Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

08.06.2022 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення сином повноліття та на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29 січня 2020 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 29 січня 2020 року, місце державної реєстрації: Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №40. Від шлюбу мають спільну неповнолітню [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 06.08.2020 року та здійснено відповідний актовий запис №1321. Позивач вказує, що з батьком малолітньої дитини та відповідачем по справі подружнє життя не склалося, а тому в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває на розгляді цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами. На даний час дитина проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на утриманні позивача. Батько сина - [PERSON] , участі у вихованні та повноцінному розвитку дитини не бажає приймати, матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, хоча зобов`язаний утримувати дитину. Також відповідач ухиляється від утримання дружини, чим порушує її права, передбачені ч. 2,4 статті 84 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач звертає увагу на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку. Аліменти нікому не сплачує, має стабільний дохід - офіційно працевлаштований, розмір його заробітної плати позивачу невідомий. Просить суд взяти до уваги наступні обставини: позивач ніде не працює, так як доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, таким чином стягнення аліментів для позивача є життєво важливим питанням. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення сином повноліття та на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. Ухвалою суду від 10.06.2022 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08.09.2022 року позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов у повному обсязі. 08.09.2022 року відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 ст. 18 СК передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. У частині 2 статті 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині, так як вказаний розмір аліментів буде необхідним і достатнім для гармонійного розвитку дитини. Стосовно стягнення аліментів на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісяця до досягнення сином трирічного віку суд зазначає наступне. Положеннями ч. 1 ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Як було встановлено судом, відповідач є батьком дитини, син мешкає разом із матір`ю, позивачка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначає позивач, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині на її утримання у зазначеному позивачкою розмірі 1500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку і зазначена сума не буде для відповідача надмірним тягарем, враховуючи офіційне працевлаштування відповідача та наявність стабільного доходу. Крім того відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину. Зважаючи на те, що належних і допустимих доказів щодо відсутності можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини відповідач суду не надав, суд дійшов висновку про стягнення з нього аліментів на користь дружини у розмірі 1500,00 грн. щомісяця, починаючи, з дня подання позовної заяви до суду, та до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід також стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп., від сплати якого позивач звільнена. На підставі викладеного,

Outcome: approved