Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

18.07.2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про захист прав споживача, розірвання угоди та відшкодування завданих збитків і моральної шкоди, в якому просить розірвати угоду на виготовлення та монтаж кухонного гарнітуру від 04.08.2020 у формі розписки від 04.08.2020 та додаткової угоди від 06.07.2021, стягнути з відповідача на її користь збитки, завдані невиконанням договору виготовлення кухонних меблів в розмірі 19150 грн., моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 04.08.2020 року між нею та відповідачем, який був працівником на меблевій фабриці, було укладено усну угоду на виготовлення та установку кухонного гарнітуру. На підставі зазначеної угоди відповідач отримав від позивача передплату 12600 грн. та відповідно про це зазначив у розписці, а також власноручно вказав, що із замовником позивачем узгоджено строк, ескіз кухні, колір і власноручно розписався. Надалі виконавець відповідач [PERSON] отримав 02.11.2020 від позивачки суму оплати за техніку (витяжку, варильну поверхню) у розмірі 4550 грн. та аванс 2000 грн., що зазначено в розписці. Починаючи з жовтня по листопад 2020 року відповідач проводив монтаж кухонного гарнітуру, проте у повній мірі його не виконав, та взагалі не почав монтаж його фасадної частини, мотивуючи це відсутністю матеріалів, що перешкоджає закінченню монтажних робіт. З грудня 2020 року по червень 2021 року відповідач взагалі не відповідав на телефонні дзвінки позивача. 06.07 2021 між позивачкою та відповідачем було укладено додаткову угоду по монтажу фасадної частини кухонного гарнітуру, згідно якої виконавець брав на себе зобов`язання виконати монтажні роботи кухонного гарнітуру до 15 вересня 2021 року, попередня вартість яких становить 4900 грн. Проте відповідача не прийняв заходів щодо закінчення монтажних робіт. Ухвалою суду від 10.08.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність представника, на задоволені позовних вимог наполягають.. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, судова кореспонденція, направлена за місцем проживання, повернулася до суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Крім того, задля забезпечення принципу диспозитивності, змагальності, відкритості інформації, щодо справи та належного повідомлення відповідача про дату, час, місце та порядок розгляду даної справи Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відтак, суд доходить висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, будь яких повідомлень про зміну адреси відповідача суду не подавав, а відтак, суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11, ч. 12\~ст. 128 ЦПК України\~вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. Враховуючи, що учасники справи та представник у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 04.08.2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений усний договір на виготовлення та установку кухонного гарнітуру. На підставі зазначеної договору відповідач отримав від позивача передплату 12600 грн., 02.11.2020 відповідач від позивачки суму оплати за техніку (витяжку, варильну поверхню) у розмірі 4550 грн. та аванс 2000 грн., що підтверджується копією розписки від 04.08.2020 (а.с. 5). 06.07.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду по монтажу фасадної частини кухонного гарнітуру, згідно якої сторони прийшли до взаємної згоди про вигляд виконуваних робіт і строки їх виконання, виконавець [PERSON] брав на себе зобов`язання виконати монтажні роботи кухонного гарнітуру до 15 вересня 2021 року, що підтверджується копією додаткової угоди від 06.07.2021 (а.с. 6) З дня укладення угоди та внесення попередньої оплати, і до теперішнього часу, монтажні роботи відповідачем не закінчено.. Всупереч вимогам угоди відповідач порушив строк виконання робіт, що змусило позивачку звернутися до суду за захистом своїх прав. Споживачем, права якого захищаються на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», є громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний та письмовій правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформлюється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завданні замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Статтею 530\~ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~4\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (далі - Закон) споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Статтею 846\~ЦК України визначено строки виконання роботи. Судом встановлено, що відповідачем не виконані монтажні роботи кухонного гарнітуру до 15 вересня 2021 року та на день розгляду справи. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно ч. 4 ст. 653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом, на виконання умов договору, позивач сплатила відповідачу передплату 12 600 грн., 02.11.2020 - суму оплати за техніку (витяжку, варильну поверхню) у розмірі 4550 грн. та аванс 2000 грн., що підтверджується копією розписки від 04.08.2020, у зв`язку з чим з просить стягнути з [PERSON] збитки, завдані невиконанням угоди про виготовлення та монтаж кухонних меблів, у розмірі 19 150,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення збитків, завданих невиконанням угоди про виготовлення та монтаж кухонних меблів, у розмірі 19150,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного. Питання відшкодування моральної шкоди регулюється спеціальним у виниклих правовідносинах Законом України «Про захист прав споживачів», а саме, статтями 4 та 22. У постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц зроблено висновок: «Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, зокрема у справі про порушення банком зобов`язання з повернення вкладу, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено». Статтею 23\~ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд, враховуючи конкретні обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині частково та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., яка була завдана позивачу неправомірним невиконанням відповідачем умов договору, внаслідок якого позивач зазнала незручностей та відчуття безпорадності. З урахуванням того, що позивач на підставі ч. 3 ст.\~22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Тому, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial