Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

У серпня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 27 серпня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гощанського районного управління юстиції у Рівненській області зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис № 41. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Позивач, посилаючись на ст.ст. 24, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки сімейне життя у нього з останньою через різні характери та погляди на життя не склалося, внаслідок чого шлюбні відносини між ними припинені та починаючи з липня 2021 року кожен з них проживає окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження сім`ї є неможливим та суперечить їх інтересам, а також інтересам дітей. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надала. 02 вересня 2022 року ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення таких про час, місце та дату розгляду справи. Від представника позивача 23 вересня 2022 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій останній зазначив також про те, що позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити та терміну для примирення сторонам не надавати. Відповідач також 27 вересня 2022 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій зазначила, що позов визнає та просить такий задовольнити. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27 серпня 2013 року, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 27 серпня 2013 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гощанського районного управління юстиції у Рівненській області, про що зроблено актовий запис № 41. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними відповідних свідоцтв про народження. Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо фактичного припинення подружніх відносин через різні характери та погляди на життя. Вказані аргументи відповідачем не оспорені та не спростовані. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя неповнолітніх дітей, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з 02 вересня 2022 року. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, зазначивши про це у позовній заяві та підтримавши таку у поданій до суду заяві його представником від 23 вересня 2022 року. Відповідач, у поданій 27 вересня 2022 року до суду заяві позов визнала, бажання зберегти шлюб не висловила. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 56, 105, 110, 112 СК України, та на окремі х яких вірно посилається позивач в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.

Outcome: approved