Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, від 12.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 83023, про стягнення з [PERSON] 47326,78 гривень, з яких 650,00 гривень за вчинення виконавчого напису нотаріусом, 21748,58 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту, 4393,27 гривень прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 1617,26 гривень строкова заборгованість за комісією, 18117,67 гривень строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 1450,00 гривень строкова заборгованість за штрафами і пенями. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що з мобільного додатка «Дія» він дізнався про наявність виконавчого провадження № 68174273 від 14.01.2022 року, підставою відкриття якого значиться виконавчий напис № 83023 від 12.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. За вказаним виконавчим написом з [PERSON] підлягає стягненню на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором 500467417 від 14.03.2014 року за період з 16.01.2019 року по 07.06.2021 року, у сумі 47326,78 гривень, з яких 650,00 гривень за вчинення виконавчого напису нотаріусом, 21748,58 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту, 4393,27 гривень прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 1617,26 гривень строкова заборгованість за комісією, 18117,67 гривень строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 1450,00 гривень строкова заборгованість за штрафами і пенями. Позивач вважає виконавчий напис незаконним, та таким, що не підлягає виконанню, оскільки між ним та відповідачем не було укладено жодного нотаріально посвідченого кредитного договору, ТзОВ «Вердикт Капітал» своєчасно та належним чином не інформувало його про наявність заборгованості та порядок її погашення, та він не погоджується із сумою заборгованості, тобто заборгованість за кредитом є спірною та надуманою. За таких обставин виконавчий напис 12.06.2021 року приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з позивача на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 47976,78 грн підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 03.02.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 31.08.2022 року підготовче провадження закрите, справа призначена до розгляду по суті. У судове засідання 14.09.2022 року учасники справи не з`явились. Представник позивача Керницька І.Р. надіслала письмову заяву, в якій справу просила розглянути за її відсутності, та задовольнити заявлені позовні вимоги. Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В. надіслав письмову заяву, в якій справу просив розглянути за його відсутності. Представник відповідача ТзОВ «Вердикт Капітал», будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Крім того, представник відповідача ТзОВ «Вердикт Капітал», Їжаковський О.В. надіслав до суду відзив на позов, у якому у задоволенні позову просив відмовити, а розгляд справи провести у її відсутності. Також надіслав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, заявлених позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить такого висновку. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 83023 про звернення стягнення з [PERSON] на користь стягувача -- Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором 500467417 від 14.03.2014 року, укладеним з Акціонерним товариством «Альфа Банк» (код ЄДРПОУ 23494714), правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (код ЄДРПОУ 35326253), правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (код ЄДРПОУ 41264766), правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16.01.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749), заборгованості за кредитним договором 500467417 від 14.03.2014 року за період з 16.01.2019 року по 07.06.2021 року, у сумі 47326,78 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 21748,58 гривень, прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 4393,27 гривень, строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 гривень, строкова заборгованість за комісією становить 1617,26 гривень, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 18117,67 гривень, строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 1450,00 гривень, та 650,00 гривень за вчинення виконавчого напису, всього 47976,78 гривень. За заявою ТзОВ «Вердикт Капітал» постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В. від 14.01.2022 року відкрито виконавче провадження № 68174273 щодо виконання виконавчого напису № 83023, виданого 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про звернення стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача -- Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором 500467417 від 14.03.2014 року, укладеним з Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16.01.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Загальна сума стягнення 47976,78 гривень. Спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону № 3425-ХІІ Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. За змістом ст. 87 Закону № 3425-ХІІ для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному прядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. В силу ч. 1 ст. 88 Закону № 3425-ХІІ нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому Переліку. Із положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, слідує, що таке стягнення здійснюється за нотаріально посвідченими договорами. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. До цього Переліку постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 (яка набрала чинності 10 грудня 2014 року) були внесені зміни. Зокрема, після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» перелік був доповнений розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Із положень указаного розділу слідує, що до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання такого виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 в частині вказаних змін. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, яка підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. У свою чергу, боржник у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23 червня 2020 року (справа № 645/1979/15-ц), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. У зв`язку з набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 в частині змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріус вправі вчинити виконавчий напис про стягнення грошових сум лише за нотаріально посвідченими договорами. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 жовтня 2020 року (справа № 172/1652/18). Таким чином досліджені докази вказують на те, що приватний нотаріус Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис від 12.06.2021 року № 83023 про стягнення з [PERSON] грошових коштів на підставі кредитного договору 500467417 від 14.03.2014 року, який не був посвідчений нотаріально та не вказує на безспірність заборгованості боржника, у зв`язку з чим мають місце підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 2 частини третьої ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з тим вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Із позовної заяви слідує, що позивачем понесені витрати на послуги адвоката у розмірі 6000 грн - фіксований гонорар. Однак, як вбачається з матеріалів справи, стороною позивача на підтвердження витрат на оплату послуг адвоката суду надано лише договір про надання правової допомоги № 14 від 19.01.2022 року, укладений між адвокатом Керницькою І.Р. і позивачем [PERSON] , та ордер серії ХМ № 1023520 від 26.01.2022 року. У розділі 3 «Оплата послуг адвоката (гонорар) і правила розрахунків» вищевказаного договору зазначено, що гонорар адвоката погоджується за взаємною згодою сторін, та обчислюється із витрачених годин роботи адвоката, але не може бути меншим ніж фіксований розмір гонорару, проте жодних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою не надано, тому суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. Водночас відповідно до положень ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача належить стягнути 1488,60 гривень понесеного судового збору, а саме 992,40 гривень судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, та 496,20 гривень сплачених за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved