Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: 21.03.2022 року, адвокат Кучер Ю.В., яка представляє інтереси [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, [PERSON] та третьої особи: Соснівського відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси ЦМУ МЮ (м.Київ) про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2010 року, повсідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовою О.С. зареєстрованого в реєстрі №2883. Також, позивач є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7124981000:03:002:0392, площею 0,2395 га, на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2010 року, повсідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовою О.С. зареєстрованого в реєстрі №2878. В лютому 2022 року позивачу стало відомо, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про обтяження №8381157 від 01.01.2010 року внесений на підставі постанови Соснівського відділу ДВС у м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції на все майно [PERSON] . Позивач звернулась із заявою щодо зняття арешту із свого майна, оскільки відносно неї не здійснювалось та не здійснюється жодного виконавчого провадження та вона не є боржником у жодному виконавчому провадженні, а тому підстави накладення арешту на її майно є безпідставними. На її запит Соснівським відділом ДВС у м.Черкаси ЦМУ МЮ (м.Київ) від 21.02.2022 року №9420 було надано відповідь в якій вказано, що згідно баз даних АСВП на виконанні у відділі було виконавче провадження №41915107 заведене на [PERSON] [INFO] , та в її реквізитах вказано РНОКПП: [NUMBER] . Крім того, вказане виконавче провадження завершено 25.08.2018 року. Та, станом на 21.02.2022 року [PERSON] [INFO] не є стороною виконавчого провадження та не є боржником, її ідентифікаційний код було внесено у матеріали виконавчого провадження помилково. З цих підстав просить звільнити з-під арешту майно [PERSON] , накладеного постановою Соснівського відділу ДВС у м.Черкаси, запис про який внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі прийняття справи до провадження та призначення до розгляду від 12.04.2022 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 21.03.2022 року відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями, визначено головуючого суддю Тептюка Є.П. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 23.03.2022 року позов було залишено без руху для виправлення недоліків. 29.03.2022 року на виконання ухвали суду надійшла письмова заява представника позивача про усунення недоліків. 12.04.2022 року ухвалою Черкаського районного суду позов було прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. 18.04.2022 року на адресу суду надійшла письмова заява представника позивача з наданням підтверджуючих матеріалів про направлення матеріалів позову сторонам. 27.05.2022 року на адресу суду надійшло письмове клопотання від відповідача по справі ПАТ КБ «Надра» про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». 01.06.2022 року ухвалою Черкаського районного суду у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Відзив на позов. 30.05.2022 року на позовну заяву надійшов відзив, в якому позивач ПАТ КБ «Надра» просив відмовити у задоволенні позовних вимог до ПАТ КБ «Надра», посилаючись на те, що право вимоги за кредитним договором між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було відступлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Відповідь на відзив. 20.08.2022 року надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача заперечила на відзив, зазначивши, що позивач [PERSON] не є стороною кредитного договору, а арешт на її майно був накладений помилково, оскільки державний виконавець невірно зазначив ІПН [PERSON] в постанові про накладення арешт на майно боржника [PERSON] . Встановлені судом обставини: Правовідносини між сторонами виникли внаслідок захисту права власності та регулюються\~Главою 29 ЦК України,\~ЗУ «Про виконавче провадження». Судом встановлено, що на виконанні Соснівського відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси ЦМУ МЮ (м.Київ) перебувало виконавче провадження №41915107 з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м.Черкаси від 03.12.2008 року №2-5394 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» боргу в сумі 6658,49 грн. В матеріалах вказаного виконавчого провадження, реквізитами боржника [PERSON] [INFO] вказано РНОКПП: [NUMBER] . Разом з тим, з картки платника податків [PERSON] вбачається, що її РНОКПП: [NUMBER] . Дане виконавче провадження завершено 25.05.2018 року на підставі п.2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та після сплину 3-х років архівного зберігання знищено. Також судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовою О.С. зареєстрованого в реєстрі №2883 та земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7124981000:03:002:0392, площею 0,2395 га, на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовою О.С. зареєстрованого в реєстрі №2878. Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до п. 9 ч.1\~ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно ч.1\~ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»\~у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч.2\~ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. За ч. 1\~ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ч. 4\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. За змістом наведених положень\~Закону України «Про виконавче провадження», в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно. Згідно із частиною першою\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей\~57,\~58 Закону України «Про виконавче провадження»\~(у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії). Відповідно до положень\~статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV\~і роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у двох випадках: 1) випадку незавершеного виконавчого провадження; 2) у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами\~розділу VII ЦПК України. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 26 вересня 2019 року по справі № 607/3894/17, провадження № 61-34202св18. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: За змістом поданої позовної заяви та дослідженими доказами, судом встановлено, що виконавче провадження №41915107 заведене на [PERSON] [INFO] , та в її реквізитах помилково вказано РНОКПП: [NUMBER] [PERSON] [INFO] , яка не є стороною виконавчого провадження та не є боржником, а її ідентифікаційний код було внесено у матеріали виконавчого провадження помилково. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовою О.С. зареєстрованого в реєстрі №2883 та земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7124981000:03:002:0392, площею 0,2395 га, на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовою О.С. зареєстрованого в реєстрі №2878, на який накладено арешт у виконавчому провадженні в якому вона не є стороною. Наявність арешту на належне [PERSON] майно суттєво обмежує її права, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про звільнення майна з-під арешту, що буде відповідати характеру порушеного права, оскільки в іншій спосіб захистити свої права позивач позбавлена можливості. За таких обставини, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів,

Outcome: approved