Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до голови Зміївського РО УТМР Дремлюги В. С. з наступними вимогами: визнати Наказ № 16 від 13.08.2021 про застосування дисциплінарного стягнення у виді догани до нього, неправомірним та скасувати його, стягнути на його користь з відповідача судові витрати у розмірі 908 грн 00 коп. На обґрунтування позовної заяви позивач [PERSON] зазначив, що 20.07.2016 згідно з Наказом № 14 від 20.07.2016 він був прийнятий на роботу до Зміївської РО УТМР на посаду єгеря, по сумісництву, з неповним робочим днем. Згодом 01.02.2021 був переведений на основне місце роботи з неповним робочим днем. В 1986 року він був обраний головою Соколівського ПМК. Згідно Наказу № 16 від 13.08.2021 на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення вимоги ст. ст. 12, 14, та 39 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", посадової інструкції єгеря Зміївського РО УТМР, що виражається в перевищені службових обов`язків та спричинило моральні та матеріальні збитки членам УТМР. Весь час він сумлінно та добропорядно виконував свою роботу і ніколи не порушував покладених на нього обов`язків, дотримувався інструкції та діяв згідно законодавства України, порушень трудової дисципліни не мав. Більш того, за сумлінну працю неодноразово був нагороджений Почесними грамотами та грошовими коштами. Інвалід другої групи. 08.08.2021 в обході № 4 приблизно о 14:00 годині біля с. Соколове він помітив на дорозі загального користування під мережею ЛЕП, приблизно 150 метрів від ставка, автомобіль "ДЕО" і двох чоловіків, які готувались до полювання. Підійшовши до них він привітався, показав їм жетон єгеря та посвідчення, але вони ніяк не відреагували. Лише за третім разом йому були надані документи. При перевірці відстрільних карток пернатої дичини він виявив, що картки оформлені на ім`я: [PERSON] та [PERSON] на полювання в с. Кравцов, що відноситься до Харківського району і вони не є членами УТМР Зміївського РО. Згідно Наказу № 14 в першу чергу мають видаватись мисливцям у закріплених угіддях за місцем мешкання. Отже він повідомив мисливцям про те, що вони намагаються розпочати полювання не за місцем, вказаним у відстрільних картках, порушують техніку безпеки, полюючи під мережею ЛЕП (Правила охорони електричних мереж від 04.03.1997 із змінами КМ № 161 від 22.03.2017), що категорично заборонено і може призвести до трагічних наслідків. Крім того, в останні дні літа діти відпочивають на ставку. Полювання в цьому місці може закінчиться нещасним випадком на полюванні, і він запропонував поважним мисливцями продовжити полювання за місцем, вказаним у відстрільних картках, а саме в с. Кравцове, що знаходиться за 15 км від місця їхнього перебування. Про свої дії він в присутності [PERSON] та [PERSON] у телефонному режимі доповів голові Зміївського РО УТМР [PERSON] . На продовження полювання в місці призначення за відстрільними картками мисливці [PERSON] , [PERSON] відмовились, адже вони розраховували на полювання де їм подобається, не враховуючи спроможність пропуску, незважаючи на дотримання техніки безпеки. В розмові вони повідомили, що голова Зміївського РО УТМР [PERSON] дозволив їм полювати в угіддях, де їм заманеться і, що вони не повинні надавати свої документи для здійснення перевірки. Добре обміркувавши, мисливці запропонували йому повернути відстрільні картки, якщо він поверне їм грошові кошти, сплачені ними в розмірі 1 200 грн 00 коп., з розрахунку по 600 грн 00 коп. за одну відстрільну картку, що він і зробив, претензій та зауважень з боку останніх йому повідомлено не було. В присутності старшого єгеря [PERSON] , єгерів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , він, в усній коректній формі пояснив голові Зміївського РО УТМР [PERSON] всі обставини справи, але це не було зафіксовано актом про надання пояснень. Більш того, він, як голова Соколівського ПМК запропонував [PERSON] , показати платіжні доручення про сплату, та книгу реєстрації відстрільних карток пернатої дичини виданих мисливцям: [PERSON] і [PERSON] , в чому йому було відмовлено. Також ним було зазначено, що згідно відстрільних карток, виданих [PERSON] , мисливцям неможливо виконати п. 36 (Наказу № 14) забезпечити виконання порядку обліку, видачі і повернення відстрільних карток, обліку добутої дичини, організації та проведення полювань, адже полювання мало місце в угіддях Зміївського УТМР, а оформлені в с. Кравцове, що відноситься до Харківського району і, тим самим, він не дотримується Наказу № 14, а саме: п.п. 13, 19, 20, 22, 28, 30, 32, 33 цього Наказу. Згідно Наказу № 16 від 13.08.2021, 08.08.2021 єгерем [PERSON] в обході № 4 біля с. Соколово були зупинені мисливці, члени УТМР - [PERSON] та [PERSON] , які готувались до полювання в обході № 4 Зміївської РО УТМР. При перевірці документів на право полювання виявилось, що вказані вище мисливці мали при собі всі необхідні документи та відстрільні карки на пернату дичину в угіддях Зміївського РО УТМР згідно ст. 14, 17 Закону України "Про мисливське господарство та полювання". Але це не відповідає дійсності, адже відстрільні картки були видані на полювання в с. Кравцове, що відноситься до Харківського району. Отже голова Зміївського РО УТМР [PERSON] не враховував його пояснення, обставини, його попередню роботу, ступінь тяжкості вчиненого, як того зобов`язує ст. 149 КЗпП України. Своїми діями голова Зміївського РО УТМР [PERSON] спотворив його пояснення та виклав їх у Наказі № 16 з грубими помилками, чим порушив вимоги ст. ст. 147-149 КЗпП України, правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення. Отже вважав, що голова Зміївського РО УТМР [PERSON] , зловживаючи своїм службовим станом, і старший єгер [PERSON] , єгері: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є його підлеглими і не можуть супротивитись його наказам, порушує його права. Він не завдавав матеріальних та моральних збитків мисливцям: [PERSON] та [PERSON] та вважав, що застосування до нього стягнення у виді догани є неправомірним та необґрунтованим. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.09.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 19.10.2021. 13.10.2021 відповідач Голова Зміївської РО УТМР [PERSON] подав заяву про виклик свідків. 18.10.2021 відповідач Голова Зміївської РО УТМР Дремлюга В. С. подав до суду відзив на позову заяву, в якому просив позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення повністю. У відзиві зазначив, що цивільний позов є протиправним, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 09.08.2021 до голови Зміївської районної організації УТМР Дремлюги В. С. звернулись мисливці-члени УТМР [PERSON] та [PERSON] із заявою про вчинення незаконних дій відносно них єгерем Зміївської районної організації УТМР [PERSON] . В заяві було зазначено, що єгер [PERSON] безпідставно вилучив у [PERSON] та [PERSON] відстрільні картки та поклав їх до свого транспортного засобу. На зауваження мисливців щодо незаконності таких дій [PERSON] заборонив подальше полювання в даній місцевості, пояснюючи, що це його власні угіддя і виключно він буде вирішувати кому тут полювати, а кому ні. Крім того, в заяві зазначено, що [PERSON] вдаючись до погроз, пояснив, якщо мисливці його не зрозуміють та не виконають його вимоги, він покличе інших місцевих мисливців, які відіб`ють у них будь яке бажання взагалі полювати. Після того, як мисливці [PERSON] та [PERSON] нагадали [PERSON] про те, що понесли витрати, пов`язані з придбанням відстрільних карток, пального, набоїв, продуктів харчування тощо, останній, напевно, довільно визначив розмір заподіяних їм збитків, видав по 600 грн кожному. При цьому єгерем [PERSON] не було встановлено жодних порушень правил полювання, інших встановлених чинним законодавством України вимог, та не було складено відповідних протоколів. Заявники просили в своєму зверненні вирішити питання щодо притягнення до юридичної відповідальності єгеря [PERSON] . Враховуючи викладене в зверненні [PERSON] та [PERSON] , Голова Зміївської районної організації УТМР Дремлюга В. С. 09.08.2021 дав доручення старшому єгерю [PERSON] , як безпосередньому керівнику [PERSON] , розібратись в даній конфліктній ситуації. 12.08.2021 Головою Зміївської РО УТМР [PERSON] було запропоновано єгерю [PERSON] написати письмову пояснювальну записку з приводу фактів, викладених в зверненні мисливців та доповідній старшого єгеря, але [PERSON] від письмових пояснень відмовився, мотивуючи своїм небажанням, про що був складений відповідний акт за підписами працівників організації. Після цього, Головою Зміївської РО УТМР [PERSON] було видано наказ № 16 від 13.08.2021 про дисциплінарне стягнення. 19.08.2021 на нараді з працівниками єгерської служби, в присутності [PERSON] , було зачитано даний Наказ та запропоновано [PERSON] його підписати. Але єгер [PERSON] відмовився підписати Наказ № 16 від 13.08.2021, тому копія Наказу була видана [PERSON] особисто на руки в присутності працівників єгерської служби, про що було складено відповідний акт від 19.08.2021. Під час подій, що стались та станом на теперішній час [PERSON] обіймає посаду єгеря Зміївської районної організації УТМР. Таким чином, єгер є посадовою особою користувача мисливських угідь, підпорядкований голові, має, зокрема, права визначені в ст. 39 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", ст. ст. 85, 255 КУпАП - штатних працівників органів мисливського господарства, ст. 34 Закону України "Про тваринний світ". Отже, в розумінні чинного законодавства України єгер [PERSON] є посадовою особою, та під час подій, що стались 08.08.2021 використовував своє службове становище. Твердження позивача про неврахування відповідачем ступеня тяжкості вчиненого проступку та форми вини єгеря [PERSON] є безпідставними, оскільки останній, будучи обізнаним про коло своїх посадових обов`язків, однозначно діяв умисно, а його дії можуть містити в собі склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України. Під час прийняття рішення також було враховано і заподіяну порушенням шкоду, і обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, про що свідчить застосування до єгеря [PERSON] найбільш м`якого дисциплінарного стягнення, передбаченого для даного випадку нормами чинного трудового законодавства. Зважаючи на вище викладене, єгер [PERSON] мав право вилучити документи, за умови виявлення порушень чинного законодавства України у мисливців [PERSON] та [PERSON] , але при цьому повинен був зафіксувати порушення в щорічній контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання та скласти відповідний адміністративний протокол по ст. 85 КУпАП або доставити правопорушників до органів внутрішніх справ, чи викликати патрульну поліцію, чого в даному випадку не відбулось. Тому, в Наказі № 16 від 13.08.2021 зазначено про неналежне виконання [PERSON] своїх трудових та службових обов`язків, завдань і функцій передбачених посадовою інструкцією (яка підписана [PERSON] ) та ст. ст. 14 і 39 Закону України "Про мисливське господарство та полювання". Відстрільна картка, яка видається користувачем мисливських угідь, є важливим особистим документом, за відсутності якої стосовно [PERSON] та [PERSON] , навіть за фактом перебування в мисливських угіддях, уповноваженні суб`єкти мали право скласти відповідний протокол та вилучити зброю, що і могло виникнути після незаконного вилучення єгерем [PERSON] відстрільних карток. Відстрільні картки видаються в угіддя, надані в користування Зміївській районній організації УТМР, про що свідчить титульний лист картки, а мисливець вже при індивідуальному полюванні особисто зазначає про конкретне місце полювання. Зі змісту позовної заяви вбачається, що мисливці [PERSON] та [PERSON] тільки готувались до полювання і ще не розпочали полювати, тому зрозуміло що могли записати у відстрільній картці нове місце полювання. До речі, позивачем стверджується, що с. Кравцове відноситься до Харківського району, що не відповідає дійсності. Село Кравцове входить до території Зміївської ОТГ, Чугуївського району (колишній Зміївський район, Бірківська сільська рада). Крім цього, єгеря [PERSON] не наділено правом примусово викупати будь-які, належні мисливцям документи. Вважав, що позивач до видання Наказу не надав належних доказів своєї невинуватості в події, яка сталась за його участі 08.08.2021, та не обґрунтував свої позовні вимоги. Більш того, єгер [PERSON] до теперішнього часу не повернув мисливцям [PERSON] та [PERSON] вилучені незаконно відстрільні картки, чим завдав матеріальної і моральної шкоди останнім, залишивши їх без полювання на весь мисливський сезон. За таких обставин, відповідач в даному випадку діяв у повній відповідності вимогам ст. ст. 147-149 КЗпП України, проти позову заперечував, позовні вимоги [PERSON] вважав протиправними, безпідставними, та таким, що не підтверджуються належними, допустимими, достовірним та достатніми доказами в розумінні статей 77-80 ЦПК України, і відповідно задоволенню не підлягають (а. с. 42-47). 19.10.2021 за клопотанням представника позивача [PERSON] та позивача [PERSON] відкладено судовий розгляд. 16.11.2021 за клопотанням представника позивача [PERSON] відкладено судовий розгляд. 07.12.2021 за клопотанням представника позивача [PERSON] в судовому засіданні оголошено перерву до 25.01.2022. 25.01.2022 у зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці судовий розгляд відкладено. 10.03.2022 судовий розгляд відкладено у зв`язку з відсутністю учасників справи, причини неявки яких суд вважає поважними у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, Закону України "Про правовий режим воєнного стану". 16.05.2022, 30.06.2022, 19.07.2022, 10.08.2022 за клопотанням представника позивача [PERSON] судовий розгляд відкладено. 19.09.2022 належним чином повідомлені позивач [PERSON] , представники позивача [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. В черговий раз представник позивача [PERSON] подав клопотання про відкладення судового засідання до березня 2023 року, мотивуючи тим, що він перебуває за межами України, представник позивача [PERSON] перебуває в м. Тернопіль, свідок [PERSON] перебуває в Німеччині, свідок [PERSON] перебуває за межами Харківської області. Водночас, у клопотанні відсутні відомості щодо неможливості прибути в судове засідання позивача [PERSON] особисто, а також участі представників позивача у судовому засіданні та допиту свідків в режимі відеоконференції. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) Враховуючи, що сторони виступили із вступним словом, наявні в матеріалах справи докази досліджені за участі учасників справи, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи через повторну неявку позивача та його представників. При цьому, з урахуванням стадії судового розгляду, відсутні підстави для залишення позову без розгляду через повторну неявку позивача та його представників, тому суд закінчив з`ясування обставин та перевірку їх доказами і вирішив позов по суті. Під час судового розгляду позивач [PERSON] , представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали заявлений позов з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позов не визнали з підстав, викладених у відзиві, просили відмовити у позові. Вислухавши учасників справи, дослідивши доводи заяв по суті справи, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Під час судового розгляду встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Зміївська районна організація УТМР діє відповідно до Статуту Громадської організації "Українське товариство мисливців і рибалок" (у новій редакції), затвердженого 26.05.2016, зареєстрованого за рішенням Головного територіального управління юстиції у м. Києві 12.07.2016 №872 (а. с. 71-102). За Інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Протоколу конференції Зміївської районної організації УТМР від 25.04.2015, Наказу № 7 по Зміївській районній організації УТМР від 25.04.2015, Витягу із списку підпорядкованих відокремлених підрозділів (місцевих осередків) УТМР, які діють із статусом юридичної особи (додаток до постанови Позачергового з`їзду делегатів УТМР 26.05.2016 № 1-2) вбачається, що з 25.04.2015 [PERSON] є головою Зміївського РО УТМР (а. с. 70, 162-164). Згідно трудової книжки Серія [NUMBER] , пенсійного посвідчення № [NUMBER] , Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААА № 711667, посвідчення № 0812, [PERSON] є пенсіонером за віком, інвалідом ІІ групи, причина інвалідності - загальне захворювання, 20.07.2016 був прийнятий на роботу до Зміївської РО УТМР на посаду єгеря по сумісництву з неповним робочим днем, 01.02.2021 переведений на основне місце роботи з неповним робочим днем (а. с. 13-15, 31). Відповідно до посадової інструкції, про ознайомлення з якою єгер [PERSON] поставив власноручний підпис 23.09.2020, він має право: приймати рішення в рамках своїх посадових обов`язків; відповідно до Закону України "Про мисливське господарство та полювання": має право під час проведення рейдів по охороні мисливських угідь, знаходитись з особистою або службовою зброєю; доставляти в органи внутрішніх справ, місцеві органи влади осіб, які порушують вимоги законодавства в галузі навколишнього природного середовища та охорони тваринного світу; перевіряти в юридичних та фізичних осіб документи на право полювання, та добування мисливських тварин, зупиняти транспортні (плавучі) засоби та проводити їх огляд та огляд речей, знарядь полювання, добутої продукції та інших предметів; вимагати від фізичних та юридичних осіб припинення дій, які приводять до загибелі тварин та порушення їх середовища помешкання; вилучати в осіб, які порушують правила полювання, знаряддя добування тварин, транспортні (плавучі) засоби, обладнання і предмети, що були знаряддям порушень, незаконно добутих тварин та іншу продукцію полювання, а також відповідні документи; складати протоколи про порушення правил полювання, інших встановлених цим Законом вимог (а. с. 48-49). З доповідної ст. єгеря Зміївської РО УТМР [PERSON] від 09.08.2021 вбачається, що 08.08.2021 в угіддях обходу № 4 Зміївської РО УТМР, єгерем [PERSON] були зупинені мисливці [PERSON] та [PERSON] , біля свого автомобіля, які готувалися до проведення полювання. При перевірці документів єгерем [PERSON] виявилося, що вказані вище мисливці мали необхідні документи на право полювання згідно чинного законодавства України. Але єгер [PERSON] відібрав у членів УТМР [PERSON] та [PERSON] відстрільні картки, видані Зміївською РО УТМР та видав мисливцям по 600 гривень і попередив, щоб вони більше не з`являлись в угіддях, чим порушив вимоги посадової інструкції та перевищив свої службові обов`язки. Просив вжити заходи дисциплінарного впливу до єгеря [PERSON] (а. с. 53, 136). 12.08.2021 головою Зміївської РО УТМР Дремлюгою В. С., ст. єгерем [PERSON] , бухгалтером [PERSON] складено акт про те, що єгер Зміївської РО УТМР [PERSON] відмовився написати пояснювальну записку. 08.08.2021 єгер [PERSON] в обході № 4 біля села Соколово у мисливців [PERSON] та [PERSON] , не зафіксувавши ніяких порушень з їхнього боку, відібрав відстрільні картки, не склавши ніяких протоколів, і видав їм по 600 грн, чим порушив посадову інструкцію, чинне законодавство України та перевищив свої службові повноваження. Про вказані порушення свідчать заяви членів УТМР [PERSON] та [PERSON] і доповідна ст. єгеря [PERSON] . По факту, вказаному вище порушенню, єгерю [PERSON] було запропоновано написати пояснювальну записку, в якій надати письмове пояснення. [PERSON] відмовився надати письмове пояснення, мотивуючи своїм небажанням (а. с. 51). Наказом голови Зміївської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок [PERSON] № 16 від 13.08.2021, за порушення вимоги ст. ст. 12, 14 та 39 Закону України "Про мисливське господарство та полювання", посадової інструкції єгеря Зміївської РО УТМР, що виражається в перевищенні службових обов`язків та спричинило моральні і матеріальні збитки членам УТМР, оголошено єгерю [PERSON] догану, зобов`язано єгеря [PERSON] в дводенний термін повернути мисливцям [PERSON] та [PERSON] незаконно вилучені відстрільні картки на пернату дичину, видані Зміївською РО УТМР в закріпленні угіддя, попереджено єгеря [PERSON] , що в подальшому при виявленні порушень з його боку, до нього будуть застосовані більш рішучі заходи дисциплінарного впливу, а саме звільнення з займаної посади (а. с. 12, 54). Згідно акта від 19.08.2021, складеного Комісією в складі: старшого єгеря [PERSON] , єгерів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , єгер [PERSON] був в усній формі ознайомлений з наказом № 16 по Зміївській РО УТМР від 13.08.2021 та відмовився його підписувати. Копія цього наказу була видана [PERSON] особисто на руки (а. с. 50, 55). При цьому, відомості, повідомлені учасниками справи щодо фактичних обставин, у зв`язку з якими до [PERSON] було застосоване дисциплінарне стягнення, в цілому збігаються. А спір стосується оцінки правомірності дій позивача та правомірності застосування відповідачем до позивача дисциплінарного стягнення за вказані дії. Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. За правилами частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Дисциплінарні стягнення, відповідно до статті 147-1 КЗпП України, застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність згідно із статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищими у порядку підлеглості щодо органів, зазначених у частині першій цієї статті. Згідно статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до положень статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Статтею 221 КЗпП України передбачено, що трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) місцевими загальними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і роботодавцем, застосовується незалежно від форми трудового договору. Установлений порядок розгляду трудових спорів не поширюється на спори про дострокове звільнення від виборної платної посади членів громадських та інших об`єднань громадян за рішенням органів, що їх обрали. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з вимогами ст.ст. 50, 51 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Як вбачається зі змісту зазначених статей, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Така правова позиція висловлена в постанові Великої палати Верховного суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України є застосованою у цій справі. Тобто, визначення кола відповідачів, предмета та підстав спору є диспозитивним правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який відповідно до визначеного у ст. 2 ЦПК України завдання цивільного судочинства щодо справедливого та ефективного розгляду справи виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. За змістом вказаних вище норм трудового законодавства, трудовий спір з приводу неправомірності дисциплінарного стягнення виникає між працівником і роботодавцем, а не органом чи посадовою особою яка, застосовує дисциплінарне стягнення. Отже, у даному випадку, оскільки голова Зміївської РО УТМР Дремлюга В. С. є посадовою особою, що застосував дисциплінарне стягнення, однак він не є стороною в трудовому договорі, оскільки не є роботодавцем в розумінні норм КЗпП України, тому є у цій справі неналежним відповідачем. За таких обставин, у задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed