Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

В липні\~2022\~року позивач\~ [PERSON] звернулася\~до суду\~із позовною\~заявою до Великобагачанської селищної ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки. В обґрунтування свого позову позивач вказує на те, що рішенням 12 сесії 22 скликання Великобагачанської районної ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 18 березня 1997 року їй надана в постійне користування земельна ділянка, площею 50,00 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Радивонівської сільської ради. На підставі вищезазначеного рішення позивачу 23 травня 1997 року видано державний акт І-ПЛ № 012606, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 32 на земельну ділянку площею 50,00 га для ведення селянського (фермерського) господарства. В даному державному акті зазначено розмір і зовнішні межі земельної ділянки. 25 вересня 2018 року відділом у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру на підставі документації з землеустрою Полтавської регіональної філії ДП ''Центр ДЗК'' зареєстрована в Державному земельному кадастрі з цільовим призначенням ''16.00 Землі запасу (земельні ділянки категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)'' комунальної форми власності зареєстрована земельна ділянка площею 50,5481 га з кадастровим номером 5320284300:00:003:1516. Відповідно до ч. 10 ст. 79-1 ЗК України ''державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі''. 29 січня 2019 року земельну ділянку площею 50,5481 га з кадастровим номером 5320284300:00:003:1516 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Верховодом К.В. на право постійного користування земельною ділянкою за позивачем, як власність територіальної громади селища Велика Багачка. В листопаді 2021 року позивачка звернулася з заявою до сесії Великобагачанської селищної ради Полтавської області про викуп вищезазначеної земельної ділянки. Відповідно до рішення 19 сесії 8 скликання Великобагачанської селищної ради від 06 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про викуп земельної ділянки у зв`язку з виявленням недостовірних відомостей в поданих документах. Рішенням 20 сесії 8 скликання Великобагачанської селищної ради від 24 грудня 2021 року позивачу відмовлено в дозволі на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 50,00 га для ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до Державного акту на право постійного користування землею І-ПЛ № 012606 від 23 травня 1997 року, яка розташована на території Великобагачанської селищної ради за межами населених пунктів, у зв`язку з тим, що площа земельної ділянки в Державному акті на право постійного користування землею відрізняється від площі, яка зазначена у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Отже, незаконна реєстрація спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, порушує право позивача постійного користування земельною ділянкою яке вона має на підставі державного акту на вищезазначену земельну ділянку. Посилаючись на вищевикладене позивач просила скасувати незаконну державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 50,5481 га з кадастровим номером 5320284300:00:003:1516 з цільовим призначенням 16.00 Землі запасу (земельні ділянки категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), комунальної форми власності, що знаходиться на території Великобагачанської селищної ради Полтавської області з одночасним припиненням всіх речових прав, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки, а саме: державної реєстрації на цю земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права постійного користування земельною ділянкою за позивачкою, землекористувачем та землевласником територіальною громадою в особі Великобагачанської селищної ради. В підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Лисенко Н.В. позовні вимоги позивача [PERSON] підтримувала в повному обсязі, посилалася на доводи викладені в позовній заяві та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилалася на те, що через незаконну реєстрацію спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, порушено право позивача на постійне користування земельною ділянкою, а також позивачка не має можливості скористатися правом викупу та належного розпорядження земельною ділянкою, яка належить їй на підставі Державного акту серії 1-ПЛ № 012606, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право постійного користування землею. Представник відповідача ВЕЛИКОБАГАЧАНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ\~РАДИ ПОЛТАВСЬКОЇ\~ОБЛАСТІ Бут Д.В. в судовому засідання, позовні вимоги позивача [PERSON] визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ\~ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У\~ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 60). В раніше направленому до суду поясненні щодо позовної заяви [PERSON] (а.с. 32-34) представник третьої особи просив провести розгляд справи за їх відсутності та при винесенні рішення по справі врахувати письмові пояснення надані суду. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до п. б ч. 1 ст. 12 Земельного Кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Статтею 19 ЗК України за основним цільовим призначенням всі землі поділяються на певні категорії. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим. Відповідно до ч. 2 ст. 79-2 Земельного Кодексу України, формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України\~\~право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до статті 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-ПЛ № 012606 від 23.05.1997 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 32, [PERSON] на підставі рішення 12 сесії 22 скликання Великобагачанської районної Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області надано у постійне користування земельну ділянку площею 50,0 гектарів в межах згідно з планом, для ведення селянського /фермерського/ господарства, що розташована на території Радивонівської сільської ради (а.с. 5). Відповідно до п. 2 розділу VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України "Про Державний земельний кадастр", земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Відповідно до договору № 359 від 09.04.1997 року Відділ № 2 Полтавського філіалу інституту землеустрою української академії аграрних наук на підставі рішення Великобагачанської районної ради народних депутатів розробили технічний звіт щодо встановлення в натурі меж відведеної земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу на території Радивонівської сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області (а.с. 8-13). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за землекористувачем [PERSON] 29.01.2019 року зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою на підставі державного акту на право постійного користування землею серія І-ПЛ № 012606 площею 50,5481 га, кадастровий номер 5320284300:00:003:1516, цільове призначення: землі запасу (а.с. 14). Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. 2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 3. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. 4. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного Кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: 34) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", на сесіях місцевої ради депутати місцевої ради на основі колективного і вільного обговорення розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради. 30 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернулася до сесії Великобагачанської селищної ради з проханням надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки розміром 50,0 га в натурі для ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до Державного акту на право постійного користування землею І-ПЛ № 012606 від 23.05.1997 року (а.с. 6). Відповідно до рішення 20 сесії 8 скликання Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області від 24 грудня 2021 року позивачу [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 50,0 га для ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до Державного акту на право постійного користування землею І-ПЛ № 012606 від 23.05.1997 року, яка розташована за межами населених пунктів на території Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області в зв`язку з тим, що площа земельної ділянки в Державному акті на право постійного користування землею відрізняється від площі, яка зазначена у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 19). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки НВ-0000221262022 сформованого 02.02.2022 року вбачається, що 25.09.2018 року відділом у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 50,5481 га з кадастровим номером 5320284300:00:003:1516 комунальної форми власності, яка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, вид використання 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) (а.с. 15). Відповідно до статті 152 Земельного Кодексу (далі - ЗК України) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною 1 статті 153 ЗК України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Сформована земельна ділянка, яка належить позивачу [PERSON] на підставі Державного акту на право постійного користування землею серія І-ПЛ № 012606 від 23.05.1997, яка сформована до 2004 року та передана позивачеві у власність відповідно до діючого законодавства, але відділом у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру на підставі документації із землеустрою Полтавської регіональної філії ДП ''Центр ДЗК'' зареєстрована земельна ділянка з цільовим призначенням 16.00 землі запасу, яка має площу 50,5481 га з кадастровим номером 5320284300:00:003:1516. Отже, судом встановлено, що в зв`язку з державною реєстрацією земельної ділянки кадастровий номер 5320284300:00:003:1516, яка яка має площу 50,5481 га, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності на земельну ділянку, яке він набув відповідно до закону, що позбавляє його на даний час можливості належним чином розпоряджатися нею, що порушує його майнові права. Відповідно до статті 193 ЗК України та статті 1 Закону України ''Про Державний земельний кадастр'', державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державний земельний кадастр є основою для ведення кадастрів інших природних ресурсів. Статтею 194 ЗК України\~встановлено, що призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України ''Про Державний земельний кадастр'' відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Відповідно до статей 79, 79-1 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до пп. 9, 10 п. 5 розділу VII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України ''Про Державний земельний кадастр'' до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Відповідно частини першої та частини другої статті 24 Закону України ''Про Державний земельний кадастр'' Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.\~\~Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до частини десятої статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" та пункту 114 Порядку державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. В свою чергу, слід також скасувати державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер 5320284300:00:003:1516, площею 50,5481 гектара, з цільовим призначенням землі запасу, на ім`я [PERSON] , дата державної реєстрації 29.01.2019 року, в зв`язку з тим, що є розбіжності в площі земельної ділянки, яка надана на праві постійного користування відповідно до державного акту, та в площі, на яку проведена державна реєстрація іншого речового права. Досліджені у судовому засіданні інші докази по справі не спростовують висновків суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved