Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про обов`язки щодо третьої особи, в якому просив: зобов`язати обдарованого [PERSON] по Договору дарування від 29.08.2017 виконати обов`язок щодо [PERSON] , як третьої особи, встановлений попереднім базовим договором дарування від 27.05.1994, для його співвласників. В обґрунтування позову зазначив, що (далі по тексту дослівно зі збереженням пунктуації) «На підставі Договора дарування від 27.05.1994р. (додаток 1) [PERSON] і мені [PERSON] на праві спільної часткової власності належить частина садиби по [ADDRESS] . Тому взаємні обовязки, а також на користь членів сім`ї і третіх осіб при зміні правовідносин переходять іншим особам разом з власністю співвласників в обов`язковому порядку (ст. 358 ЦКУ). Але [PERSON] передала по Договору дарування від 29.08.2017р. земельну ділянку [PERSON] і не зазначила жодної дії щодо [PERSON] як третьої особи і порушила ст.725 ЦКУ, а на мої звернення про зміну або доповнення договору не відповідає. Обдарований [PERSON] визначає себе незалежним землевласником і вільним від виконання обовязку на користь третьої особи, що дає мені право вимоги і звернення до суду». Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 17.06.2022 подав до суду заяву, в якій просив суд подальший розгляд справи проводити за його відсутності - заочно, у письмовому провадженні на підставі ст. 211, ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подав. За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач [PERSON] у позовній заяві посилається на те, що « [PERSON] передала по Договору дарування від 29.08.2017р. земельну ділянку [PERSON] і не зазначила жодної дії щодо [PERSON] як третьої особи і порушила ст. 725 ЦКУ, а на мої звернення про зміну або доповнення договору не відповідає. Обдарований [PERSON] визначає себе незалежним землевласником і вільним від виконання обов`язку на користь третьої особи». Проте позивачем до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин. До позовної заяви позивачем додана лише копія Договору дарування від 27.05.1994, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар кожен у рівних долях належну [PERSON] 1/3 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Враховуючи те, що позивач, вільний у способі доказування своїх позовних вимог та наданні доказів, таким правом скористався, при цьому не надав суду достатніх та належних доказів, які б підтверджували обставини, викладені в позовній заяві, суд позбавлений можливості оцінити доводи позивача і таким чином доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed