Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивач МТСБУ звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.01.2018 року об 11 годині 30 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Тойота д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Мерседес д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . На момент ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП Мерседес, що належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода в розмірі 29661, 96 грн. Позивач здійснив виплату відшкодування потерпілому у розмірі 27969, 50 грн. Винним в даній ДТП визнаний відповідач, який не бажає добровільно відшкодувати завдану шкоду. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 28721, 50 грн. та судові витрати по справі. 23.08.2022 року до суду надійшла заява відповідача про застосування строку позовної давності. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить проводити розгляд справи в його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить проводити розгляд справи в його відсутність. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги МТСБУ не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 24.01.2018 року об 11 годині 30 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Тойота д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Мерседес д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль Мерседес, що належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля заподіяна матеріальна шкода у розмірі 29661, 96 грн., що підтверджується Звітом від 13.02.2018 року. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , що підтверджується постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2018 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. На момент ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Станом на 24.01.2018 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Мерседес була застрахована в СК «Європейський страховий союз» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів терміном дії з 05.05.2017 року по 05.05.2018 року. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) бюро України з відповідною заявою. 20.06.2018 року МТСБУ визначило розмір регламентної виплати в сумі 27969, 50 грн., що підтверджується наказом № 6089, а також здійснило виплату вказаної суми потерпілій особі, що підтверджується платіжним дорученням від 21.06.2018 року. Відповідно до пп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, в разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно із ст. 22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Таким чином, МТСБУ виконало покладені на нього Законом обов`язки по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Статтею 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Разом з тим, відповідач подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Так, відповідно до вимог ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правами визначення строків, встановленими статтями 253-255 Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно із п. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Аналогічні висновки викладені і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15, а саме зазначено, що регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Також у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 року у справі № 6-2806цс16 зазначено, що з урахуванням зазначеного та з огляду на положення частини шостої статті 261 ЦК України моментом початку позовної давності регресної вимоги страховика в правовідносинах буде день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням - день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні). Як встановлено при розгляді справи, виплата страхового відшкодування позивачем потерпілій особі відбулася 21.06.2018 року, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Отже строк позовної давності почав свій перебіг 22.06.2018 року та закінчився 21.06.2021 року, при цьому позивач звернувся до суду з даним позовом лише у липні 2022 року без клопотання про поновлення строку позовної давності та без наведення поважних причин пропуску цього строку. Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed