренді у позивача, тоді як власником даної землі є Теплицька селищна рада. Для реєстрації права власності даних об`єктів нерухомості відповідачем надано реєстратору всі необхідні документи, передбачені Порядком із дотриманням відповідної процедури. Адвокат Тиховський М.О. зазначив, що твердження представника позивача, в тому числі щодо звернення [PERSON] до орендаря землі [PERSON] із клопотанням про надання нотаріальної згоди на вилучення частини земельної ділянки під об`єктами нерухомості, що належать йому на праві приватної власності, не спростовують правомірності набуття відповідачем у власність нерухомого майна та жодним чином не доводять порушеного права чи законного інтересу позивача. Представник 3-ої особи - державний реєстратор Лука - Мелешківської сільської ради Вінницької області Бучацький Микола Олегович у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідачу на праві власності належить майно (комплекс будівель та споруд, об`єктів житлової нерухомості) загальною площею 1877.7 кв. м., а саме: адміністративна будівля літ. «А», прибудова літ. «а», навіс «а1», свинарник літ. «Б», прибудова літ. «б», прибудова літ. «б1», прибудова «б2», свинарник літ. «В», прибудова літ. «в», прибудова «в1», прибудова «в2», водонапірна башня № 1, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказане майно 12.08.2021 зареєстроване державним реєстратором Лука - Мелешківської сільська ради Вінницька області Бучацьким Миколою Олеговичем, на праві приватної власності за [PERSON] (номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 43445885) (а.с. 15). Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] на праві приватної власності належить майно (нежитлові будівлі, об`єкт житлової нерухомості), а саме: будинок заправника літ. «А», ємність № 1, № 2, № 3, свердловина № 4, воднапірна башта № 5, силоси № 6, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26845887) (а.с. 16). Згідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 11.01.2022 внесено зміни у помилковий запис щодо опису майна за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 2431394705237 від 12.08.2021, зареєстрованого державним реєстратором Лука - Мелешківської сільської ради Вінницької області Бучацьким М.О. за номером запису про право власності 43445885, а саме: вилучено пункт запису - водонапірна башня № 1, про що відомості видалені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, підтверджується витягом від 12.01.2022 (а.с. 63-65). Отже, вказане вище свідчить про те, що фактично безпосередній предмет спору, щодо якого зводились позовні вимоги, викладені у позовній заяві в її первісній редакції, відсутній. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом частини 1 статті 4 та частини 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16 та від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18. Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03.09.2014 у справі № 6-84цс14, в який зазначено, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати трава, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення або відмову в їх задоволені. За змістом положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. У відповідності до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з приписами частини першої статті 43 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Натомість, стороною позивача не надано суду жодних належних і допустимих, беззаперечних і достатніх доказів, що є обов`язковим у силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, в обгрунтування позовних вимог, зокрема на підтвердження того, що доводи, викладені у заяві про зміну підстав позову, стосовно недотримання при реєстрації права власності ст. 51 Порядку та ст. 26 Закону, зокрема щодо того, що державна реєстрація за відповідачем об`єктів нерухомого майна, про що заявлено позовну вимогу, будь-яким чином порушує права позивача, як і доказів, що інші об`єкти нерухомості, які входять у комплекс будівель та споруд, об`єктів житлової нерухомості загальною площею 1877.7 кв.м. (крім водонапірної башні, стосовно якої запис вилучено) та зареєстровані за [PERSON] , належать на праві власності [PERSON] , договору оренди землі, інших правовстановлюючих документів, не залучено до участі у справі власника земельної ділянки тощо, що позбавляє суд можливості встановити порушення прав та законних інтересів позивача. З огляду на наведене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність і недоведеність позивачем порушення, невизнання або оспорення його прав відповідачем, що є достатньою та самостійною підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, що також узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17. Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010). Враховуючи відсутність правових підстав для задоволення позову, судові витрати підлягають залишенню за позивачем, що відповідає положенню ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed