Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості та пені по аліментах, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 01.06.2004 Вінницьким районним судом Вінницької області було постановлено рішення про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дітей в розмірі1/3 частки зі всіх видів його заробітку до повноліття дітей. 01.06.2004 Вінницьким районним судом Вінницької області видано виконавчий лист. 19.05.2020 державним виконавцем Немирівського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції м. Хмельницький винесено постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 44630,23 грн. на користь стягувача, у зв`язку з заборгованістю по аліментах понад три роки. 06.08.2020 Немирівським РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції м. Хмельницький було складено протокол № 71 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП, у зв`язку із несплатю позивачем аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчогодокументу до примусового виконання в сумі 98310,45 грн. (борг станом на 06.08.2020 року). Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП№61450989, заборгованість за 2017 рік складає 15046,95 грн. Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 61450989, розмір заборгованості за 2018 рік складає 42318,90 грн. Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 61450989, розмір заборгованості за 2019 рік складає 77032,83 грн. Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 61450989, розмір заборгованості за 2020 рік складає 89191,47 грн. Загальна сума заборгованості по розрахунках 15046,95 грн.+42318,90 грн.+77032,83 грн.+89191,47 грн.=210041,15 грн. Позивач являється інвалідом III групи загального захворювання і здійснює догляд за матір`ю, [PERSON] , [INFO] , інвалідом І групи загального захворювання, пенсіонеркою, дитиною війни. Також, позивач проживає в [ADDRESS] , разом з ним проживають та зареєстровані: мати [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Позивач перебував на обліку УПСЗН і отримував компенсацію, як особа, яка здійснює догляд за інвалідом І групи [PERSON] з 01.10.2012 по даний час. Згідно рішення районної лікарняно-консультаційної комісії Немирівської ЦРЛ, [PERSON] має діагноз: двобічний коксартроз з вираженим больовим синдромом ПФС III ст. та потребує постійного стороннього догляду. Згідно довідки до акту огляду МСЕК № 201902 від 30.05.2007 року, [PERSON] є інвалідом першої групи та потребує постійної сторонньої допомоги. Згідно довідки Немирівського відділу обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФУ (Немирівський район) і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої складає січень 2020 - 1638 грн., лютий 2020 - 1638 грн., березень 2020 - 1638 грн., квітень 2020 -1638 грн., травень 2020 - 1638 грн., червень 2020 - 1638 грн., липень 2020 - 1721 грн., серпень 2020 - 1721 грн.; всього ним отримано з січня по серпень 2020 пенсію в розмірі 13252 грн. Враховуючи, що розмір пенсії по інвалідності на даний час складає 1721 грн. в місяць, позивач являється інвалідом III групи, не працює, інших доходів не має, також здійснює догляд за матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка являється інвалідом І групи, тому позбавлений можливості працювати та заробляти грошові кошти, що призвело до виникнення заборгованості через тяжке матеріальне навантаження; пенсія - це основне джерело мого доходу. З відповідачем позивач припинив спільне проживання, в її користуванні залишився спільний житловий будинок, який вони побудували за спільні кошти. На думку позивача, наведені обставини мають істотне значення та є достатніми для того, щоб суд звільнив його від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 210041,15 грн., за період з січня 2017 по липень 2020. За наведених обставин, позивач звертається до суду з позовом, в якому просить звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів за період з січня 2017 по липень 2020 у розмірі 210041,15 грн., які стягнуті рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01.06.2004 у справі № 2-537/04 та стягнути з відповідача на понесені судові витрати. Відповідачем [PERSON] надано суду відзив на позовну заяву [PERSON] , у якому зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки факти, викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства Україниз огляду на наступне. Так, Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Однак, всупереч вимогам Закону, позивач з 2004 року фактично не приймав участь у вихованні, утриманні та додаткових витратах на дітей. На даний час позиція його не змінилась та він ухиляється від свого батьківського обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.190 СК України - той із батьків, з ким проживає дитина, і той з батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).Такий договір нотаріально посвідчується і підлягає державній реєстрації. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. Дозвіл органу опіки і піклування не отримувався, а договір про припинення права на аліменти для дитини, у зв`язку з передачею права власності ніколи не укладався. Житловий будинок, зазначений у позовній заяві позивачем, згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 1 березня 2005 року належить матері відповідача, [PERSON] , а права власності на нього [PERSON] набула після розлучення позивача з відповідачем. Ніяких речових прав ні вона, ні її колишній чоловік [PERSON] на будинок не мають. Позивач за час спільного подружнього життя був офіційно працевлаштований лише два місяці. З того часу, на скільки їй відомо, він офіційно ніде не працював та не працює. В той же час, прибуток йому приносить особисте фермерське господарство, а саме: вигодівля та розведення свиней, а тому твердження позивача, що пенсія - це єдине джерело його доходів не відповідає дійсності. В той же час, важке матеріальне навантаження та догляд за матір`ю інвалідом не є підставою для усунення від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дітей. Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду роз`яснив, що батько не може бути звільнений від сплати аліментів на тій підставі, що він не працює і на його утриманні знаходиться непрацездатна мати. Вказані факти також не є достатньою підставою для зменшення присудженого нижчими судами розміру аліментів. Відповідна постанова у справі № 234/6207/17 (№ 61-7802св18) була ухвалена 15 травня 2018 року. Під час ознайомлення з матеріалами позовної заяви встановлено, що позивачем невірно здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, що призвело до неправильного визначення ціни позову та в подальшому сплати судового збору. Так, згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Хоменко І.В. ВП № 61450989, розмір заборгованості за 2017 рік складає - 15 046, 95 грн., за 2018 рік - 27 271,95 грн., за 2019 рік - 34 713,93 грн., за 2020 рік - 21 277,62 гривень. Загальна сума заборгованості зі сплати аліментів складає 15 046, 95 + 27 271,95 + - 34 713,93 + 21 277,62 = 98 310,45 гривень. Позивачем у позовній заяві зазначено оплату правничої допомоги в орієнтовному розмірі 5 000 гривень, що не підтверджуються доказами. В свою чергу позивачем надано відповідь на відзив, в якому він просить не приймати до уваги відзив відповідача, оскільки він не обґрунтований, порушує його права як позивача, а також суперечить його інтересам, так як у відзиві відповідачкою зазначено, що прибуток крім пенсії, йому приносить особисте фермерське господарство, а саме: відгодівля та розведення свиней. Однак, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки згідно довідки виконкому Ковалівської сільської ради від 19.10.2020 № 1-69 він проживає за адресою: [ADDRESS] з 17.11.2008 разом з мамою, інвалідом І-ї групи [PERSON] . За період з 2008 по 2020 р.р. за [PERSON] не оформлялися і не рахуються ні земельна ділянка під фермерське господарство, ні фермерське господарство. Біля житлового будинку господарські будівлі для розведення та утримання свиней відсутні. Щодо загальної суми заборгованості зі сплати аліментів відповідачкою у відзиві зазначено 98310,45 грн. Однак, згідно копії розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по виконавчих провадженнях загальний розмір заборгованості за 2017-2020 р.р., складає 210041,15 грн., що відображено у позовній заяві. В судове засідання 16.09.2022 позивач [PERSON] та його представник - адвокат Примакова В.В. не з`явилися, надали суду заяви, в яких просять справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Будучи присутніми в судовому засіданні 07.02.2022 позивач та його представник позовні вимоги підтримали, змін та уточнень не мали. Відповідач [PERSON] в судове засідання 16.09.2022 не з`явилася по невідомими суду причинам, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить власноруч написана розписка про явку в судове засідання. Будучи присутньою в судовому засіданні 07.02.2022 відповідач позовні вимоги не визнала. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» зазначив, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Оскільки будучи належним чином повідомленою про явку в судове засідання, достовірно знаючи про наявність судового спору відповідач в судове засідання не з`явилася, враховуючи положення ст. 223 ЦПК України та практику ЄСПЛ, суд ухвалює рішення у відсутність відповідача. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01.06.2004 з позивача на користь відповідача на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі1/3 частки зі всіх видів його заробітку до повноліття дітей. 10.02.2020 Вінницьким районним судом Вінницької області видано виконавчий лист (а.с. 12). 04.03.2020, на виконання вказаного рішення суду, головним державним виконавцем Немирівського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції м. Хмельницький було відкрито виконавче провадження (а.с. 13). 19.05.2020 державним виконавцем Немирівського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції м. Хмельницький винесено постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 44630,23 грн. на користь стягувача, у зв`язку з заборгованістю по аліментах понад три роки (а.с. 19). 06.08.2020 Немирівським РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції м. Хмельницький було складено протокол № 71 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП, у зв`язку із несплатою позивачем аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчогодокументу до примусового виконання в сумі 98310,45 грн. (борг станом на 06.08.2020 року) (а.с. 20). Згідно копії розрахунків заборгованості зі сплати аліментів ВП№61450989, заборгованість за 2017 рік складає 15046,95 грн., ВП № 61450989, розмір заборгованості за 2018 рік складає 42318,90 грн., ВП № 61450989, розмір заборгованості за 2019 рік складає 77032,83 грн., ВП № 61450989, розмір заборгованості за 2020 рік складає 89191,47 грн. Загальна сума заборгованості по розрахунках 15046,95 грн.+42318,90 грн.+77032,83 грн.+89191,47 грн.=210041,15 грн. (а.с. (а.с. 14 - 18). Позивач являється інвалідом III групи загального захворювання і здійснює догляд за матір`ю, [PERSON] , [INFO] , інвалідом І групи загального захворювання, пенсіонеркою, дитиною війни; проживає в [ADDRESS] , разом з ним проживають та зареєстровані: мати [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] ;перебував на обліку УПСЗН і отримував компенсацію, як особа, яка здійснює догляд за інвалідом І групи [PERSON] з 01.10.2012 по даний час (а.с. 6 - 8). Згідно рішення районної лікарняно-консультаційної комісії Немирівської ЦРЛ, [PERSON] має діагноз: двобічний коксартроз з вираженим больовим синдромом ПФС III ст. та потребує постійного стороннього догляду (а.с. 10). Згідно довідки до акту огляду МСЕК № 201902 від 30.05.2007 року, [PERSON] є інвалідом першої групи та потребує постійної сторонньої допомоги (а.с. 9). Згідно довідки Немирівського відділу обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФУ (Немирівський район) і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої складає січень 2020 - 1638 грн., лютий 2020 - 1638 грн., березень 2020 - 1638 грн., квітень 2020 -1638 грн., травень 2020 - 1638 грн., червень 2020 - 1638 грн., липень 2020 - 1721 грн., серпень 2020 - 1721 грн.; всього ним отримано з січня по серпень 2020 пенсію в розмірі 13252 грн. (а.с. 21 - 22). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН20 листопада 1959 року як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від26 квітня 2001 року(з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (ч.3 ст.181 СК України). Правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. Отже, з аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим із батьків. Згідно з ч.2 ст.188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. За правилами ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Що стосується звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів за період з січня 2017 по липень 2020 у розмірі 210041,15 грн.,то посилання сторони позивача на підстави його звільнення від заборгованості по сплаті аліментів, передбачені ст.197 ч. 2 Сімейного Кодексу, а саме: про можливість суду за позовом платника аліментів повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, підтверджене належними доказами існування таких обставин, з огляду на що позовні вимоги слід задовилити, звільнивши його від сплати заборгованості по сплаті аліментів за період з січня 2017 по липень 2020. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено 980 грн. 20 коп. судового збору (а.с. 1). Таким чином, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 980 грн. 20 коп. судового збору. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Доказів про понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду не надано, з огляду на що в цій частині позову слід відмовити.

Outcome: approved