Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

14\~лютого 2022\~року позивачка\~ [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~позовною заявою\~до відповідача\~ [PERSON] \~із вимогою\~про стягнення\~аліментів (а. с. 1-3, 12-14). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 14 січня 2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Шлюб між ними офіційно не розірвано, однак фактично вони не проживають як чоловік та жінка з січня 2015 року, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини. З 2015 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їх спільного сина. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання спільної дитини, оскільки він є працездатним, стан його здоров`я дозволяє працювати, інших дітей на утриманні не має. Тому прохає суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , у розмірі 1/4 від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 лютого 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 21 лютого 2022 року позовна заява залишена без руху, позивачці надано строк для усунення недоліків (а. с. 10). 18 квітня 2022 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 21 лютого 2022 року, позивачкою усунуто (а. с. 12-14). Ухвалою суду\~від 19\~квітня 2022\~року у\~справі відкрито\~спрощене позовне\~провадження без\~виклику сторін\~(а.\~с.\~16),\~копія якої\~надіслана учасникам\~справи 19\~квітня 2022\~року за\~вихідним №\~7182/22-вих/2/204/1220/22\~(а.\~с.\~17). 23 червня 2022 року на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» повернуто конверт, яким відповідачу, направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про відкриття провадження (а. с. 21). Станом на 26 вересня 2022 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, на підставі вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14 січня 2006 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 18, підтвердженням чого є копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 4). Сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 червня 2006 року (а. с. 5). Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатною особою. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений у ст. 51 Конституції України, а також у ст. 180 Сімейного кодексу України та гарантується Державою, Нормою ст. 15 СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до вимог ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку,\~а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2021 року у справі № 283/1309/17. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Також, вимогами до ч. 2 ст. 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Законом України\~від 02\~грудня 2021\~року №\~1928-IX «Про державний\~бюджет України\~на 2022\~рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2022 року встановлено у розмірі - 2618 гривень, з 1 липня 2022 року 2744 гривень, з 1 грудня 2022 року 2833 гривень. Також, даним Законом визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який встановлено у розмірі: з 1 січня 2022 року - 2481 гривень, з 1 липня 2022 року - 2600 гривень, з 1 грудня 2022 року- 2684 гривня. Частиною 1\~ст.\~1 Закону\~України «Про\~прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на час розгляду справи виповнилось 16 повних років. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання спільної дитини. Враховуючи вищевикладене, оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 від усіх його видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 лютого 2022 року, тобто із дня звернення із позовом до суду, і до досягнення дитиною повноліття, що є об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених у справі обставин та відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі приписів ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial