Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

У квітні 2022 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 01.07.1984 року Майдан-Чернелівецькою сільською Радою Деражнянського району Хмельницької області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №7. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Подружнє життя у них з відповідачем не склалося, оскільки, як виявилося за час спільного проживання, у них були різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, тому позивач просив шлюб між ними розірвати. Ухвалою судді від 02.08.2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. У встановлений судом строк відповідач без поважних причин відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засіданні позивач не з`явився, натомість подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач в судове засіданні не з`явилася, натомість подала заяву про розгляд справи за її відсутності, визнаючи позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Згідно із ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України та п. 12\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21.12.2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України \~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 01.07.1984 року Майдан-Чернелівецькою сільською Радою Деражнянського району Хмельницької області, актовий запис №7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 01.07.1984 року. Від шлюбу у сторін дітей немає. В обґрунтування позову позивач стверджує, що подружнє життя у нього з відповідачем не склалося, у них різні погляди на життя, у зв`язку з чим вони з відповідачем фактично не підтримують відносин та не ведуть спільного господарства. Судом приймаються до уваги такі його доводи, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін. З огляду на наведене, з`ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. В силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 496,20 грн.. Зважаючи на положення ч.1 ст.142 ЦПК України, 50% сплаченого судового збору, що становить 496,20 грн. слід повернути позивачу з Державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved