Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач в грудні 2021 р. звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із позовом до [PERSON] , про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову вказує, що 01.11.2002 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого мають 3-х дітей - сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що старший син [PERSON] , а потім донька [PERSON] почали проживати з батьком у Сполучених Штатах Америки, а син [PERSON] безпосередньо з дружиною в Україні. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 10 червня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Зазначає, що маючи бажання того, щоб усі діти проживали з ним у США, у квітні 2021 року між сторонами виникло серйозне непорозуміння, у результаті якого відповідачем було заявлено про те, що [PERSON] не є сином позивача. За наполяганням позивача, за згодою сторін, Медико-генетичним центром DNA Diagnostics Center було проведено тест ДНК на батьківство [PERSON] відносно сина [PERSON] . Згідно результату аналізу тесту ДНК відносно дитини [PERSON] та ймовірного батька [PERSON] від 26 квітня 2021 року, встановлено, що ймовірний батько виключається як біологічний батько тестованої дитини. Цей висновок зроблено на підставі невідповідних алелей, які наявні в перерахованих локусах, індекс батьківства дорівнює 0. У ймовірного батька немає генетичних маркерів, котрі повинні бути передані дитині біологічним батьком. Ймовірність батьківства дорівнює 0%. Враховуючи вищенаведене та посилаючись на ст.ст. 134, 136 СК України позивач просить суд виключити відомості про себе [PERSON] , як батька дитини з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , за №237 складеного 28.03.2019 року Голосіївським районним у м.Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2022 року справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 21.01.2022 року по справі відкрито загальне позовне провадження. 01.02.2022 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі. Позивач в підготовче засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином та своєчасно, представник позивача - адвокат Бобошко В.М. направив на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в підготовчому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала та проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач подала заяву про визнання позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, що 01.11.2002 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №1574. (а.с.8) Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 10.06.2019 р. шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають 3-х дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.4) За обопільною згодою сторін Медико-генетичним центром DNA Diagnostics Center було проведено тест ДНК на батьківство [PERSON] відносно сина [PERSON] . Згідно результату аналізу тесту ДНК відносно дитини [PERSON] та ймовірного батька [PERSON] від 26 квітня 2021 року, встановлено, що ймовірний батько виключається як біологічний батько тестованої дитини. Цей висновок зроблено на підставі невідповідних алелей, які наявні в перерахованих локусах, індекс батьківства дорівнює 0. У ймовірного батька немає генетичних маркерів, котрі повинні бути передані дитині біологічним батьком. Ймовірність батьківства дорівнює 0%. (а.с.5-7) Згідно ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Відповідно до ч.ч.1-3,6 ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Позивачем подано позов до суду в грудні 2021 року, тобто станом на цю дату дитина не досягла повноліття, і позивач мав право на звернення до суду з даним позовом. Наказом Мінюсту України від 12 січня 2011 року № 96/5, який зареєстровано в Мінюсті України 14 січня 2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила). Згідно з п.1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відповідно до п.п.2.13.1 п.2.13 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, з урахуванням інтересів дитини, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що відповідач позовні вимоги визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи положення ст.142 ЦПК України та те, що відповідач визнала позов, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 454 грн., а з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір в розмірі 454 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved