Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

21.01.2022 року позивачка звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на земельну ділянку площею 2,83 га, яка розташована на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122080400:01:002:0340; та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько [PERSON] , за життя залишив заповіт, яким заповів їй земельну ділянку площею 2,83 га, яка розташована на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району. Позивач як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Ренійської державної нотаріальної контори від 10.06.2022 року [PERSON] було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. 02.08.2022 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічними позовними вимогами, якими просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.08.2022 року зустрічний позов прийнято до свого провадження та об`єднано в одне провадження із первісним позовом. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти задоволення зустрічного позову. Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутністю, наполягає на задоволенні зустрічних позовних вимог та не заперечує проти задоволення первісних позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить: - земельна ділянка площею 2,83 га, яка розташована на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122080400:01:002:0340 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА №093423, виданого 07.07.2005 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01.05.521.00093; - житловий будинок з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі запису погосподарської книги №16 (номер об`єкту обліку 1273) с. Багате, Ізмаїльського району, що підтверджено довідкою №1061, виданою 28.09.2021 року Саф`янівською сільською радою, Ізмаїльського району. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 05.05.2021 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить вищезазначене майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 05.08.2020 року секретарем Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Картелян Л.І., зареєстрованого в реєстрі за № 148, [PERSON] заповів належну йому на праві власності земельну ділянку площею 2,83 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69796570 від 18.08.2022 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 05.08.2020 року, зареєстрований за № 148, не змінювався та не скасовувався. До спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України, після смерті [PERSON] відноситься дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 10.11.1973 року Багатянською сільською радою, Ізмаїльського району. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] від обов`язкової частки у спадщині відмовилась на користь доньки [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] не охоплений заповітом, а отже право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 10.11.1973 року Багатянською сільською радою, Ізмаїльського району; -донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.10.1980 року Багатянською сільською радою, Ізмаїльського району та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 17.10.2004 року Багатянською сільською радою, Ізмаїльського району, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що згідно довідки Саф`янівської сільської ради № 1061 від 28.09.2021 року на день своєї смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , а разом з ним, з кола спадкоємців першої черги проживали дружина [PERSON] та донька [PERSON] , тобто вони вважаться такими, які фактично прийняли спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Ренійської державної нотаріальної контори від 10.06.2022 року [PERSON] було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє первісні та зустрічні позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved