Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 06.07.2022 року звернулася до суду з позовною заявою до Селидівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] . Сестра важко хворіла на онкозахворювання та потребувала стороннього догляду та позивач здійснювала за нею доглядала. В лютому 2022 року вона звернулась до приватного нотаріуса Шарафєєвої І. В. подала усі необхідні документи, але виявилось що нею було пропущено строк для прийняття спадщини. Вважає що строк було пропущено з поважних причин, оскільки їй ніхто не пояснював, що видана довіреність її чоловіку дійсна тільки за життя померлої. Продовження строків для прийняття спадщини їй необхідно для отримання свідоцтва про право власності на квартиру. На підставі зазначеного просить суд визначити додатковий трьохмісячний строк з дня смерті сестри для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 07 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження, а також зобов`язано Приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шарафєєву І. В. надати до суду копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 серпня 2022 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Селидівської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.\~ч.\~3,\~4\~ст.\~12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00035103583 від 17 лютого 2022 року [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис 25.02.1953 року за № 62 Гірницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області. У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04.04.1957 року Холодно-Балковським селищним РАЦС м. Макіївка [PERSON] народилась [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 176. Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] Войковським селищним відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 06.11.1975 року у Войковському відділі реєстрації актів цивільного стану, про що вчинено відповідний актовий запис за № 146. Після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] ». Згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00035117257 від 18.02.2022 року наданого Селидівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) [PERSON] та [PERSON] 24 липня 1976 року уклали шлюб в Гірницькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 340. Після укладення шлюбу дружині було змінено прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2020 року, виданого виконавчим комітетом Української міської ради м. Селидове Донецької області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 136. 21 червня 2022 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69256236 виданої 21.06.2022 року приватним нотаріусом Шарафєєвою І. В., після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 69256494 виданого 21.06.2022 року приватним нотаріусом Шарафєєвою І. В. зі змісту якого інформація у Спадковому реєстрі відсутня. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69256450 від 21.06.2022 року наданого приватним нотаріусом Шарафєєвою І. В. після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] зареєстровано спадкову справу № 69395094 приватним нотаріусом Шарафєєвою І. В. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області І. В. Шарафєєвою від 21.06.2022 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотримане вугілля на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», грошові внески з відсотками та усіма компенсаціями в АТ «Ощадбанк», ПАТ КБ «Приватбанк», АТ «Альфа-банк» після смерті рідної сестри [PERSON] , померлої [INFO] та було встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, заповіти відсутні, але спадкоємцем [PERSON] вже пропущено строк на прийняття спадщини, місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця не було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст.\~1220\~ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 1 ст. 1268 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст.\~1270\~ЦК України для\~прийняття спадщини\~встановлюється строк\~у шість\~місяців,\~який починається\~з часу\~відкриття спадщини.\~Якщо виникнення\~у особи\~права на\~спадкування залежить\~від неприйняття\~спадщини або\~відмови від\~її прийняття\~іншими спадкоємцями,\~строк для\~прийняття нею\~спадщини встановлюється\~у три\~місяці з\~моменту неприйняття\~іншими спадкоємцями\~спадщини або\~відмови від\~її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). У відповідності ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Слід зауважити, в п. 3 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» пленум Верховного Суду України зазначив, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до вимог ч. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, суд враховує ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згідно з якою практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права. Так, право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Конвенція в ст. 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті ст. 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions). Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначені обставини свідчать про поважність причин пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини, а тому, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги та визначити [PERSON] додатковий строк у три місяці з дня набрання чинності судовим рішенням для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved