Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

04.11.2021 року представник Львівського міського\~комунального підприємства\~«Львівтеплоенерго»місце знаходження: 49040, м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, який діє на підставі довіреності від 09.04.2019 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії. Зазначає, що з 01.07.2014р. між сторонами вважається укладеним договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води. Квартира Відповідачів відключена від централізованого опалення, однак в будинку здійснюється опалення місць загального користування, якими в тому числі користуються відповідачі, а відтак останні зобов`язані оплачувати вказану послугу. Між тим, у зв`язку із неналежним проведенням оплати за період з 01.01.2016 року по 30.09.2021 року у відповідачів утворилась заборгованість з оплати послуг централізованого опалення місць загального користування в розмірі 4 419,79 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Крім того, вважає, що відповідачі зобов`язані сплатити позивачу 3% від простроченої суми, тобто 420,3 грн., та інфляційні втрати в розмірі 1262,61грн. Ухвалою суду від 23.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, в яких позовні вимоги повністю заперечив. Свою позицію мотивує тим, що з 2006 року квартира [ADDRESS] відключена від центрального опалення та квартира обладнана індивідуальним газовим котлом. Даного факту сам позивач не заперечує, отже відповідачі не є споживачами послуг з центрального опалення. Між сторонами не укладався жоден договір про надання послуг центрального опалення, натомість типовий договір приєднання, який долучений до позовної заяви, ЛМКП «Львівтеплоенерго» відповідачам навіть не надсилався. При цьому, в 2016 року мешканці будинку [ADDRESS] звертались до ЛМКП «Львівтеплоенерго» зі скаргою про те, що опалення місць загального користування фактично не відбувалось. Адже, проектом вказаного будинку не передбачено встановлення опалювальних приладів у місцях загального користування. У вестибюлі будинку є лише дві батареї, які від`єднані від загальної теплової мережі будинку і частково демонтовані. На сходових клітках будинку підтримання температури відбувається за рахунок теплопередачі від житлових приміщень, заходи з утеплення місць загального користування будинку позивачем не здійснювались. У таких випадках плата за опалення місць загального користування окремо не встановлюється. Окрім того, відповідач просить застосувати сплив трирічного строку позовної давності звернення до суду, що є підставою для відмови у позові. Адже позивач звернувся до суду 04.11.2021 року з позовною заявою про стягнення заборгованості поза межами строків позовної давності, про стягнення боргу за період з 01.01.2016 року по 01.01.2018 року. 18.01.2022 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» подало додаткові пояснення, в яких підтримало первісно заявлені вимоги та просить позов задовольнити. Додатково зазначає, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії . оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку. Відповідач [PERSON] та представник відповідача адвокат Миська Т.Г. в судовому засіданні позов заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст.\~76\~ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Як на підставу своїх вимог, позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» посилається на те, що з 01.07.2014 року надає послуги з теплопостачання по будинку [ADDRESS] . Позивач визнає той факт, що з 2006 року квартира [ADDRESS] відключена від центрального опалення, яке наявне в даному панельному будинку, однак в будинку здійснюється опалення місць загального користування, якими в тому числі користуються відповідачі, а відтак зобов`язані оплачувати вказану послугу. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як вбачається, існує спір лише щодо оплати послуг за опалення відповідачами місць загального користування будинку. Згідно наданого позивачем розрахунку, за період з 01.01.2016 року по 30.09.2021 року, у відповідачів наявна заборгованість з оплати послуг централізованого опалення місць загального користування в розмірі 4\~419,79 грн. Як зазначає позивач, 3 01.07.2014 року між сторонами вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ч. 6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договір приєднання. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суду не надано доказів, що між сторонами укладався договір про надання послуг з центрального опалення, як і доказів, що договір приєднання, який долучений до позовної заяви, надсилався ЛМКП «Львівтеплоенерго» на адресу позивачів. А згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі заяви-скарги, 20.02.2016 року мешканці будинку [ADDRESS] направляли директору ЛМКП «Львівтеплоенерго» претензію про те, що в лютому 2016 року мешканці даного будинку отримали квитанції до оплати послуг від ЛМКП «Львівтеплоенерго» за січень 2016 р. за послуги теплопостачання з включеною додатковою послугою «Опалення місць загального користування», яка фактично надана не була. У заяві зазначено, що проектом будинку [ADDRESS] не передбачено встановлення опалювальних приладів у місцях загального користування, у вестибюлі будинку є дві секції батареї, які від`єднані від загальної теплової мережі будинку і частково демонтовані. Згідно роз`яснення Міністерства Регіонального Розвитку, Будівництва та Житлово-Комунального Господарства України щодо розрахунку вартості оплати опалення місць загального користування № 8/20-357-14 від 24.04.2014 року, у будинках, де проектом не передбачено встановлення опалювальних приладів на сходових клітинах та у житлових будинках, уведених за нестандартними проектами, підтримання температури вище 0° С у місцях загального користування відбувається за рахунок теплопередачі крізь огороджувальні конструкції житлових приміщень. У таких випадках плата за опалення місць загального користування окремо не встановлюється. Також судом під час розгляду справи встановлено, що в будинку [ADDRESS] є 40 квартир, і встановлений загальнобудинковий тепловий лічильник. При цьому, в 4 квартирах будинку встановлено індивідуальне опалення, 15 квартир обладнанні індивідуальними тепловими лічильниками. Незважаючи на це, усім мешканцям будинку нараховують умовно-постійну складову тарифу, в сумі: 2-х кв. - 63,55 грн; 3-х. кв. - 86,99 грн. Таке нарахування відбувається протягом усього року, а не лише в опалюваний сезон. Окрім цього, оплата за місця загального користування нарахована за тарифом 4,90 грн/м2 , в той час як оплата за умовно-постійну складову тарифу - 1,32 грн/м2. Таким чином, сума в 4,90 грн/м2 за місця загального користування, прив`язана до площі квартир мешканців, яка фактично оплачується за умовнно-змінною складовою тарифу (поквартирне опалення). Крім того, згідно листа №8/10-507-16 від 07.04.2016 року директора Департаменту економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, у відповідь на звернення мешканців будинку повідомлено, що відповідно до вимог «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач сплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі не здійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Посилаючись на вказану інформацію, мешканцями будинку [ADDRESS] , направлено директору ЛМКП «Львівтеплоенерго» заяву від 28.04.2016 року із вимогою скасувати оплату за послуги опалення місць загального користування та здійснити перерахунок, оскільки місця загального користування в будинку не опалюються та не є утепленими. Вказане звернення, згідно листа ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 18.05.2016 року передано на розгляд у відділ обліку та збуту теплової енергії. Так, листом №2508/К-328 від 27.10.2016 року ЛКП «Збоїща-408» повідомило мешканців будинку [ADDRESS] , що в такому сходова клітка не опалюється. Позивач здійснює нарахування плати за опалення місць загального користування у вказаному будинку. Окрім того, позивач посилається на п. 28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630, відповідно до якого: «споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово- комунального господарства». ЛМКП «Львівтеплоенерго» у своїх вимогах не вказує, яку саме методику, за якою формулою застосовано та звідки саме такі цифри вказані у відомості про нарахування та оплату послуг за центральне опалення, яка долучена до позову. У позовній заяві Позивач навіть не уточнив, що заборгованість стягується саме за опалення місць загального користування, а не за опалення в квартирі. Суду не надано методика нарахувань вказаних відомостях, тому на думку суду такий розрахунок не може бути взятий до відома та є не належним та допустимим доказом у справі. При цьому, згідно п. 12 вищевказаних Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів, споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. А факт того, що будинок є панельним і не утепленим підтверджується довідкою №1 виданою ТОВ «Управляюча компанія «Збоїща». Особа не може бути змушена до оплати послуг, які вона фактично не отримувала та без наявності між сторонами договірних стосунків. Неправомірність відключення відповідачами їх квартири від мережі централізованого теплопостачання, предметом розгляду не було. Відтак, при безпідставності вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, безпідставними є і вимоги про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке не виникало. Зважаючи на те, що суду не представлено жодних доказів на підтвердження того, що місця загального користування будинку [ADDRESS] опалюються, що здійснювалися заходи з утеплення місць загального користування будинку, відсутні підстави і для задоволення позову. Представлені позивачем розрахунки суми заборгованості не є беззаперечним доказом заборгованості відповідачів. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтовані. Відповідно до положень статті 263\~ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст.\~263\~ЦПК\~України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, а відповідачем у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях обґрунтування позовних вимог не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed