Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , жителя [ADDRESS] , в якому просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь на утримання їх малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони одружилися 15 серпня 2016 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району Івано - Франківської області, актовий запис № 15. В шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка є малолітньою, проживає з позивачем та перебуває на її вихованні і утриманні. Сімейне життя у сторін склалося невдало, тому із січня 2022 року вони проживають окремо, позивачка із донькою повернулася до будинку своїх батьків. Малолітня дочка [PERSON] проживає із позивачкою, на ствердження чого позивачка надає довідку Ясеневопільнівського старостинського округу №88 від 18.07.2022. З моменту, коли сторони почали проживати роздільно, відповідач самоусунувся від виховання та утримання своєї дитини: не навідує її, не цікавиться її життям та здоров`ям, не надає жодної матеріальної допомоги. Відповідач фізично здоровий та працездатний. Їздить на заробітки за кордон та отримує доходи від своєї діяльності. Розмір його заробітку позивачу невідомий. Згідно приписів ст.141 СК України відповідач повинен приймати участь у матеріальному утриманні дитини нарівні з позивачем. Проте, за час роздільного проживання кошти на утримання дочки відповідач не надає та не приймає участі у вихованні та забезпеченні дитини систематично, як це передбачено приписами ст.ст.180, 181 Сімейного кодексу України, що змушує позивача звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Їхня донька [PERSON] потребує збалансованого харчування, вітамінів, розвиваючих ігор, книжок, предметів гігієни. Дівчинка швидко росте, а тому позивачка змушена постійно купляти новий одяг та взуття для неї. Після стрімкого росту цін все перелічене вимагає значних матеріальних витрат, і участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком. Ці витрати носять систематичний характер і повинні покриватися відповідачем щомісяця. Проте, відповідач свої обов`язки стосовно доньки ігнорує. Відповідач працездатний, фізично здоровий, матеріально забезпечений, отримує дохід, точний розмір якого позивачу невідомий. Інших утриманців у відповідача немає. За таких обставин позивач має всі підстави просити призначити їй аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менши ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Заходи досудового врегулювання спору неможливі. Ухвалою суду від 04.08.2022 відкрито провадження у справі. Справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 05.09.2022 Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] 05.09.2022 подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити. Відповідач [PERSON] 05.09.2022 подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зазначив, що станом на 05.09.2022 року офіційно не працевлаштований, проблем із здоров`ям немає, інвалідом не являється, інших дітей, окрім [PERSON] , немає. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , відповідний актовий запис № 81 від 04 липня 2018 року, що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 04.07.2018. Сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, актовий запис № 15 від 15 серпня 2016 року, що стверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 15.08.2016 виконавчим комітетом Ясеневопільнівської сільської ради. Копією довідки № 226 від 03.11.2020 про реєстрацію місця проживання особи, витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 19940629-03700 стверджується, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Копією довідки № 88 від 18.07.2022, виданою Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради стверджується, що [PERSON] , [INFO] , разом із дочкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] , але фактично проживають разом з дочкою в [ADDRESS] . Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що відповідач не надає кошти для утримання дочки [PERSON] в достатньому розмірі. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.ст. 181-183 СК України, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача в користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 18.07.2022, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки судом задоволено позов, то з відповідача слід стягнути до державного бюджету судовий збір в розмірі, передбаченому пп.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 992,40 грн. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved