Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, стягнутих рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда\~ від 09.09.2015 року по справі № 404/4745/15-ц від 09.09.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позов мотивований тим, що 09 вересня 2015 року Кіровським районним судом міста Кіровограда по справі № 404/4745/15-ц прийнято заочне рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Як зазначає позивач на теперішній час наявні підстави для зменшення розміру аліментів, у зв`язку зі зміною у позивача сімейного стану, так як у нього народилась донька [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом з матір`ю. Позивач сплачує аліменти відповідно до рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська по справі № 205/1280/21 від 30.08.2021 року у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, а відтак позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання своєї старшої дитини. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 19). Через канцелярію суду відповідачем подано відзив (вх. № 5630 від 14.02.2022 року) на позовну заяву, в якому остання заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що позивачем не надано до суду доказів про погіршення свого матеріального стану, а наявність на утриманні ще однієї дитини не може слугувати беззаперечною підставою зменшення розміру аліментів. Як зазначає відповідач, батько додаткової допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться його досягненнями, не піклується про його гармонійний розвиток, не бере участі у його вихованні, а за допомогою сплати аліментів дитина отримує можливість активно займатись спортом, брати участь у змаганнях, розвивати свої здібності. Крім того, дитина потребує щорічної реабілітації в умовах відсутності алергенів у зв`язку з наявністю поліному до амброзії, соняшнику та інших алергенів. Дитина знаходиться на обліку у алерголога та гастроентеролога, а відтак відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а також просить суд стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. (а.с.25-34). В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить задовольнити, не заперечує проти заочного рішення по справі (а.с. 11). Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала через канцелярію суду заяву (вх. № 24302 від 05.09.2022 року) про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні позову просить суд відмовити в повному обсязі (а.с.54). Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Заочним рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 вересня 2015 року позов [PERSON] , до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01 липня\~ 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 6-7). Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 серпня 2021 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/9 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 17.02.2021 року і до досягнення дитини [PERSON] [INFO] , трьох років (а.с.8-9). Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього народилася дитина від іншого шлюбу та він утримує ще одну дитину та дружину від другого шлюбу. Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих доказів та достатніх того, що з моменту постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментна на утримання сина, [PERSON] , [INFO] суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Слід зазначити, що позивач вже не сплачує аліменти на утримання дружини, до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, так як дитині [INFO] виповнилось 3 роки. Та обставина, що у позивача народилась донька [PERSON] , [INFO] , сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. При цьому судом встановлено, те що малолітній [PERSON] , [INFO] потребує додаткових витрат на утримання оскільки дитина перебуває на обліку в гастроентеролога з діагнозом первинна лактозна недостатність. Функціональний розлад жовчного міхура (Висновок дитячого гастроентеролога № 6182 виданий Консультативною поліклінікою; а.с.48), та у дитячого алерголога з діагнозом Поліноз (лугові трави, бур`яни). Алергічний ринокон юктивіт (довідка Медичного центру «Драйв-медікал»; ас.с.49). Народження іншої дитини, дійсно змінило сімейний стан позивача, але такі зміни не є істотними, та такими, що можуть бути підставою для погіршення умов утримання дитини позивача - [PERSON] , [INFO] . Згідно статті 3 Конвенції про права дитини ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Аналізуючи наявні матеріали справи, враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні у суду відсутні підстави задовольнити позов, оскільки належних, допустимих та достатніх доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів на утримання сина позивача, визначені статтею 192 Сімейного кодексу України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному судом розмірі, а також враховуючи те, що малолітній [PERSON] , [INFO] , потребує додаткових витрат на його утримання та належного підтримання стану його здоров`я, суд відмовляє у задоволенні позовних з вимог в повному обсязі. Крім того, відповідач просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у\~ справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Цивільного процесуального кодексу України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. … саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~ статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких\~ саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності». Відповідачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір про надання правничої професійної допомоги від 02.02.2022 року (а.с.50), та розрахунок суми гонорару за надану правничу (правову) допомогу (а.с.52). Відповідно до вказаного розрахунку [PERSON] , згідно договору від 02.02.2022 року надано правничу допомогу на суму 3000,00 грн. Зазначену суму відповідач сплатила, що пітверджується квитанцією до касового прибуткового ордера б/н від 27.06.2022 року (а.с.51). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн., так як відповідно до частини другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved