Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

До Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області звернулося Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» (код ЄДРПОУ 24153576) до [PERSON] , про стягнення грошових коштів (боргу) за отриману послугу з централізованого теплопостачання. Позовні вимоги вмотивовано тим, що КП «Теплоенергетик» КМР», відповідно до «Правил надання послуг з постачання теплової енергії типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послугу з теплопостачання. [PERSON] є власником приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з КП «ЖЕО №1 КМР» №182 від 20.10.2021 року. Шляхом подачі теплової енергії за вказаною адресою, сторони вступили в фактичні договірні правовідносини. Однак в порушення ст.526 ЦК України, відповідно якої зобов`язання повинні виконуватися належним чином, в продовж тривалого часу відповідач за надані послуги не розраховується. За період з листопада 2019 року по травень 2022 року включно відповідачу надавалися послуги з централізованого теплопостачання за вказаною вище адресою, за яку сплачено не було. Тому станом на травень 2022 року за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем за надані послуги в розмірі 31581,44 грн. Крім того, відповідно до ст.625 та ст.549 ЦК України, відповідачу нарахована сума основного боргу за спожиту теплову енергію в сумі 31581,44 грн., індекс інфляції у сумі 2735,33 грн., 3% річних в сумі 954,29 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені позивачем судові витрати. Позивач в судове засідання не прибув, засобами електронного зв`язку направив до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, за наявними матеріалами справи (а.с.25-26), позов підтримали, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належним чином, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила та відповідно до положень ч.3 ст.130 ЦПК України, вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи, а тому суд розглядає справу за наявними у ній доказами. На підставі ст.280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 счт.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Коодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО №1 КМР» №182 від 20.10.2021 року (а.с. 7). КП «Теплоенергетик`КМР» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послугу з централізованого теплопостачання. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Частиною 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до частини п`ятої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи з загальної площі квартири, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими тарифами. Наймач зобов`язаний самостійно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Згідно з ч.1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за послуги нараховується щомісячно. Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг (ч.3ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 1 частини 3 статті 24 Закону України «Про теплопостачання», встановлений обов`язок споживача теплової енергії, - своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Аналогічний обов`язок міститься в п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Інформація щодо відключення споживача від системи центрального опалення, з отриманням дозволу у передбаченому законом порядку, в матеріалах справи відсутня. При цьому, згідно зазначених норм закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року. Судом також встановлено, що позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання по наданню послуг, однак відповідач належним чином та в повному обсязі зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість за отримані послуги з централізованого теплопостачання за період з листопада 2019 року по травень 2022 року включно в розмірі 31581,44 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості абонента [PERSON] наданим позивачем, який приймається судом до уваги, при цьому, відповідачем зазначений розрахунок заборгованості не оспорено. (а.с.4). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідносини, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. А тому, суд, враховуючи вищезазначені положення ЦК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 954,29 грн., індекс інфляції у розмірі 2735,33 грн., які розраховані позивачем, виходячи з наявного розміру заборгованості в сумі 31581,44 грн. (а.с.5). Відповідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст..141 ЦПК України, ст..4 Закону України «Про судовий збір», підлягає стягненню з відповідача сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 2481 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №152 від 13.06.2022 року (а.с.1). На підставі викладеного, ст.ст.526, 625, 901, 903 ЦК України, ст.68 ЖК України, ст.ст.20, 29, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.19, 24 Закону України «Про теплопостачання»,

Outcome: approved