Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

[PERSON] 10 березня 2022 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківський прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її дочка [PERSON] 1981 року народження є матір`ю [PERSON] , яка народилася [INFO] , [PERSON] , яка народилася [INFO] та [PERSON] , яка народилася [INFO] . Вказує, що починаючи з народження та до сьогодні, відповідач ніяким чином не піклується про своїх дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами дітей, станом їхнього здоров`я, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей та не спілкується з ними в необхідному обсязі, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Вказує, що з народження діти проживають із нею [PERSON] . Позивач зазначає, що відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної , матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання внучок вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходяться на повному моєму її утриманні. Вважає, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо дітей є наслідком винної поведінки останньої та є підставої для позбавлення її батьківських прав. 19 липня 2022 року від позивача надійшло клопотання в якому вона просить зменшити позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання на з`явилася, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи у відповідності до вимог ст.128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Про причини неявки суд не повідомила будь-яких клопотань, заяв, заперечень, відзиву на позов від неї не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених у висновку служби у справах дітей. Дослідивши матеріали справи оцінивши додані до неї письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] та свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.14, 15). Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00026687272 від 16.06.2020 року та №00034644008 від 19.01.2022 року відомості про батька [PERSON] та [PERSON] внесені у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.25, 45). З довідки Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області №713 від 06.12.2021 року про склад сім`ї вбачається, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.46). Матеріали справи містять письмові пояснення [PERSON] , [INFO] жительки [ADDRESS] та [PERSON] [INFO] , жителя [ADDRESS] , якими останні підтверджують факт неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] , а саме що вона не доглядає, не відвідує та не забезпечує матеріально своїх дітей, за яким доглядає баба [PERSON] (а.с.30, 31). Із характеристик директора Сенкевичівського ліцею вбачається, що [PERSON] не цікавиться навчанням дочок, не приділяє належної уваги вихованню доньок, постійно з нею не проживає, жодного разу не спілкувалась із класним керівником про успішність та поведінку дітей, батьківські збори не відвідує, не виявляє інтересу до навчання дітей не забезпечує необхідним шкільним приладдям (а.с.18, 19). Відповідно до рішення Городищенської сільської Луцького району Волинської області №10 від 07 червня 2022 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відповідно до якого службою у справах дітей встановлено, що [PERSON] самоусувалась від виховання та матеріального утримання [PERSON] та [PERSON] , часто залишала дітей без належного догляду, змінювала місце проживання, не повідомляючи адреси перебування, не цікавилась життям та здоров`ям [PERSON] та [PERSON] , не надавала коштів на придбання дитячого одягу, взуття, харчування, веде аморальний спосіб життя, не працює, не має постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями, а тому орган опіки та піклування Городищенської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав жительку селища Сенкевичівка, Луцького району Волинської області [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо: вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній так і в приватній сфері. Відповідач [PERSON] , будь-яких заперечень чи фактів, які спростовують обставини викладені у позовній заяві позивачем та висновку органу опіки та піклування суду не надала. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] маючи реальну можливість дбати про своїх дітей, щоб забезпечити їх належне харчування, піклуватись про фізичний і духовний розвиток, свідомо нехтує виконанням батьківських обов`язків по відношенню до дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не створює умов для отримання дітьми належного виховання, що свідчить про ухилення нею від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому, судом також встановлено, що таке збайдужіле ставлення матері до дочок має місце вже протягом тривалого часу. Вказані обставини, виходячи із положень статтей 164-167 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Таким чином, так як відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, підтверджень того, що її поведінка щодо дітей може змінитися у кращу сторону, в судовому засіданні не здобуто, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.7 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст. 7, 164, 165, 166 СК України,

Outcome: approved