Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до товариства індивідуальних забудовників « [PERSON] », просить визнати за ним право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] загальною площею 46,8 кв.м. Позов мотивовано тим, що 06 грудня 2002 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про дольову участь у будівництві, відповідно до умов якого Сторона 1 приймає Сторону 2 у дольову участь на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] . Планове закінчення будівництва та здача його в експлуатацію - ІІ квартал 2002 року. Згідно пункту 2 договору по закінченню будівництва будинку та здачі його в експлуатацію Сторона 1 передає у власність приміщення загальною площею 45 кв.м. та сприяє останній в оформленні права власності на нього. Остаточна вартість приміщення складає 17994 гривень без включення вартості робіт по проектній документації, технічних робіт по електропроводці, сантехніки, дверей, оздоблення, штукатурки (п.3 договору). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2007 року в справі №2-5900/2007 за [PERSON] визнано майнові права на приміщення загальною площею 45 кв.м. в цокольній частині будинку по [ADDRESS] . Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] оплатив вартість цокольного приміщення в сумі 17994 грн. по [ADDRESS] . Рішенням господарського суду Тернопільської області від 15.05.2012 року суд вирішив виділити товариству частину вбудовано-прибудований приміщень загальною площею 1400,45 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Багатоквартирний будинок в якому розташоване приміщення зданий в експлуатацію. 12.03.2013 року ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення. Позивач звертався до відповідача із заявою про оформлення за нею права власності на нежитлове приміщення, однак їй відмовлено. У заявах по суті звертає увагу, що договір від 06.12.2002 року не розірваний у встановленому законом порядку, а отже є чинним. Відповідач товариство індивідуальних забудовників « [PERSON] » у своїх заявах по суті просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вважає, що вказаний спір не підлягає розгляду в місцевому загальному суді, оскільки він має ознаки корпоративного, між колишнім учасником та товариством. Звертає увагу суду, що позивач просить визнати за ним право власності на приміщення площею 46,8 кв.м., тоді як предметом договору від 06.12.2002 року передбачено нежитлове приміщення площею 45 кв.м. Вважає, що позивачем не доведено, що предметом договору є саме це приміщення. Зауважує, що ТІЗ наука не отримував від позивача жодних звернень з приводу оформлення права власності на нежитлове приміщення, а тому, відповідно не могло порушувати його права. Крім того, звертає увагу суду, що пунктом 3 договору передбачено, що вартість приміщення визначена без включення робіт по проектній документації. Прийняття об`єкта в експлуатацію вимагало додаткових капіталовкладень, і на цей час є заборгованість позивача. Крім того, звертає увагу суду, що статутом товариства передбачено, що виділення квартир та приміщень членам товариства відбувається на підставі рішення загальних зборів, разом з тим, позивач виключений із числа членів товариства через наявність заборгованості, договір є розірваним. Зауважує, що нежитлові приміщення не прийняті в експлуатацію. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.06.2002 року із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача позов підтримала з підстав викладених в ньому. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених в заявах по суті. Представник третьої особи управління державної реєстрації Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу у його відсутності. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Згідно статуту зареєстрованого 25.03.1999 року Товариство індивідуальних забудовників «Наука» створюється з метою покращення житлових умов громадян України індивідуальних забудовників на основі їх добровільного об`єднання (п.1.1.) Розподіл майна (квартир), житлової і корисної площі будинку проводиться згідно з рішенням загальних зборів членів Товариства (п.5.4.) Член товариства зобов`язаний сплачувати пайові внески і прийняти участь у будівництві житла, виконувати рішення загальних зборів, вносити додаткові вклади у розмірах, порядку та засобах передбачених рішенням загальних зборів. 06 грудня 2002 року між [PERSON] та товариством індивідуальних забудовників «Наука» був укладений договір про дольову участь у будівництві, відповідно до умов якого Сторона 1 приймає Сторону 2 у дольову участь на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] , планове закінчення будівництва та здача його в експлуатацію ІІ квартал 2002 року (п.1). По закінченню будівництва будинку та здачі його в експлуатацію Сторона 1 передає у власність приміщення загальною площею 45 кв.м. та сприяє останній в оформленні права власності на нього (п.2) Остаточна вартість приміщення складає 17994 гривень без включення вартості робіт по проектній документації, технічних робіт по електропроводці, сантехніки, дверей, оздоблення, штукатурки (п.3). Відповідно до довідки ТІЗ «Наука» від 22 лютого 2013 року №4 [PERSON] сплачено 86464,67 грн за квартиру площею 129,58 м. кв. та 25993 за цокольне приміщення площею 45 кв.м. відповідно до догорів про дольову участь в будівництві. Станом на 22.02.3013 року заборгованість відсутня. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.12.2007 року у справі №2-5900/2007 рік суд вирішив визнати за [PERSON] майнові права на приміщення загальною площею 45 кв.м. в цокольній частині будинку по [ADDRESS] та зобов`язати ТІЗ «Наука» виконати умови договорів в частині сприяння в оформленні права власності, в тому числі і на приміщення проектною площею 45 кв.м. в цокольній частині будинку та зобов`язати відповідача передати [PERSON] вказані приміщення. Судом встановлено, що [PERSON] виконав свої зобов`язання за договором щодо оплати вартості цокольного приміщення на суму 17994 грн. Рішенням господарського\~суду Тернопільської\~області від\~14\~травня 2012\~року,\~з урахуванням\~постанови Львівського\~апеляційного господарського\~суду від\~18.09.2012\~року у\~справі №16/5/5022-126/2012\~(12/47/5022-686/2011\~(11/18-785))\~ за позовом\~Товариства індивідуальних\~забудовників "Наука",\~до відповідача\~-Управління\~капітального будівництва\~Тернопільської обласної\~державної адміністрації,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог на\~предмет спору\~на стороні\~відповідача - Тернопільський національний\~педагогічний університет\~імені В.\~Гнатюка,\~Міністерство освіти\~і науки,\~молоді та\~спорту України,\~Прокуратури Тернопільської\~області,\~суд вирішив зобов`язати Управління капітального будівництва Тернопільської обласної державної адміністрації здати в експлуатацію будинок по [ADDRESS] , в задоволенні решти вимог відмовити. Судами, серед іншого, встановлено, що 5 червня 1999 року між Управлінням капітального будівництва Тернопільської обласної державної адміністрації (Замовник) та ТІЗ «Наука» (Забудівник) укладено договір про сумісну діяльність (надалі Договір), відповідно до якого сторони за даним договором зобов`язуються шляхом об`єднання майна (незавершене будівництво гуртожитку на 608 місць зі сторони Замовника та грошових коштів зі сторони Забудівника) спільно діяти у будівництві гуртожитку на 608 чоловік з блоком обслуговування по [ADDRESS] , який згідно дозволу Фонду державного майна України №2354 від 15.12.1998 року буде добудовуватись за кошти ТІЗ «Наука», створеного при педагогічному університеті. Завершене будівництво 72-квартирний житловий будинок товариства «Наука», гуртожиток на 126 місць з блоком обслуговування для Тернопільського педагогічного університету, та вбудовано-прибудовані приміщення молодіжного кафе на 50 місць, здоровпункту і комплексного приймального пункту, приналежність яких буде визначена окремою додатковою угодою після виконаних проектно-кошторисної документації та розрахунків фактично понесених витрат (розділ І Договору). Відповідно до Акту робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом будівлі, споруди приміщення від 04.12.2001 року робоча комісія вирішила прийняти в експлуатацію 75-квартирний житловий будинок з гуртожитком на 126 місць і вбудовано-прибудованими приміщеннями по [ADDRESS] . Інспекція Держархбудконтролю у Тернопільській області в листі від 19.08.2010 року №01-13/1657 повідомляє що в період з 1992 по 1996 роки БУ «Житлобуд-1»здійснювалось будівництво гуртожитку педінституту на 608 місць по [ADDRESS] , в УКБ ОДА у наявності виконавча документація. З 01.11.2001 року, згідно рішення ВК Тернопільської міської ради від 23.02.2000 року №157 та дозволу на виконання будівельних робіт інспекції ДАБК Тернопільської міської ради виданого УКБ облдержадміністрації від 20.09.2001 року №99/01, відповідно до робочого проекту 75-квартирнного житлового будинку з гуртожитком на 126 місць та блоком обслуговування по [ADDRESS] (комплексний державний експертний висновок від 21.08.2000 року №56/2000) до 30.05.2002 року БУ «Житлобуд-1»виконувало будівельні роботи з реконструкції незавершеного будівництвом гуртожитку під житловий будинок з гуртожитком. Роботи з реконструкції в повному обсязі не завершені (не збудовано сходову клітку в осях 9-9/10), гуртожиток на 126 місць перепрофільований у житловий будинок. Станом на 19.08.2010 року збудовано 112-квартирний житловий будинок з даховою котельнею, з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, з 2003 року заселено і проживають у 105 квартирах. На всіх поверхах самовільно переплановано приміщення спільного користування (коридори, ліфтові холи, технічні приміщення) із долученням додаткових площ до квартир, на технічному поверсі самовільно влаштовано приміщення не передбачені проектною документацією. У трьох під`їздах ліфти у робочому стані, експлуатується дахова котельна. Фактів виконання будівельних робіт на час огляду не виявлено. Збудований будинок не відповідає дозвільному рішенню Тернопільської міської ради від 23.02.2000 року №157, робочому проекту на який отримано комплексний державний експертний висновок та виданому УКБ ОДА дозволу на виконання будівельних робіт. Багатоквартирний житловий будинок, що не відповідає проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам та не прийнятий у встановленому порядку в експлуатацію частково експлуатується (в 105 квартирах проживають мешканці). Інспекція зазначає, що для введення об`єкта в експлуатацію необхідно отримати містобудівні умови і обмеження на 112-квартирний житловий будинок з даховою котельнею з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення, виконати коригування проектної документації та затвердити її в установленому порядку, отримати дозвіл на виконання будівельних робіт органів держархбудконтролю, привести у відповідність до затвердженого проекту об`єкт містобудування та прийняти у встановленому порядку в експлуатацію. Згідно висновку експерта Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №0012-0014 від 18.08.2010 року 75-ти квартирний житловий будинок по [ADDRESS] та гуртожиток на 126 місць (36 квартир) з блоком обслуговування для Тернопільського педагогічного університету готові до введення в експлуатацію; будівельно-монтажні роботи на 75-ти квартирному житловому будинку та гуртожитку на 126 місць (36 квартир) з блоком обслуговування завершені у відповідності з проектно-кошторисною документацією, з відповідними погодженнями та внесеними змінами. На закінченому будівництвом 75-ти квартирному житловому будинку та гуртожитку на 126 місць (36 квартир) з блоком обслуговування для [ADDRESS] виконані всі будівельно-монтажні роботи, передбачені проектною документацією, державними стандартами, будівельними нормами і правилами роботи, а також змонтоване та випробуване обладнання. 12.03.2013 року ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення [ADDRESS] , цокольний поверх, площа якого 46,8 кв.м. З відповіді ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 30.08.2022 року вбачається, що ТІЗ «Наука» було виготовлено технічну документацію на вбудовано-прибудовані приміщення за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано на нежитлові приміщення 132, 130. Згідно протоколу загальних зборів членів ТІЗ «Наука» №1 від 12 грудня 2008 року, ухвалено, серед іншого, оплатити витрати додаткові товариства за рахунок додаткових внесків в розмірах, передбачених рішенням загальних зборів та додатком від 04.09.2008 року 1000 у.о. з кожного члена товариства. З акту комісії ТІЗ «Наука» від 28.02.2014 року щодо виконання рішень рішення загальних зборів від 04.09.2008 року та 12.12.2008 року обраховано заборгованість [PERSON] в розмірі 22841,20 грн. Рішенням загальних зборів ТІЗ «Наука» від 09 липня 2013 року затверджено список членів товариства які виконали рішення загальних зборів від 04.09.2008 року та 12.12.2008 року та список членів, які несуть персональну відповідальність за невиконання рішень товариства, з якими розірвати договори, серед яких - [PERSON] .. Як видно з інформації з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, 18.03.2015 року управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Тернопільській області зареєстрована декларація управління капітального будівництва Тернопільської ОДА про готовність об`єкта до експлуатації, якою 75-квартирний житловий будинок з гуртожитком на 126 місць та блоком обслуговування (ІІ черга реконструкція незавершеного будівництва гуртожитку та 126 місць під 36 малосімейних квартир з блоком обслуговування загальною площею 1494,7 кв.м., в тому числі 36 квартир площею 1372, 1 кв.м. та вбудовано-прибудованих приміщень площею 122,6 кв.м. Відповідно до інформації Департаменту капітального будівництва Тернопільської обласної військової цивільної адміністрації від 09.09.2022 року у відповідь на адвокатський запит, департамент повідомив, що І та ІІ чергу будівництва будинку по [ADDRESS] здано в експлуатацію. У 2016 році подано документи для дозволу на введення в експлуатацію об`єктів будівництва, а саме ІІІ черги 75-квартирного житлового будинку з гуртожитком на 126 місць та блоком обслуговування вбудовано-прибудованих приміщень господарського призначення по [ADDRESS] , проте двічі отримано відмову. На звернення [PERSON] управлінням державної реєстрації Тернопільської міської ради надано відповідь від 02.12.2021 року, в якій відмовлено в реєстрації права власності на цокольне приміщення по [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю необхідних документів від ТІЗ «Наука». Розглянувши справу, суд доходить такого висновку. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт перший частини першої статті 611 ЦК України). Згідно зі статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За своїм змістом укладений між сторонами в справі договір є змішаним договором, який містить елементи угоди про послуги з будівництва житла та договору побутового підряду. Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною першою статті 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Згідно вимог частини першої статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Згідно з частиною другою статті 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Відповідно до частини першої статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно з частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Виходячи із змісту заявлених позовних вимог та обставин справи, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, вбачається, що позивач просить визнати за нею право власності на цокольне нежитлове приміщення з тих підстав, що він, як сторона договору дольової участі, оплатив її вартість, а інша сторона договору ТІЗ «Наука», взявши на себе зобов`язання передати у її власність, після закінчення будівництва будинку та здачі його в експлуатацію, не виконала таких зобов`язань, чим порушила право власності позивача на спірне нежитлове цокольне приміщення. Відповідно до положень статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. \~Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Можливість виникнення права власності за рішенням суду на нерухоме майно, передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. Крім того, таке право набувається лише з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Положеннями статті 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. \~Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. \~Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. \~Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Так, положеннями статей 335 та 376 ЦК України передбачено набуття права власності на підставі судового рішення на безхазяйну річ, а також на самочинне будівництво. Крім цього, статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Позивач у даній справі не звертається до суду про визнання права власності на нерухоме майно з підстав передбачених статтями 335 та 376 ЦК України. Звертаючи в суд із позовом, зокрема у даній цивільній справі, позивач просить визнати за нею право власності на новостворене нерухоме майно нежитлове цокольне приміщення і підставою виникнення такого права обґрунтовує виконанням умов договору Дольової участі, стороною якого, як стверджує позивач, вона є. Однак, суд зазначає, що законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно в судовому порядку. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1219цс16 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16 можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. Крім того, таке право набувається лише з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Постановою ВС від 25 вересня 2019 року, справа № 753/2187/17, Верховний Суд роз`яснив, що як правило, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Тому, на думку суду, позивач не вибрав належний спосіб захисту, який підлягає застосуванню у випадку порушення зобов`язання за договором. Крім того, відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані суду докази не є достатніми для висновку, що нежитлове приміщення №127 площею 46,8 кв.м., на яке просить визнати право власності позивач, відноситься до предмету договору від 06 грудня 2002 року. Так, вказане приміщення має площу 46,8 м.кв., тоді як в договорі йдеться про приміщення площею 45 кв.м., і позивачем оплачено саме таку площу нежитлового приміщення. Окрім того, вартість оплаченої площі, відповідно до пункту 3 договору не включає вартості робіт по проектній документації, технічних робіт по електрообробці, сантехніки, дверей, тощо. Суду також не надано достовірних та достатніх доказів того, що приміщення, право власності на яке просить визнати відповідач, введено в експлуатацію. Так, з інформації Департаменту капітального будівництва Тернопільської обласної військової цивільної адміністрації від 09.09.2022 року видно, що третя черга 75-квартирного житлового будинку з гуртожитком на 126 місць та блоком обслуговування вбудовано-прибудованих приміщень господарського призначення по [ADDRESS] , отримала відмову в введенні в експлуатацію, а отже не набула статусу нерухомого майна. Суд не може собою підміняти органи державної влади щодо введення нерухомого майна в експлуатацію. Враховуючи вищенаведене, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на цокольне нежитлове приміщення по [ADDRESS] до задоволення не підлягають. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Так, як видно із змісту позовної заяви, спір виник з приводу невиконання відповідачем договору про дольову участь в будівництві житла, а не пов`язаний зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, тому, спірні відносини є договірними, а не корпоративними. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача подано ордер адвоката, договір про надання правової допомоги від 16 лютого 2022 року, акт виконаних робіт від 20.05.2022 року на суму 13200 грн та квитанції до прибуткового ордеру від 16.02.2022 року та від 22.02.2022 року на суму 2500 грн та 9500 грн, разом 13500 грн. Зважаючи на те, що в задоволенні позову відмовлено, в силу статті 141 ЦПК України, вказані витрати відповідача на правову допомогу підлягають стягненню з позивача.

Outcome: approved