Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки і піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовує тим, що сторони від спільного проживання мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини не перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до розпорядження Канівської районної державної адміністрації № 326 від 08.11.2017, визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] у сім`ї батька [PERSON] , [INFO] . З березня 2018 року відповідач залишила сім`ю та свою малолітню дитину [PERSON] і зникла. Позивач у справі з народження доньки [PERSON] піклується про неї, займається її вихованням та навчанням, лікуванням. При цьому мати - відповідач у справі ніякої зацікавленості в житті дитини не виявляє, матеріально дитину не забезпечує. Оскільки мати дитини протягом тривалого часу злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання своєї дитини, передбачених ст. 150 СК України, тому просить суд позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на його ім`я на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Хорошун О.В. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання без їх участі, позовні вимоги підтримають повністю, щодо винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, за останнім відомим місцем проживання, а також через оголошення на офіційному веб-порталі Судова влада України. Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Органу опіки і піклування виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області - Харитоненко Н.А. за довіреністю в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.09.2017, виданого повторно Канівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Черкаській області (а.с. 4). Відповідно до розпорядження голови Канівської районної державної адміністрації Шелеста Д.Є. від 08.11.2017 № 326 «Про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] », на підставі висновку служби у справах дітей районної державної адміністрації від 24.10.2017 № 384, враховуючи рішення комісії районної державної адміністрації з питань захисту прав дитини від 25.10.2017 № 7/3, з метою захисту законних прав та дотримання інтересів малолітньої [PERSON] , створення умов для її належного утримання, виховання та повноцінного розвитку, з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька, вирішено: 1. Визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у сім`ї батька [PERSON] , [INFO] ; 2. Попередити гр. [PERSON] про те, що він не має права перешкоджати гр. [PERSON] спілкуватися з її дочкою [PERSON] , брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини; 3. Розпорядження є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його внесення заінтересовані особи не звернулися за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч. 2 ст. 170 СК України. 4. Контроль за виконанням розпорядження покласти на першого заступника голови районної держадміністрації [PERSON] та службу у справах дітей районної державної адміністрації (а.с. 5). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради № 255 від 19.04.2022, вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , і має складі сім`ї: донька [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно характеристики старости Грищинецького старостинського округу №1 виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області №256 від 19.04.2022, [PERSON] , [INFO] проживає в селі Грищенці Черкаського району Черкаської області з народження, характеризується з позитивної сторони, він - працьовитий, товариський, ввічливий, доброзичливий, чуйний, приймає активну участь у громадському житті села, проживає з донькою [PERSON] ( а.с. 7). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради № 254 від 19.04.2022, відповідач [PERSON] , [INFO] дійсно проживала без реєстрації з 23 травня 2016 року по 12 березня 2018 року в [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до довідки Комунального закладу «Грищинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області № 17 від 19.04.2022, [PERSON] відвідує дошкільний заклад в КЗ «Грищинецький ліцей» Бобрицької сільської ради Черкаської області з 01.09.2019. За період перебування [PERSON] в дошкільному закладі, її мама [PERSON] із вихователями не спілкувалася, справами дочки не цікавилася, дошкільний заклад не відвідувала (а.с. 9). Відповідно до довідки Канівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Клуб Сиру" № 9 від 19.04.2022, [PERSON] працює на Канівській філії ТОВ «Клуб Сиру» апаратником пастеризації цеху СЗС з 03.01.2020, наказ № 5-к від 02.01.2020 по даний час (а.с. 10). Згідно з ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків, як позбавлення батьківських прав. Так, згідно з ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Бобрицької сільської ради №47/01-14 від 23.06.2022, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Черкаської області від 27.06.2022 № 37, на підставі наданих матеріалів, орган опіки і піклування Бобрицької сільської ради Черкаської області вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її дочки [PERSON] , [INFO] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с. 33-36) . Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Верховний Суд у постанові від 24.10.2018 по справі № 761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] жодних спроб на відновлення відносин зі своєю малолітньою дитиною [PERSON] не зробила та самоусунулася від її виховання та утримання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів, які могли б спростувати вказані вище обставини відповідачем до суду надано не було, факти створення будь-ким перепон у спілкуванні відповідача зі своєю дочкою судом не встановлені та відповідачем про таке не повідомлено. Таким чином, під час розгляду справи було достовірно встановлено, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток своєї дочки [PERSON] , [INFO] , не забезпечує її необхідним навчанням, медичним доглядом, вихованням та матеріальним забезпеченням, що в сукупності суд розцінює як ухилення від виконання батьківських обов`язків, а надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дочку та займатись її вихованням. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов за вимогою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] є обґрунтованим, та таким, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 180 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, у разі відсутності домовленості між сторонами, право позивача на стягнення аліментів є безумовним та не може ставитися в залежність від позиції відповідача. Таким чином, позивач у відповідності до ст.ст. 180, 185 СК України має право на отримання від відповідача аліментів на неповнолітню дитину. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких грунтується така вимога, врахувавши обставини для визначення розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає, що позов за вимогою про стягнення аліментів на дитину підлягає задоволенню, тому необхідно стягнути з відповідача на ім`я позивача аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 11.05.2022 і до повноліття дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів не сплачував судовий збір у розмірі 992,40 грн., так як звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". З цих підстав, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. В той же час, позивачем був сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн. за подання до суду позову за вимогою про позбавлення відповідача батьківських прав. У зв`язку з задоволенням позову повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 992,40 грн. судового збору, який сплачений позивачем за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved