Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти на його утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 3000 грн 00 коп. щомісячно, до досягнення 23-річного віку, за умови, що він буде продовжувати навчання. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що його батьки: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 04 жовтня 1997 року до 17 лютого 2004 року. Від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Прізвища дітей були неодноразово змінені: з « [PERSON] » на « [PERSON] », а в подальшому - на дівоче прізвище матері - « [PERSON] ». Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 лютого 2004 року шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано та стягнено із [PERSON] аліменти на утримання дітей по 150 грн на кожного щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2004 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 лютого 2004 року частково змінено та зменшено розмір аліментів до 100 грн на кожну дитину щомісячно. Водночас, позивач стверджує, що із 2004 року та досягнення ним повноліття відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, аліменти на його утримання та на утримання його брата не сплачував, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 92 083, 73 грн, не піклувався про життя та здоров`я обох своїх синів, не дбав про їхній фізичний та моральний розвиток, не виявляв бажання спілкуватися з ними та не приймав участі у їхньому житті. За вказаних обставин, рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що, на переконання позивача, не звільняє його батька від обов`язку сплачувати аліменти. На даний час позивач досяг повноліття та з 01 вересня 2020 року навчається в Європейському університеті м. Києва на факультеті «Інформаційних систем та технологій», на денній формі навчання, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та отримувати заробіток. Навчання позивача є платним. Так, за 2 роки навчання в університеті позивачем було сплачено суму в розмірі 31 680 грн. До того ж, у зв`язку з навчанням, позивач потребує витрат на проживання в м. Києві, харчування, оплату канцелярського приладдя та підручників, проїзд до навчального закладу. Коштів, які надає йому матір, недостатньо для забезпечення вказаних потреб, тому він перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріального забезпечення. Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача у добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, не являється особою з інвалідністю, має нерухоме майно: два будинки та земельну ділянку у селі Леськи Черкаського району Черкаської області. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 02 серпня 2022 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 25 серпня 2022 року; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. 25 серпня 2022 року у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, проведення розгляду справи було відкладено до 27 вересня 2022 року. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи, що призначений на 27 вересня 2022 року. Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов за місцем його реєстрації. Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а тому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається із позовної заяви та підтверджується наявними у справі доказами, [PERSON] та відповідач у справі [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 травня 2006 року, виданим повторно /а.с. 11/. Рішенням виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси № 183 від 18 травня 2006 року надано дозвіл на зміну прізвища малолітньому [PERSON] , який народився [INFO] , на прізвище « [PERSON] », із внесенням відповідних змін до запису про його народження /а.с. 10/. У подальшому позивач змінив прізвище з «[PERSON] » на «[PERSON] », що підтверджено свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 19 червня 2018 року /а.с. 12/. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 лютого 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано і стягнено із [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , по 150 грн на кожного щомісячно, до досягнення повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2004 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 лютого 2004 року частково змінено та стягнено із [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по 100 грн на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону /а.с. 15-16/. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 01 червня 2004 року вбачається, що відділом реєстрації актів цивільного стану Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси Черкаської області здійснено державну реєстрацію розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу № 286 /а.с. 14/. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року, ухваленим у заочному порядку, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с. 17/. Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2019 року змінено розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2004 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , зі стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн на стягнення у частці, а саме у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] повноліття /а.с. 18-20/. На виконання вказаного рішення 28 травня 2019 року Черкаським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист /а.с. 24/. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 08 червня 2022 року № 9676/1, відповідач у справі [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 60319097, яка станом на травень 2022 року становить 8 147,87 грн /а.с. 21/, та у виконавчому провадженні № 52037515, яка станом на червень 2019 року складала 43 305,66 грн /а.с. 23/. На даний час [PERSON] є повнолітнім та з 01 вересня 2020 року навчається в Європейському університеті IV рівня акредитації на факультеті інформаційних систем та технологій, на денній формі навчання, зі строком навчання до 30 червня 2024 року, що підтверджено довідкою № 165 від 31 травня 2022 року, виданою Європейським університетом /а.с. 9/. За вказаних обставин він позбавлений можливості працевлаштуватися та отримувати заробіток, у зв`язку з чим потребує матеріального забезпечення. Відповідно до частини 10 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом вказаної норми закону, позивач має право на звернення до суду з даним позовом, як дитина, яка продовжує навчання. Окремо суд наголошує на тому, що відповідно до частини 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, факт позбавлення особи батьківських прав відповідно до положень СК України не звільняє її від обов`язку утримувати дитину, у тому числі дитину, яка продовжує навчання, а передбачає втрату нею саме певних майнових і немайнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною. Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою, зокрема, до подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27 лютого 2019 року в справі № 760/17457/16-ц та від 06 жовтня 2021 року в справі № 310/1881/20. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позивач на даний час навчається, суд вважає доведеним, що він потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та враховувати матеріальне становище сторін. При цьому, суд має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Оскільки позивач у справі досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовжує навчання; потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги; а відповідачем не спростовується можливість надання ним матеріальної допомоги на утримання сина; суд дійшов висновку, що останній повинен на рівні з матір`ю дитини приймати участь в утриманні повнолітнього сина, який навчається, до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23 річного віку. При визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище позивача, який є здоровим; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є здоровим, працездатним чоловіком. Водночас, суд зважає на те, що позивач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував той факт, що відповідач має змогу сплачувати аліменти саме у сумі 3000,00 грн щомісячно, хоча відповідно до вимог частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищевказаних обставин, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у ст. 7 СК України, зазначених норм матеріального права, беручи до уваги відсутність даних про сталий дохід відповідача, а також зважаючи на судову практику, що склалася у даній категорії справ, суд вважає необхідним заявлені позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн щомісячно, із проведенням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 21 липня 2022 року та до закінчення останнім навчання, але не довше як до досягнення ним 23-річного віку. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, є співмірним і таким, що якнайкраще забезпечить інтереси [PERSON] , та, водночас, не стане надмірним тягарем для батька у понесених витратах. У задоволенні решти позовних вимог суд вважає необхідним відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У порядку ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовної вимоги позивача, який звільнений від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 992,40 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити рішення суду в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене та

Outcome: partial