Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, в якому зазначила, що 19.11.2008 у ВРАЦС Рогатинського РУЮ Івано-Франківської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від сумісного проживання сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу постійно проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. З 2007 року відповідач не бере участі у вихованні дитини, дзвінки та повідомлення ігнорує, не приїжджає та не цікавиться її життям, лише сплачує аліменти. На даний час позивачка працевлаштована у лікарні м.Мост Чеської Республіки та матеріально забезпечує свою доньку. Донька навчається у 8-А класі початкової школи м.Мост. Дозволи на виїзд за кордон дитини надавалися на підставі рішень суду, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо перебування та навчання дитини за кордоном. Відповідач більше 10 років не бачиться з дитиною, хоч і відповідачка не забороняла. Отже сторона відповідача вважає, що у найкращих інтересах дитини буде позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] . Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та повідомила суд, що із самого народження дитини вона не забороняла бачитися з донькою та приймати участь у її вихованні. Коли дочці після народження виповнилося 5 місяців то вона з відповідачем розлучилася. Після того 6 років жили в Кіровоградській області. У спілкуванні з донькою [PERSON] не забороняла та при спілкуванні із ним він постійно по телефону говорив, що хоче відвідувати дочку та у зв`язку із фінансовими проблемами не може цього зробити. Весь час [PERSON] тільки обіцяв. До 5 років відповідач не запитував про дочку та розмова між ними не виходила. В подальшому відповідачка із дочкою виїхали за кордон та у 2017 році приїхали до України. Відповідач знову не виявляв бажання зустрічатися з донькою. В подальшому вони виїхали до Чехії та відповідач з донькою майже не спілкувався в телефонному режимі. Просила позовні вимоги задовольнити. Неповнолітня [PERSON] повідомила, що її батько [PERSON] є для неї чужою людиною та ніякої участі він у її житті не приймав. Бачила свого батька лише 2 рази в житті та зневажає його. Вона із матір`ю намагаються не спілкуватися із батьком, так як ці розмови перетворюються у конфлікти. [PERSON] може зателефонувати один раз на рік та їй відомо, що він одружився та проживає на даний час за кордоном. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Також в судовому засіданні надала пояснення, що батько [PERSON] є загрозою для дитини та свою доньку бачив за життя лише 5 разів. [PERSON] як батько доньки не виховує не піклується та не підтримує з донькою зв`язок. Причиною необхідності позбавлення батьківських прав відповідача є те що в подальшому відповідач може заявляти вимоги до доньки про стягнення з неї аліментів, а також у них немає жодних відносин та емоційного зв`язку. Також представник позивача вважає маніпуляціями відповідача з приводу не надання ним дозволів про виїзд за кордон [PERSON] , що зумовлювало постійні проблеми та необхідність звертатися до суду. Крім того відповідач сплачує мізерну суму аліментів. Просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні повторно надав клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку із тим, що він перебуває на чергуванні в ТРО. Доказів такого чергування суду не надано. Водночас такі клопотання представником позивача направлялися суду неодноразово та суд відкладав судові засідання декілька разів. Суд зазначає, що в силу положень процесуального закону, позивач та відповідач, як учасники судового процесу наділені правом брати участь в розгляді справи, як особисто так і через представника чи разом із представником. Згідно із ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не заявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до положень ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Крім того на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов згідно з яким зазначено, що відповідач не згодний, так як позивачка не надавала відповідачу можливості зустрічатися з донькою. Також відповідач брав участь у вихованні його доньки час від часу. Крім того відповідач постійно сплачує аліменти на утримання доньки. Представник відповідача вважає, що відповідачка викрала у нього доньку та він не має можливості спілкуватися із нею. З моменту винесення судового рішення від 26.12.2016 позивачка жодного разу не привезла доньку в Україну, а тому не мав можливості бачитися з нею. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 від усіх видів доходів то вважає, що для нього це буде занадто обтяжливим. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує. Заслухавши пояснення позивача та її представника, неповнолітню [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд доходить до таких висновків. З долучених до позовної заяви письмових доказів встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в місті Тернопіль Тернопільської області, про що 22 січня 2007 року було вчинено актовий запис за № 115. Матір`ю дитини записана [PERSON] , батьком [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 січня 2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (а.с.8) . Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.11.2008 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області встановлено, що [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] 19 листопада 2008 року, актовий запис №109 ( а.с.9). З висновку виконавчого комітету Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 07.12.2020 №97/01-251 встановлено, що батько дитини [PERSON] від виконання батьківських обов`язків у вигляді виховання дитини самоусунувся, участі у житті дитини [PERSON] , [INFO] та виховані не брав, тому може бути позбавлений батьківських прав ( а.с.10). З рішення виконавчого комітету Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 28.01.2016 №4 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає біля матері [PERSON] в [ADDRESS] в будинку, який належить їй згідно договору купівлі-продажу №668 посвідченого Добровеличківською державною нотаріальною конторою 09.04.2010. Шлюб між батьками розірваний 19.11.2008. З часу розлучення батьків і по теперішній час батько лише платить аліменти, а навчанням та вихованням не займається і до шкоди не з`являється. Вирішено вважати підтвердженими факти відсутності участі батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] [INFO] ( а.с.11). З характеристики Помічнянської загальноосвітньої школи I-III ступенів №1 від 01.03.2016 встановлено, що [PERSON] 2007 року народження, дитина фізично здорова, активна, проявляє стійкий інтерес до навчання. Для повноцінного життя та розвитку дитини в сім`ї створені всі належні умови, дівчинка отримує турботу та піклування в повному обсязі від матері та вітчима. Але за час навчання у школі рідний батько дитини інтересу не проявляв, не цікавився дитиною, на батьківських зборах не з`являвся ( а.с.12). З довідки виданої Помічнянською загальноосвітньою школою I-III ступенів №1 Добровеличківської РДА Кіровоградської області імені Героя України [PERSON] від 02.12.2015 №216 встановлено, що [PERSON] [INFO] навчається в даному учбовому закладі з 01.09.2013, за період навчання у закладі її батько [PERSON] жодного разу не з`являвся до школи, не цікавився навчанням доньки, не брав участі у її вихованні, не відвідував батьківські збори ( а.с.13). З довідки виданої Помічнянської загальноосвітньої школи I-III ступенів №1 імені Героя України [PERSON] Помічнянської міської ради Кіровоградської області від 19.11.2020 №56 встановлено, що [PERSON] [INFO] з 01.09.2013 по 31.05.2016 навчалась у Помічнянської загальноосвітньої школи I-III ступенів №1 імені Героя України [PERSON] . По закінченню третього класу [PERSON] з мамою виїхала до Чехії і продовжує здобувати освіту у місті Мост Чеської Республіки. За період навчання у закладі її рідний батько жодного разу не з`являвся до школи, не цікавився навчанням доньки, не брав участі у її вихованні, не відвідував батьківські збори. Після виїзду учениці батько на звертався до школи, не цікавився де перебуває дитина, таким чином зовсім не виконував свої батьківські обов`язки ( а.с.14). Із заяв свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 29.02.2016, посвідчених секретарем Помнятівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , привезла свою доньку [PERSON] , [INFO] , з м.Тернополя в село Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області у віці 5 місяців де проживала до 2010 року біля тітки [PERSON] , та баби [PERSON] . Батько [PERSON] в село Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області не приїжджав та участі у виховані дитини не брав ( а.с.15-17). Із заяви [PERSON] від 20.11.2020 встановлено, що він з 2010 по 2016 рік проживав з [PERSON] , [INFO] і її донькою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . За час сумісного проживання батько [PERSON] свою доньку [PERSON] ні разу не провідував, не допомагав, мотивуючи тим, що у нього хвора жінка. Він піклувався про [PERSON] та вона його називала батьком. Після виїзду [PERSON] і її доньки [PERSON] з м.Помічна, батько [PERSON] також не приїздив і не цікавився про його доньку ( а.с.18). З рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09.02.2015 встановлено, що змінено розмір аліментів сплачуваних [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , уродженки села Помонята Рогатинського району Івано - Франської області, жительки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , які визначені рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області № 2 -106/08 від 29.02.2008 року з 1/4 ( однієї/четвертої ) частини всіх видів заробітку [PERSON] на тверду грошову суму в розмірі 400 (чотириста ) гривень щомісячно до повноліття дитини ( а.с.51-52) . З рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10.12.2019 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] на тимчасовий виїзд дитини [PERSON] на період з 14.06.2019 по 31.07.2023 за межі України до Чеської Республіки - відмовлено ( а.с.53-54). Постановою Тернопільського апеляційного суду від 18.09.2020 рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10.12.2019 залишено без змін ( а.с.55-57). Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] з`ясовано, що [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] 14 січня 2010 року. Крім того в матеріалах справи відповідач долучив витяг з історії хвороби №21129, що [PERSON] знаходилась на лікуванні з 09.08.2017 по 15.08.2017 та є виписка із медичної карти амбулаторного хворого №06192, що [PERSON] перебувала на лікуванні з 17.08.2021 по 26.08.2021. Крім того [PERSON] має інвалідність 3 групи відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] . Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , у [PERSON] та [PERSON] є двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.146-151). Суд також оглянув переписку надану сторонами та зазначає, що надана переписка як стороною позивача так і стороною відповідач не спростовує та не доводить підстав та предмету спірних правовідносин, а лише доводить певну неприязність між сторонами, яка шкодить інтересам дитини. Також листування відповідача з [PERSON] у лютому та квітні 2020 року не доводять факту належного виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] з огляду на безпосередню позицію в судовому засіданні [PERSON] . Вирішуючи спір по суті суд не знайшов в матеріалах справи належних та допустимих доказів, що [PERSON] чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною або [PERSON] звертався до відповідних органів та повідомляв про обставини вчинення будь-яких перешкод. Перебування [PERSON] за кордоном із матір`ю не позбавляє можливості відповідача мати та підтримувати з донькою належні батьківські стосунки. Також відповідач не звертався до суду про усунення перешкод у вихованні дитини та зі змісту рішення Помічнянської міської ради від 28 січня 2016 року №4 має місце відсутність батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] [INFO] . Крім того відповідно до висновку від 07.12.200 №97/0/-251 органом опіки та піклування зазначено про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] . Суд зазначає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав у даному випадку не свідчить про його інтерес до дитини так як особисто він та його представник в судові засідання не з`являлися. Також суд приймає позицію доньки [PERSON] , якій суд роз`яснив наслідки позбавлення батьківських прав, та яка після цього зазначила, що для неї [PERSON] є чужою людиною, який взагалі не цікавився її життям та не приймав участі у її житті. Батькові спілкуватися із нею ніхто не забороняв. Тому просила позбавити батьківських прав її батька [PERSON] , що буде в її інтересах. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Отже наведені обставини дають підставу зробити суду висновок про те, що відповідач через байдуже ставлення до власної дитини, без поважних на те причин не виявляв для доньки належного піклування. Крім того з огляду на конфліктні ситуації між сторонами, не бажання відповідача та позивача досягати спільних компромісів в інтересах дитини, враховуючи також проблематичність вирішення виїзду дитини за кордон разом із матір`ю, відсутність доказів прийняття участі у житті дитини відповідачем починаючи з 2015 року, а також не бажання відповідача сплачувати аліменти у належному та достатньому обсязі з врахуванням змісту відзиву, отже суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] є у даному випадку в найкращих її інтересах та доцільним з огляду на те, що вона проживає та навчається у Республіці Чехії в м.Мост та не підтримує відносин з батьком, що зокрема зумовлює постійні юридичні перешкоди у реалізації прав дитини. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Щодо доводів сторони відповідача про неможливість сплачувати більший розмір аліментів на дитину у зв`язку із вихованням двох інших дітей та хворобою дружини, суд зазначає, що відповідно до рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09 лютого 2015 року розмір аліментів становить 400 гривень щомісячно, що з врахуванням інфляційних процесів на даний час є недостатнім для утримання доньки [PERSON] . Наявність на утриманні у відповідача з дружиною двох малолітніх дітей не можуть зумовлювати необхідність зменшення розміру аліментів за рахунок іншої дитини. Наявність у дружини відповідача захворювання має місце, однак суду не доведено погіршення матеріального стану відповідача у зв`язку із підтвердженням захворювання дружини. Сплата одним із батьків на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму є цілком належним та розумним розміром для утримання [PERSON] до її повноліття. Відповідно до вимог частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Враховуючи, що [PERSON] перебуває на утриманні позивачки суд доходить до висновку, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини у достатньому розмірі на користь позивачки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача . Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць . На підставі ст.ст. 164 - 167, 180-184 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав "№ 3, від 30.03.2007 року,

Outcome: approved