Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк » звернувся до суду із позовом до\~ [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 20069 гривень 59 копійок. В підтвердження своїх вимог посилається на те, [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, підписавши заяву б/н від 28.11.2011 року, згідно якої йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався. Оскільки відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, то виникла заборгованість в сумі 20069 гривень 59 копійок , з яких: 18776,73 гривні\~заборгованість за тілом кредиту; 1292,86 гривень - заборгованість за відсотками. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином і в передбаченому законом порядку. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку , що позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, що 28 листопада 2011 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якої АТ КБ «ПриватБанк» надав йому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано копію анкети-заяви [PERSON] від 28 листопада 2011 року, відповідно до якої відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ « ПриватБанк». Відповідно до змісту анкети-заяви споживач погодився з тим, що зазначена заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості станом на 16 лютого 2022 року заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 28 листопада 2011 року становить в сумі 20069 гривень 59 копійок з яких: 18776,73гривні \~заборгованість за тілом кредиту; 1292,86 гривень - заборгованість за відсотками. Як видно з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідача розмір кредитного ліміту Банком змінювався неодноразово. Звертаючись до суду з позовом, банк зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил, яка підписана сторонами, а також Умов та Правил, які погоджені з відповідачем, між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Як видно з анкети-заяви №б/н від 28.11.2011, крім паспортних даних відповідача, також зазначена валюта: гривня; сума кредитного ліміту: 250,00 грн.; базова процентна ставка за кредитом в розмірі 3 % на місяць; номер кредитної картки . Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за простроченими відсотками, відповідно до розрахунку заборгованості. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили базову процентну ставку за кредитом в розмірі 3 % на місяць із розрахунку 360 днів в році, строк дії кредитного ліміту, який відповідає дії карти. З матеріалів справи видно, що термін дії картки, яка перевипускалася, що підтверджується матеріалами справи,\~12/2023\~року. Відтак, у межах строку кредитування (дії кредитної карти) відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Згідно ч. ч. 1, 5, 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судовий збір суд стягує з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України . Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved