Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

ПРОЦЕДУРА: [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому прохали визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між співвласниками домоволодіння, згідно з додатком №2 до висновку №2 від 19.01.2021. Заявлені вимоги обґрунтовані позивачами тим, що вони та [PERSON] є співвласниками будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а земельна ділянка за рішенням виконкому надана для будівництва і обслуговування житлового будинку за вказаною адресою. На даний час між сторонами наявний спір з приводу спільного користування земельною ділянкою, вирішити який позивачі намагались у позасудовому порядку, проте направлена пропозиція не знайшла відклику. Провадження у справі відкрито за ухвалою суду від 16.03.2021 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідачем [PERSON] подано відзив (а.с.53-57), в якому відповідач прохає відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що при проведенні дослідження експертом було зменшено фактичну площу земельної ділянки, огляд об`єкту проводився без присутності відповідача, тобто без врахування його пропозицій, між сторонами склався фактичний порядок користування спірною земельною ділянкою шляхом встановлення меж городу, проїзд на земельну ділянку можливий лише з однієї сторони будинку і визначення такого порядку унеможливить проїзд на частину ділянки відведену відповідачу, яка займається розведенням квітів для чого є необхідним завезення землі та перегною. Також запропонований порядок позбавить можливості користування гаражем літ.В, навісом літ.З За ухвалою суду від 12.05.2021 у справі здійснено заміну позивача [PERSON] його правонаступником [PERSON] . Підготовче провадження у справі закрито за ухвалою суду від 30.08.2021 з призначенням справи до судового розгляду по суті. Відповідно до ухвали від 03.11.2021 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача були залучені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діють останні, та Орган опіки і піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН Позивачі та їх представник в ході розгляду справи заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та прохали їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини. [PERSON] пояснила, що між ними не було досягнуто домовленості щодо порядку користування земельною ділянкою, а спільне користування призводить до постійних спорів, тривають неприязні відносини. У зв`язку із тим, що відсутні межі, особи, які приходять до сусідів можуть переплутати входи, проходять повз її вікна, залишають недопалки. Відповідач та її представник у задоволенні позову прохали відмовити посилаючись на викладені у відзиві обставини. [PERSON] пояснила, що вона є власником Ѕ частини домоволодіння по [ADDRESS] , однак там не проживає і фактично будинком та іншими спорудами користуються її син з родиною. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову заперечив та пояснив, що з 1987 року проживає за вказаною вище адресою і порядок користування земельною ділянкою склався фактично, завжди була стежка. Він займається ремонтами автотранспорту, йому потрібен доступ до навісу, зокрема, щоб завести землю на клумбу. Третя особа [PERSON] пояснила, що проживає у домоволодінні разом із чоловіком [PERSON] та сином з 2008 року. На земельній ділянці була межа по городу, а двір завжди перебував у загальному користуванні, але наразі з боку позивача висуваються претензії щодо спільного користування земельно ділянкою. Від представника Подільської районної у м.Полтаві ради на адресу суду надійшло клопотання з проханням справу розглядати у відсутність представника третьої особи та залишення вирішення спору на розсуд суду. Представник органу опіки та піклування виконкому Подільської районної у м.Полтаві ради, розгляд справи прохав проводити за його відсутності, вирішення спору залишив на розсуд суду. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ Згідно з інформаційними довідками (а.с.9,73) співвласниками будинку [ADDRESS] є позивачі [PERSON] , [PERSON] з розмірами часток по ј та відповідач [PERSON] з розміром частки Ѕ, яка при укладенні шлюбу прийняла прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.45). Відповідно до технічного опису майна зазначеного в довідці від 26.01.2021, типом майна є будинок, в тому числі збудоване самовільно майно - гараж літ.В, сарай літ.Е, сіни літ.а2. За поясненнями відповідача [PERSON] фактично у вказаному будинку проживає її син з родиною ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), а сама вона мешкає в іншому місці. За повідомленням директора ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 12.11.20220, згідно з матеріалами Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» наявна відмітка про рішення виконкому Полтавської міської ради від 24.05.1954 №341, рішення виконкому Полтавської міської ради від 07.10.1958 №470 про надання земельної ділянки площею 657 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з кадастровим планом земельної ділянки виконаним ФОП [PERSON] , цільовим призначенням земельної ділянки у [ADDRESS] є будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальна площа становить 0,0672га. Відповідно до висновку експерта №2 складеного 19.01.2021 на замовлення [PERSON] за результатами земельно-технічного дослідження проведеного експертом [PERSON] , який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення будівельно-технічних експертиз, зокрема, за спеціальністю 10.7 - розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками за свідоцтвом №1689 виданим ЦЕКК МЮУ 27.06.2014 дійсним до 12.06.2023 (а.с.15-19), під час проведення обстеження земельної ділянки встановлена відсутність твердих межових знаків (огорож, парканів), що розмежовують частини земельної ділянки у користування співвласників, на підставі чого зроблено висновок про те, що фактичний порядок користування земельною ділянкою не склався та експертом у додатку №2 до висновку наведено можливий порядок роздільного користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників. В судовому засіданні експерт [PERSON] будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків та приведеним до присяги, надаючи роз`яснення складеного ним висновку пояснив, що має стаж експертної роботи з 2014 року, оглядаючи особисто об`єкт ним була встановлена відсутність розділових знаків на земельній ділянці, що свідчили б про те, що між співвласниками фактично склався певний порядок користування та з урахуванням їх часток, вимог будівельно-технічних норм ним було визначено можливий варіант роздільного користування земельною ділянкою, виходячи з площі 657 кв.м, яка була надана співвласникам у користування за рішенням міської ради. На момент огляду була наявна калитка для окремого входу відповідачів. Відповідно до договором купівлі-продажу від 19.09.1986 (а.с.60-61) [PERSON] придбала Ѕ частину будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться у [ADDRESS] на земельній ділянці площею 657 кв.м. ОЦІНКА СУДУ ТА НОРМИ ПРАВА Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст.12 ЦПК України). Згідно із ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання щодо застосування правових норм, суд вказує, що спірні правовідносини регулюються нормами цивільного, земельного законодавства також, у відповідності до ст.263 ЦПК України, судом враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частинами першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Згідно ч.4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно наведених вище положень ЗК України, що закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. У зв`язку з цим передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд (Постанова Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі №6-1500цс15). У постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі №6-2454цс16 зроблено висновок, що «при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові №6-41цс16 від 15 травня 2017 року. В ході судового розгляду відповідач та треті особи, які фактично користуються будинком та спірною земельною ділянкою, наполягали, що домовленість про користування земельною ділянкою існувала задовго до придбання позивачами Ѕ частини домоволодіння по [ADDRESS] . Водночас, суду не було надано будь-яких доказів існування такої домовленості, відповідного договору про погодження власниками порядку користування земельною ділянкою не укладалось, за висновком експерта при огляді також не було виявлено будь-яких розділових знаків, що свідчили б про встановлення такого порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою та наявність між ними спору, що дає підстави для встановлення порядку користування земельною ділянкою в судовому порядку з дотриманням часток кожного з співвласників. Так, позивачам на праві власності належить по ј частці будинку, а відповідач є власником іншої Ѕ частки будинку, який збудований на наданій земельній ділянці площею 657 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . Згідно з висновком експерта є можливим порядок роздільного користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників, а саме з виділенням у користування [PERSON] , [PERSON] земельної ділянки площею 328 кв.м. (згідно з додатком №2 до висновку №2 від 19.01.2021 позначену зеленим кольором); у користування [PERSON] земельної ділянки площею 329 кв.м. (згідно з додатком №2 до висновку №2 від 19.01.2021 позначену жовтим кольором) з встановленням на користь [PERSON] постійного безоплатного земельного сервітуту на земельній ділянці у користуванні [PERSON] та [PERSON] на право проїзду для обслуговування вигребу площею 60 кв.м. (згідно з додатком №2 до висновку №2 від 19.01.2021 позначеним зеленим кольором з поперечними червоними лініями). Не погоджуючись із запропонованим висновком, відповідач та її представник наголошували, що огляд об`єкту був проведений за відсутності іншого співвласника ( [PERSON] ), експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність та в разі визначення такого порядку вона не буде мати можливість вільно користуватись земельною ділянкою, завозити ґрунт, що потрібний для розведення квітів, також користуватись гаражем, навісом. Разом із тим, відповідачем в ході розгляду справи питання про призначення судової експертизи не порушувалось, право на що неодноразово роз`яснювалось судом, експерт, будучи попереджений про кримінальну відповідальність надав роз`яснення свого висновку в судовому засіданні та жодних об`єктивних обставин, що свідчать про неповноту та неправильність наданого висновку судом не встановлено, тому суд вважає можливим покласти цей висновок в основу рішення. При складанні висновку експертом було оглянуто об`єкт, визначено єдиний можливий варіант роздільного користування з дотриманням часток співвласників, фактичного користування розташованими на земельній ділянці будинком та спорудами та з урахуванням будівельно-технічних норм і конфігурації самої земельної ділянки. Запропонований варіант розподілу забезпечує відповідачам можливість окремого входу через наявну хвіртку на виділеній їм частині та вільне користування і обслуговування гаражу, двері якого виходять безпосередньо на [ADDRESS] . Крім того, висновком передбачена можливість проїзду для обслуговування вигрібної ями шляхом встановлення сервітуту. Статтею 98 Земельного кодексу України(далі -ЗК України) визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, Таким чином, виходячи з мети встановлення сервітуту, яка пов`язана із можливістю проїзду для обслуговування вигрібної ями, запропоновані експертом умови є прийнятними для обох сторін. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог та задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved