Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивач, Товариство з додатковою відповідальністю «Одеський завод будівельно-обробних машин» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просило визнати недійним та скасувати свідоцтво, що видане Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області №15001685 від 14.01.2010 року; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №28527421 від 01.03.2016 року державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Васильковської Євгенії Валеріївни. В обґрунтування позову зазначено, що у 2015 році на підставі судового рішення ТДВ «Одеський завод будівельнообробних машин» стало власником 95/1000 частки нежилих приміщень, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що складаються з окремо\~ розташованих приміщень підвалу літ. « 1F» площею 56,9 кв.м. та споруд: літ. «Б» ТП площею 41,82 кв.м та літ. «В» ТП - площею 25,84 кв.м. Також, співвласником нежилих приміщень за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Васильковською Є.В. 01.03.2016 року прийнято рішення за № 28527421 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності гр. [PERSON] на нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 924,6 кв.м. Не погоджуючись з вказаною державною реєстрацією, посилаючись на безпідставність та невідповідність державної реєстрації вимогам закону, зокрема, на те, що реєстрація права власності проведена без розроблення та погодження проектної документації, без отримання дозволу на реконструкцію, без згоди співвласників нерухомого майна та згоди постійного користувача земельної ділянки, позивач звернувся до суду із цим позовом скасування рішення про державну реєстрація та визнання недійсним документу, який став підставою для проведення реєстраційної дії, а саме - свідоцтва органу архітектурно-будівельного контролю. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.03.2021 року відкрито провадження у справі . Ухвалою суду від 13.04.2021 року вирішено питання в щодо витребування доказів. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, до суду надійшли пояснення щодо позовних вимог.( вх № 43478 від 16.09.2021). 13.12.2021 року представник позивача надав до суду заяву про зміну предмету позовних вимог. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.08.2022 року підготовче провадження у справі було завершено та справу призначено до судового розгляду на 20.09.2022 року. У судове засідання призначене на 20.09.2022 року сторони не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити просив суд провести розгляд справи за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Васильковська Є.В. в судове засідання не з`явилась. Про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку та завчасно. Представник відповідача (Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області) до судового засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи (Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради) в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Треті особи - Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради та Одеська міська рада в судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи (ТОВ Ера Керування) в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи наведене, а саме що про час та місце розгляду справи сторони сповіщались належним чином за адресою реєстрації, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями наявними у матеріалах справи, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, відповідно до вимог ч. З ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, з точки зору належності, достовірності та достатності, суд доходить висновку що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2015 року ПАТ «ОЗБОМ» став власником 95/1000 частки нежилих приміщень, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що складаються з окремо\~ розташованих приміщень підвалу літ. «1F» площею 56,9 кв.м. та споруд: літ. «Б» ТП площею 41,82 кв.м та літ. «В» ТП - площею 25,84 кв.м. Разом з цим, [PERSON] перепланував існуючі та добудував нові нежитлові приміщення, збільшивши загальну площу своєї частки з 620,5 кв.м до 966,8 кв.м. 01.03.2016 р. державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Васильковською Є.В. прийнято рішення за № 28527421 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності гр. [PERSON] на нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 924,6 кв.м. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №55684484 від 22.03.2016 року, підставою для виникнення права власності [PERSON] на нежитлові будівлі за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 924,6 кв.м.,\~ стали наступні документи: технічний паспорт, б/н від 25.12.2015 р, видавник ПП «ДІЖЕН»; договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Левенець Т.П. від 08.11.2003 р. за р/ № 4806; свідоцтво №15001685 від 14.01.2010 р., видане Інспекцією ДАБК в Одеській області. Правовідносини, пов`язані з набуттям права на нерухоме майно на момент прийняття оскаржуваного рішення регулювалися Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (далі Закон N 1952-IV, в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України N 1127 від 25.12.2015 року (далі - Порядок No1127). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року No1952-IV (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч. 3 ст. 10 Закону України від 01.07.2004 року No1952-IV (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Статтею 20 Закону України від 01.07.2004 року N 1952-IV (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. У разі подання заяви про державну реєстрацію прав у паперовій формі така заява формується, реєструється у базі даних заяв із зазначенням дати і часу реєстрації та скріплюється власним підписом заявника. З оригіналів документів, поданих для державної реєстрації прав, виготовляються електронні копії шляхом сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв. Реєстрація заяв про державну реєстрацію прав проводиться в порядку черговості їх надходження. У разі подання заяви про державну реєстрацію прав в електронній формі така заява за допомогою Державного реєстру прав реєструється у базі даних із зазначенням дати і часу реєстрації. Реєстрація заяв про державну реєстрацію прав в електронній формі проводиться в порядку черговості їх надходження, у тому числі з урахуванням заяв, що подаються в паперовій формі. Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року No1127. За правилами п. 6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року No1127 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Відповідно до п. 44 Порядку від 25.12.2015 року No 1127 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) для державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки) подається: 1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 4) письмова заява співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що перебуває у спільній частковій власності та у результаті проведення реконструкції змінився розмір часток у такому праві); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалась у результаті спільної діяльності). Державна реєстрація права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки) проводиться виключно у разі зміни відомостей про суб`єктів речових прав. У разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни такі відомості вносяться до Державного реєстру прав відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав. Державна реєстрація прав та їх обтяжень, на підставі якого до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис згідно рішення від 01.03.2016 року No28527421 про державну реєстрацію права власності гр. [PERSON] на нежитлові будівлі площею 924,6 кв.м., проведена у зв`язку реконструкцією об`єкта нерухомого майна шляхом збільшення його площі, а отже під час заявлення вимог щодо такої реєстрації державний реєстратор має пересвідчитись у поданні заявником пакету документів, передбаченого п. 44 Порядку від 25.12.2015 року No1127. Таким чином, дослідивши вказані матеріали справи, судом встановлено, відсутність законодавчо визначеного пакету документів для прийняття рішення державним реєстратором про проведення державної реєстрації за відповідачем [PERSON] на вищевказаний об`єкт нерухомості. Крім того, Департаментом ДАБІ в Одеській області повідомлено, що вказане свідоцтво № [NUMBER] \~від 14.01.2010\~р не видавалось, перевірка на відповідність вказаного об`єкта вимогам та правилам містобудування не проводилась, декларації про початок будівельних робіт та готовність об`єкта до експлуатації не реєструвались. Таким чином\~свідоцтво,\~яке було\~підставою для\~прийняття державним\~реєстратором рішення\~продержавну реєстрацію прав та їх обтяжень за №28527421 від 01.03.2016 року матеріали справи не містять, а тому, за відсутності такого документу, який слугував однією з підстав для реєстрації права власності за [PERSON] суд, не вбачає законодавчо визначених підстав для скасування такого свідоцтва, оскільки таке свідоцтво не видавалось. Отже, оскаржуване рішення державного реєстратора прийнято за відсутності документа про відповідність реконструйованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельним нормам і правилам, щодо готовності об`єкта до експлуатації, тобто за відсутності видачі уповноваженим органом архітектурно- будівельного контролю відповідного свідоцтва, що свідчить про невідповідність реєстраційних дій правилам п. 44 Порядку від 25.12.2015 року N 1127. За таких обставин, суд вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.03.2016 року за N 28527421 не ґрунтується на Законі, а зазначені обставини є безумовною підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень. Щодо позовної вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва суд приходить до наступного. З огляду на ту обставину, що оскільки оскаржуване\~свідоцтво органу\~архітектурно-будівельного\~контролю не\~приймалось циморганом та не видалось, суд вважає, що у позовних вимогах про визнання недійсним та скасування свідоцтва за № [NUMBER] від 01.03.2016 року, тобто документу, який не існує, слід відмовити. Щодо позовних вимог про подальше скасування за відповідачем права власності після скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №28527421 від 01.03.2016 року суд приходить до наступного. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року по справі №367/2020/15-ц звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. У постанові від 28.08.2018 року по справі 925/1265/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, який вважає себе постійним користувачем земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Тобто, у сенсі розуміння позовних вимог позивача про подальше скасування за відповідачем права власності після скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень фактично (у формулюванні більш точному до норм Закону) - є скасування запису про таку проведену державну реєстрацію права власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. З огляду на вищевказані постанови Верховного Суду та забезпечення відновлення безумовно порушеного права позивача, суд вважає за необхідне, позовну вимогу про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності за [PERSON] на спірний об`єкт нерухомості задовольнити. Відповідно до статті 9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства України (далі Конвенція). Конвенція та практика Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні. За правилами статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. З огляду на викладене, суд вбачає, що обраний позивачем спосіб захисту прав відповідає способам захисту прав, визначених законодавством. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак, як чітко зобов`язує стаття 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Позивач довів обставини справи, натомість відповідачі їх не спростували. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на часткове задоволення позовних вимог,

Outcome: partial