Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-23 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Потураєв С.В., звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 06 жовтня 2005 року між нею та ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» був укладений кредитний договір № 251 на суму 10000 доларів США на придбання квартири. На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 06 жовтня 2005 року був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Арєшиною О.М., зареєстрований в реєстрі за № 5280. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 листопада 2016 року у справі № 592/8459/15-ц стягнуто з неї на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 166 466 грн 61 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 137 809 грн 51 коп. (еквівалентно 5416,30 доларів США), заборгованості за відсотками в сумі 21023 грн 95 коп. (еквівалентно 826,30 доларів США) та пені в сумі 7633 грн 15 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 березня 2020 року у справі № 592/8459/15 у виконавчому листі замінено стягувача з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал». Вказує, що вона у повному обсязі виконала свої зобов`язання за виконавчим листом, що підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 24 травня 2021 року та копією постанови про зняття арешту з коштів від 24 травня 2021 року по виконавчому провадженню № 65234397, виданими приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. Зазначає, що її представник звернувся до відповідача з вимогою звернутися до державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Розсохи С.С. із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки за іпотечним договором від 06 жовтня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Арєшиною О.М., зареєстрований в реєстрі за № 5280 щодо об`єкту нерухомого майна: квартири за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 27,1 кв.м, загальною площею 46,5 кв.м. Однак, відповідач, як іпотекодержатель, жодних дій з припинення іпотеки не вчинив. Посилаючись на обставини того, що вказана бездіяльність відповідача порушує її право власності щодо вільного володіння та розпорядження своїм нерухомим майном, позивачка просить суд: 1) визнати припиненим іпотечний договір від 06 жовтня 2005 року, укладений між нею та ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», посвідчений 06 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Арєшиною О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 5280 щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 27,1 кв.м, загальною площею 46,5 кв.м; 2) визнати припиненою державну реєстрацію іпотеки щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 27,1 кв.м, загальною площею 46,5 кв.м у державному реєстрі іпотек, реєстраційний номер іпотеки 2487686, номер запису про іпотеку 34404223. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 листопада 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. У відзиві на позовну заяву відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] та зазначає, що обставина закінчення виконавчого провадження не позбавляє кредитора права на отримання гарантій належного виконання відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки з моменту набрання рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 листопада 2016 року у справі № 592/8459/15-ц законної сили (09 березня 2017 року) до моменту його фактичного виконання (24 травня 2021 року) минув період, за який кредитор має право нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних. Так, у період з 09 березня 2017 року по 24 травня 2021 року [PERSON] неправомірно користувалася чужими грошовими коштами. Інфляційні втрати кредитора та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і ці суми грошових коштів не були сплачені боржником на користь кредитора. Вказує, що боржник лише частково виконала свої зобов`язання, виконавши рішення суду, але до моменту виконання грошового зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних, тому підстави для припинення зобов`язання у зв`язку з належним виконанням відсутні, отже, іпотека є дійсною та не може бути припинена (т. 1, а.с. 99-103). 29 листопада 2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха Сергій Сергійович, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Арєшина Ольга Миколаївна, у якій позивач, зменшивши в подальшому позовні вимоги, просить стягнути зі [PERSON] на його користь грошову суму в розмірі 51520 грн 00 коп. за порушення грошового зобов`язання, яка складається з 38002 грн 00 коп. інфляційних втрат (збитків) та 13518 грн 00 коп. - 3 відсотків річних від простроченої суми (т. 1, а.с. 69-73, 170-173). Вимоги зустрічного позову мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 листопада 2016 року у справі № 592/8459/15-ц стягнуто зі [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 166466 грн 61 коп. Зазначене рішення суду набрало законної сили 09 березня 2017 року та було виконано відповідачем через 4 роки, тобто 24 травня 2021 року, а тому за весь цей період з урахуванням трирічного строку позовної давності кредитор має право отримати матеріальні втрати (збитки) від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові відповідно до ст. 625 ЦК України. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 грудня 2021 року прийнято до спільного розгляду зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха Сергій Сергійович, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Арєшина Ольга Миколаївна, про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми з первісним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха Сергій Сергійович, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Арєшина Ольга Миколаївна, про визнання припиненим договору іпотеки, визнання припиненою державної реєстрації договору іпотеки. 22 грудня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 30 грудня 2021 року у зв`язку з визнанням явки представника відповідача обов`язковою. У відзиві на зустрічну позовну заяву [PERSON] у задоволенні зустрічного позову просить відмовити з тих підстав, що з 31 березня 2015 року банк був у стані припинення, а з 21 листопада 2014 року по 19 березня 2015 року у банку була введена тимчасова адміністрація і банк не проводив жодних платежів, тому вона на законних підставах не сплачувала суму боргу, оскільки в рахунок цієї суми боргу вже було звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» не має законних підстав стягувати 3 % річних та втрати від інфляції, так як первісний кредитор в рахунок сплати суми боргу застосував судову процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. До того ж, вона ставить під сумнів, що договором № 212009 про відступлення прав вимоги від 28 листопада 2019 року передбачено перехід прав до нового кредитора на вимоги про 3 % річних від втрати від інфляції за несвоєчасне виконання рішення суду. Розрахунок позивача на грошове зобов`язання виконаний необґрунтовано та без врахування періодів, коли виконання рішення суду про стягнення саме грошових коштів було зупинене, а також без врахування періоду, коли діяло рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок грошового зобов`язання. Крім того, кредит був наданий в іноземній валюті, тому нарахування втрат від інфляції суперечить вимогам законодавства та правовій позиції Великої Палати Верховного Суду. Також відповідач за зустрічним позовом у відзиві на зустрічну позовну заяву просить застосувати строки позовної давності та з цих підстав відмовити в позові (т. 1, а.с. 126-135). 30 грудня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 08 лютого 2022 року за клопотанням представника відповідача. У поданих письмових поясненнях щодо відзиву на зустрічний позов ТОВ «Вердикт Капітал» зазначає, що має право на відшкодування 3 % річних та інфляційних втрат в порядку ст. 625 ЦК України в силу закону, а не договору № 21020209 про відступлення прав вимоги. До того ж, ТОВ «Вердикт Капітал» в заяві про зменшення позовних вимог було здійснено перерахунок сум, що стягуються в межах строків позовної давності (т. 1, а.с. 201-203). 08 лютого 2022 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 30 березня 2022 року за клопотанням представника позивача. Ураховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії в Україну, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п. 1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року № 5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року № 11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Призначено підготовче засідання на 01 липня 2022 року. Протокольною ухвалою суду від 01 липня 2022 року прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про зменшення позовних вимог. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 серпня 2022 року. 11 серпня 2022 року протокольною ухвалою суду в судовому засіданні оголошено перерву до 12 вересня 2022 року у зв`язку із закінченням процесуального часу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Потураєв С.В. первісний позов підтримав та просив його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал», а також треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С., приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Арєшина О.М. в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України їхня неявка не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 251, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у сумі 10000 доларів США строком до 06 жовтня 2025 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16 % річних. Кредит надано позичальнику на придбання квартири (т. 1, а.с. 10-14). Пунктом 7.5 кредитного договору передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання ними взятих на себе зобов`язань. Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 06 жовтня 2005 року між банком та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, предметом якого є двокімнатна квартира загальною площею 46,5 кв.м, житловою площею 27,1 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 20-25). Пунктом 9.3 іпотечного договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 листопада 2016 року у справі № 592/8459/15-ц стягнуто зі [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 166 466 грн 61 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 137 809 грн 51 коп. (еквівалентно 5416,30 доларів США), заборгованості за відсотками в сумі 21023 грн 95 коп. (еквівалентно 826,30 доларів США) та пені в сумі 7633 грн 15 коп. (т. 1, а.с. 33-39) На виконання вказаного рішення суду Ковпаківським районним судом м. Суми видано виконавчий лист № 592/8459/15-ц (т. 1, а.с. 40-41). Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 березня 2020 року у справі № 592/8459/15 замінено стягувача з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал» (т. 1, а.с. 42-45). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Ю.О. від 24 травня 2021 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 592/8459/15-ц, виданого 22 березня 2017 року Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з боржника [PERSON] грошових коштів на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у розмірі 166466 грн 61 коп. на підставі п. 9 ч. 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом (т. 1, а.с. 49-50). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. За приписами статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. За положеннями частини першої статті 593 ЦК України припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України), слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Таким чином, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором. Вказаний правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14. Саме таких висновків дійшов також і Верховний Суд у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 695/3790/15-ц, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Так, Верховний Суд у вказаній постанові вказав, що ефективним способом захисту порушених прав позивача було пред`явлення позову про визнання іпотеки такою, що припинена (оскільки щодо цього існував спір), а не визнання припиненим договору іпотеки, а також - про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Зі змісту первісної позовної заяви [PERSON] вбачається, що предметом позову є саме визнання припиненим іпотечного договору від 06 жовтня 2005 року, укладеного між нею та ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», посвідченого 06 жовтня 2005 року приватним нотаріусом Арєшиною О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 5280 щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 27,1 кв.м, загальною площею 46,5 кв.м та визнання припиненою державної реєстрації договору іпотеки. На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки, у зв`язку з чим позивачем обрано неналежний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови в позові. Отже, у задоволенні первісного позову необхідно відмовити. Вирішуючи вимоги зустрічного позову, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зроблено висновок, що «за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). При цьому у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, за яким дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. У рішенні суду визнано грошові зобов`язання держави, визначено їх розмір; ці зобов`язання належним чином не виконані, тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625 ЦК України підлягають застосуванню». Звернувшись до суду із зустрічним позовом та зменшивши в подальшому позовні вимоги, ТОВ «Вердикт Капітал» просить стягнути зі [PERSON] інфляційні втрати за період з 08 вересня 2018 року по 24 травня 2021 року в сумі 38002 грн 00 коп. та три відсотки річних від простроченої суми за період з 08 вересня 2018 року по 24 травня 2021 року в сумі 13518 грн 00 коп., а всього - у сумі 51520 грн 00 коп. З наданого позивачем за зустрічним позовом розрахунку вбачається, що вищевказаний розмір інфляційних втрат та трьох відсотків річних нарахований у зв`язку з невиконанням рішення суду в частині повернення заборгованості за кредитним договором в розмірі 166 466 грн 61 коп. За таких обставин, ураховуючи, що рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 листопада 2016 року у справі № 592/8459/15-ц, яке набрало законної сили 09 березня 2017 року, було виконано [PERSON] лише 24 травня 2021 року, тому наявні підстави, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, для стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних у межах трирічного строку позовної давності за період з 08 вересня 2018 року по 24 травня 2021 року, нарахованих на вказану суму. Посилання у відзиві на зустрічний позов на те, що інфляційні втрати нараховані на суму основного боргу за кредитом, який наданий у доларах США, є безпідставним з огляду на вищевикладене. Крім того, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 340/385/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність нарахування на суму основної заборгованості індексу інфляції, оскільки позивач скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 31 травня 2015 року. Відтак, з цієї дати валютою заборгованості стала національна валюта України - гривня, тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість є правомірним. У даній справі інфляційні втрати та три відсотки річних нараховані на суму заборгованості, яка стягнута на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 листопада 2016 року у справі № 592/8459/15-ц у сумі 166 466 грн 61 коп., тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість в межах трирічного строку позовної давності є правомірним. Заперечення у відзиві на зустрічну позовну заяву про те, що у зв`язку з перебуванням банку у стані припинення позивачка на законних підставах не сплачувала суму боргу є безпідставними та не заслуговують на увагу суду, оскільки сума боргу була стягнута з позивачки на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 листопада 2016 року, яке в силу статті 129 Конституції України та статті 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання. Що стосується заперечень позивачки про те, що ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» не набуло права стягувати 3% річних та втрати від інфляції, то суд їх також відхиляє, оскільки позивач за зустрічним позовом наділений вказаним правом в порядку ст. 625 ЦК України в силу закону, а не договору № 21020209 про відступлення прав вимоги. Таким чином, вимоги зустрічного позову є обґрунтованими і зі [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» необхідно стягнути інфляційні втрати за період з 08 вересня 2018 року по 24 травня 2021 року в сумі 38002 грн 00 коп. та три відсотки річних від простроченої суми за період з 08 вересня 2018 року по 24 травня 2021 року в сумі 13518 грн 00 коп., а всього - у сумі 51520 грн 00 коп. Отже, зустрічний позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки в первісному позові відмовлено, тому судові витрати за первісним позовом покладаються на позивачку. Водночас, у зв`язку із задоволенням зустрічного позову зі [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 грн.

Outcome: approved