Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Представник позивача Онуфріївської селищної ради звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] відносно її дітей: малолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] ; стягнути з гр. [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом до їх повноліття; призначити опікуном гр. [PERSON] , [INFO] над малолітнім [PERSON] та малолітньою [PERSON] ; зобов`язати гр. [PERSON] , [INFO] протягом місяця з дня набрання законної сили рішення суду, відкрити особові рахунки у відділенні Ощадного банку України для стягнення аліментів на користь малолітніх дітей. Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що на обліку служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області з 15.03.2021 перебувають малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як такі, що проживають у сім`ї, яка опинилася в складних життєвих обставинах по причині ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків. Мати дітей - [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Деякий час проживала зі своїм співмешканцем, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На даний час адреса перебування відповідачки невідома. Відповідно до заочного рішення Онуфріївського районного суду Кіровогрдаської області від 20.04.2018 по справі № 399/973/17, батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] позбавлений батьківських прав. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію смерті від 10.06.2022 № 00035799713, батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] помер. 17.05.2022 до органу опіки та піклування надійшла заява від [PERSON] , в якій вона просить вирішити питання щодо неналежного виконання батьківських обов`язків її донькою, [PERSON] , відносно її малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] 27.05.2022 відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини Онуфріївської селищної ради, на якій прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради від 27.05.2022 № 35 малолітні діти влаштовані до родини бабусі, [PERSON] .. [PERSON] навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з дітьми не проживає, вихованням не займається, не турбується про їх життя та здоров`я, виплати, які отримує на дітей, а саме: пенсію по втраті годувальника на доньку та аліменти на сина використовує не за призначенням. На постійні телефонні дзвінки від служби у справах дітей селищної ради, у випадках відповіді, розмовляла агрессивно. На запрошення від начальника служби у справах дітей селищної ради для бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків - жодного разу не з`явилася. Відповідно до інформації старости с. Куцеволівка, довідка видана Онуфріївської селищною радою від 10.06.2022 № 405, встановлено, що [PERSON] вихованням малолітніх дітей не займається, на території с. Куцеволівка з`являється рідко. Місце її перебування невідоме. Малолітні діти знаходяться на повному утриманні бабусі [PERSON] . Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення. У відповідачки взагалі відсутнє спілкування та порозуміння із малолітньою донькою. Кароліна вважає за маму - свою бабусю, [PERSON] . При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав відповідачки комісією з питань захисту прав дитини Онуфріївської селищної ради було встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності так, як всі інші заходи впливу виявилися безрезультатними. Громадянка [PERSON] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , отримує пенсію, має дохід від земельних ділянок (паїв) та згідно висновку про стан здоров`я, довідки про проходження профілактичного наркологічного, психіатричного огляду, може бути опікуном над малолітніми онуками [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку служби у справах дітей селищної ради від 02.06.2022 № 09-28/72, [PERSON] вважає, що встановлення опіки [PERSON] над онуками [PERSON] та [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дітей. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду. Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.07.2022 відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.07.2022 замінено третю особу, закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні справу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, які зазначені в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій справу просила розглядати без її участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що малолітні діти перебувають на повному її забезпеченні, вона їх виховує та несе повну відповідальність за них, не заперечує проти призначення її опікуном [PERSON] та [PERSON] та призначення на її користь аліментів для неповнолітніх дітей. Суд вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним. Згідно ч.1, 2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.12.2008 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.04.2018. Відповідно до заочного рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20.04.2018 по справі № 399/973/17, батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] позбавлений батьківських прав. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію смерті від 10.06.2022 № 00035799713, батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] помер. З матеріалів справи встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з бабусею [PERSON] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання № 400 від 01.06.2022. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради від 27.05.2022 № 35 з метою захисту прав та інтересів дітей тимчасово влаштовано малолітнього [PERSON] та малолітню [PERSON] на проживання до бабусі [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Покладено на [PERSON] персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та психічний розвиток малолітніх онуків: [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з поданням позовної заяви до Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області про позбавлення батьківських прав матері дітей, [PERSON] та вирішення питання про призначення [PERSON] опікуном над малолітніми онуками. Довідкою старости села Куцеволівка від 10.06.2022 № 405 засвідчено, що [PERSON] має двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] малолітні діти проживають без реєстрації в будинку бабусі [PERSON] . Мати дітей [PERSON] вихованням та утриманням малолітніх дітей не займається, не турбується про їх здоров`я. На території села Куцеволівка з`являється рідко. З довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Онуфріївської селищної ради» від 31.06.2022 вбачається, що [PERSON] постійно хворіє, мама за дитиною дивиться погано, в лікарню приводить постійно бабуся, дитина погано говорить та має порушення мовного розвитку. З довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Онуфріївської селищної ради» від 31.06.2022 вбачається, що [PERSON] спостерігається в амбулаторії з 2015 року, дитина часто хворіє простудними захворюваннями, відстає в розумовому розвитку, мама погано піклується за дитиною, практично не лікує. Постійно за дитиною піклується бабуся. В акті обстеження умов проживання від 01.04.2022 вказано, що проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження встановлено, що на території домоволодіння знаходиться 2 цегляних будинки - новий будинок площею близько 90 кв.м., який має 4 кімнати, кухню, коридор. Старий будинок - площею близько 54 кв. м., який має 2 кімнати, сіни, кухню. Обидва будинки електрифіковані, мають пічне опалення. Родина має велике особисте господарство, наявна земельна ділянка, яка обробляється. Для проживання малолітніх онуків [PERSON] створила належні умови. В обох будинках чисто, охайно, особисті речі охайно складені, ліжка застелені. Змінною білизною діти забезпечені. Необхідними меблями, побутовою технікою та продуктами харчування родина повністю забезпечена. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: [PERSON] створила необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Особисті речі, сезоним взуттям та одягом забезпечені, дитячою літературою, іграшками забезпечені в повному обсязі. Зі змісту акту обстеження умов проживання від 01.04.2022 за адресою: [ADDRESS] вбачається, що без реєстрації за адресою проживають [PERSON] та [PERSON] . Характеристика будинку: будинок із білої цегли, вкритий шифером, загальною площею близько 57 кв. м. У дворі є гараж (ворота зняті з петель та підставлені), господарські будівлі із цегли, дерев`яні господарські будівлі в занедбаному стані. У дворі брудно, частина двору занедбана. Наявний колодязь, але в невідомому стані. Двір заріс травою. Забір дерев`яний, частково зруйнований (потребує ремонту). Будинок зачинений на крючок із середини. На прохання комісії ні власника будинку [PERSON] , ні [PERSON] не вийшли і не відчинили двері. На телефоний дзвінок [PERSON] не відповідала. При спілкуванні із сусідами та матір`ю [PERSON] було встановлено, що вони оба вдома. Комісія близько півтори години знаходилася біля домоволодіння по [ADDRESS] . Візуально було видно, що у будинку є люди, відкривалися штори у коридорі та у кімнаті. У висновку опіки та піклування селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від 14.06.2022 № 01-06/37/1, встановлено, що у зв`язку з тим, що мати дітей не цікавиться їх фізичним та духовним розвитком та взагалі не приймає участі у вихованні дітей, орган опіки та піклування селищної ради вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , 1985 року народження відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2018 року народження. Відповідно до висновку служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради про доцільність встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] та малолітньою [PERSON] , [INFO] , встановлено, що сукупний дохід родини (бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] , який зараз мобілізований), що дозволяє їй бути опікуном, бажання дітей проживати у родині бабусі, служба у справах дітей селищної ради вважає, що встановлення опіки [PERSON] над онуками [PERSON] та [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У відповідності до ч.1, ч.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статі 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсний обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи ( ч. 5 ст. 19 СК України). Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року по справі № 459/3411/17, провадження № 61-10531св21. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд дійшов висновку, що [PERSON] , безвідповідально ставиться до питання виховання своїх дітей [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2018 року народження та їх матеріального забезпечення. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, свідомо нехтує своїми обов`язками як матері, не бажає брати участь у фізичному і духовному розвитку дітей, з дітьми не проживає, не турбується про їх життя та здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дітей, виплати, які отримує на дітей, а саме: пенсію по втраті годувальника на доньку та аліменти на сина використовує не за призначенням. Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дітей, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків стосовно своїх сина та дочки, не приймає участі у їх вихованні, не спілкується, не цікавиться їх життям та здоров`ям, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі своїх сина та доньки. Суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як матір`ю малолітніх дітей, своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у [PERSON] у вихованні малолітніх сина та доньки, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що [PERSON] намагалася виконувати батьківські обов`язки. У разі необхідності звернення до лікарні, дітей приводила бабуся, також діти знаходяться на повному матеріальному забезпеченні у бабусі. У відповідачки взагалі відсутнє порозуміння та спілкування із малолітньої [PERSON] , адже остання своєю мамою вважає свою бабусю, [PERSON] . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2018 року народження. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] не зашкодить інтересам дітей, їх подальшому вихованню та утриманню. Статтею 243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка над дітьми, позбавленими батьківського піклування, які не досягли чотирнадцяти років, встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. У статті 58 ЦК України зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно з ч. 3 ст. 60 цього Кодексу суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Частиною 4 статті 167 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина-сирота - це дитина, в якої померли чи загинули батьки, а також діти, позбавлені батьківського піклування, це зокрема діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради від 27.05.2022 № 35 з метою захисту прав та інтересів дітей тимчасово влаштовано малолітнього [PERSON] та малолітню [PERSON] на проживання до бабусі [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Висновком акту обстеження умов проживання від 01.04.2022 встановлено, що [PERSON] створила для дітей всі належні умови для проживання малолітніх дітей, забезпечую всіма необхідними речами, спальними місцями, меблями та харчуванням. Відповідно до висновку служби у справах дітей Онуфріївської селищної ради про доцільність встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] та малолітньою [PERSON] , [INFO] , встановлено, що сукупний дохід родини (бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] , який зараз мобілізований), що дозволяє їй бути опікунов, бажання дітей проживати у родині бабусі, служба у справах дітей селищної ради вважає, що встановлення опіки [PERSON] над онуками [PERSON] та [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дітей. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2018 року народження, то, враховуючи інтереси малолітніх дітей, вважає за доцільне призначити їх опікуном бабусю [PERSON] . Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, то суд приходить до наступного. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. Так, згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дітей. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Онуфріївської селищної ради до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна над дітьми, є законними, обгурнтованими та підлягають частковому задоволенню . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вирішуючи питання про сплату судового збору виходить з того, що п. 3, 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір" передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів, та заяв, які подані щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Оскільки позов підлягає задоволенню, позивач звільнений від сплати судового забору, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial