Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

\~ [PERSON] ,\~звернулася до\~Дунаєвецького районного\~суду Хмельницької\~області з\~позовом,\~в якому\~просила визнатиспадковою 1/3 частину житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] та визнати право власності на 1/3 частину вказаного будинку за нею в порядку спадкування після смерті [INFO] матері [PERSON] та на 1/3 частину вказаного будинку як учасника спільної сумісної власності. Припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] співвласників [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . \~В обґрунтування\~позовних \~вимог посилається\~на те,\~що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне її майно. Спадщину прийняла у встановленому законом порядку, інших спадкоємців немає, частину спадкового майна оформила, отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) та майновий пай, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , нотаріусом було відмовлено у зв`язку з тим, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння в с.Тернова Дунаєвецького району Хмельницької області видано виконавчим комітетом Дунаєвецької районної ради народних депутатів 24 вересня 1989 року як голові колгоспного двору [PERSON] . Нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину, так як не виділена частка спадкодавця у колгоспному дворі та правовстановлюючий документ не скріплений печаткою та підписом органу, що його видав. Також зазначає, що співвласниками вищевказаного будинку, на праві спільної є, крім померлої, позивачка та її син відповідач по справі [PERSON] по 1/3 як члени колгоспного двору. Просить також припинити частку відповідача у спільній сумісній власності, вважає, таке припинення не завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки готова виплатити вартість майна у грошовому еквіваленті в сумі 20385 гривень, вважає за можливе визнати за не право власності на будинок в цілому. Згідно з ухвалою судді від 05 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, від представника позивача адвоката Алексєєвої М.А. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої з позовом згідний, розгляд справи просив провести за його відсутності та заяву, в якій зазначив, що йому відшкодовано у повному обсязі вартість належної йому частки у будинку, претензій не має. Представник відповідача Новодунаєвецької селищної раду в судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої визнав позовні вимоги, розгляд справи просив провести за відсутності представника відповідача. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що поданий позов слід задовольнити з огляду на наступне. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] є її дочкою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: земельна частка (пай), майновий пай. Позивачка [PERSON] спадщину прийняла у встановленому законом порядку, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, інших спадкоємців немає, та отримала свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, що підтверджується матеріали спадкової справи №150-2004, заведеної до майна померлої [PERSON] . Також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилось і інше спадкове майно у вигляді 1/3 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , що підвердждується свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 24.09.1989 року, виданим [PERSON] як голові колгоспного двору та випискою з погосподарської книги (колгоспного двору) станом на 15.0.1991 року, з якої вбачається, що членами колгоспного двору, які набули право власності на майно, крім голови, є [PERSON] (дочка) та [PERSON] (онук). Згідно довідки Комунального підприємства Дунаєвецької районної ради "Інвентарбюро" від 01 грудня 2021 року №864 підтверджується, що домоволодіння в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 24.09.1989 року виданого виконачим комітетом Дунаєвецької районної ради. Таким чином, позивачка [PERSON] є спадкоємицею на 1/3 частину вказаного домоволодіння, як дочка померлої, однак постановою державного нотаріуса від 04.02.2022 року №19/02-31 відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки будинок перебуває у спільній сумісній власності всіх членів колгоспного двору, частка не виділена, правовстановлюючий документ не скріплено печаткою та підписом уповноваженого органу. Крім того, позивачка та відповідач [PERSON] , який є сином позивачки, є співвласниками по 1/3 частині на праві спільної сумісної власності будинку в [ADDRESS] як члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року. При цьому [PERSON] просить визнати за нею право власності на будинок в цілому, оскільки має можливість відшкодувати [PERSON] вартість належної йому частини майна, чим не порушить його інтереси як власника. Згідно розписки, поданої відповідачем [PERSON] від 02.09.2022 він отримав у позивачки 20385 гривень як компенсацію частки у спільному майні будинку в [ADDRESS] , претензій до позивачки немає. Вирішуючи заявлені позовні вимоги, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 120 ЦК УРСР 1963 року\~майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до\~ст. 121 ЦК УРСР 1963 року\~володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Згідно ч. 2\~ст. 123 ЦК УРСР 1963 року\~розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до підпунктів "а", "б" пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, згідно діючого на той час законодавства, всі члени вказаного вище колгоспного двору мали право на спільну власність у колгоспному дворі, а саме кожному по 1/3 частині зазначеного нерухомого майна. Відповідно до ст.563 ЦК 1963 року у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин, надано роз`яснення, що правила\~статті 563 ЦК УРСР\~про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, на житловий будинок, стало те, що виділ частки спадкодавця в майні колгоспного двору не проведений. На день\~смерті матері\~позивачки [PERSON] [INFO] колгоспні двори вже не існували та майно спадкувалось за загальними нормами Цивільного кодексу. Таким чином, позивачка як єдина спадкоємиця [PERSON] має право на спадкування частки у колгоспному дворі померлої матері 1/3, тому її загальна частка в будинку становить 2/3, а частка відповідача по справі [PERSON] 1/3. Статтею 41 Конституції України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співучасників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови поперднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивачкою виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , житлова площа будинку становить 52.7 кв.м., загальна площа будинку -58,3 кв.м.. Згідно висновку про вартість майна ПП Брокерський торгивий дім "Поділля", вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] становить 61157 грн., то 1/3 його частина -20385 грн. Згідно розписки від 01 вересня 2022 року [PERSON] отримав від [PERSON] 20385 грн. як компенсацію його частки у спільному майні - житловму будинку [ADDRESS] , претензій до позивачки не має. Відповідно до п.9 \~ст.\~27\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав та\~їх обтяжень» документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, є рішення суду щодо права власності на нерухоме майно. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідноіз\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Підсумовуючи усе вищезазначене, приймаючи до уваги, що позивачка є особою, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері, до складу якої входило спірне майно, та відшкодувала у повному обсязі у грошовому еквівалені вартість частки, що належить відповідачу, який претензій не має, а тому його права як власаника не порушуються, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує підстави виникнення спору і те, що позивачка не просить стягнути судові витрати з відповідачів, та у відповідності до положень ч.9 ст. 141 ЦПК України покладає їх на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved