Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась [INFO] ([ADDRESS]) з позовом до [PERSON] , про відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах. В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що 30.07.2014 року, на підставі Наказу № 229, відповідача було зараховано курсантом на 1-ий курс навчання до [INFO] та на підставі наказу начальника [INFO], від 30.07.2014 року, № 24-ПМ призначено на посаду курсанта. Наказом начальника [INFO], від 30.07.2014 року, № 154, відповідача призначено на посаду курсанта першого курсу навчання та з 30.07.2014 року зараховано на всі види забезпечення за курсантськими нормами. 29.10.2018 року [PERSON] звернувся до командування [INFO] з рапортом про його відрахування з числа курсантів [INFO], у зв`язку з розірванням контракту зі сторони військовослужбовця через небажання продовжувати навчання. Наказом начальника [INFO], від 19.04.2019 року, № 39-РС, згідно рапорту, від 29.10.2018 року та на підставі рішення Вченої ради [INFO] № 5, від 27.11.2018 року, у відповідності до абз. 3 пункту 3.1 та абз. 8 п. 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України, від 24.12.1997 року, № 490, солдата [PERSON] відраховано з числа курсантів «через небажання продовжувати навчання», відповідно до п. 36, 277 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України, від 10.12.2008 року, №1153/2008 та п. 2.14 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України, від 10 квітня 2009 року №170, розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу з солдатом [PERSON] . Згідно до довідки-розрахунку, від 19.04.2019 року, № 1/55/1776, загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням [PERSON] у [INFO] ([ADDRESS]) становить 92156 грн. 87 коп.. Відповідно до довідки №6/21/266 від 20.06.2022 року останнє відшкодування в сумі 990 грн. надійшло 31 січня 2020 року. Станом на 16 червня 2022 року залишок заборгованості складає 84 226 (вісімдесят чотири тисячі двісті двадцять шість) грн. 87 копійок. У зв`язку із зазначеним, оскільки відповідач у добровільному порядку витрати, пов`язані з його утриманням у період навчання, не відшкодував, позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 12.08.2022 року, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Враховуючи викладене, сторони у судове засідання не викликалися. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги (а. с. 29). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся (а. с. 26). Будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи, а також відзив на позов відповідач не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30.07.2014 року, на підставі Наказу № 229, [PERSON] було зараховано курсантом на 1-ий курс навчання до [INFO] денної форми навчання (а. с. 9). На підставі Наказу начальника [INFO] ([ADDRESS]) від 30.07.2014 року № 24-ПМ [PERSON] призначено на посаду «Курсант» (а. с. 10). Наказом начальника [INFO] ([ADDRESS]), від 30.07.2014 року, № 154, [PERSON] зараховано до списків особового складу [INFO] та на всі види забезпечення за курсантським нормами (а. с. 11). 29.10.2018 року [PERSON] звернувся до командування [INFO] з рапортом про його відрахування з числа курсантів [INFO], через небажання продовжувати навчання (а. с. 15). Наказом начальника [INFO], від 19.04.2019 року, № 39-РС, згідно рапорту, від 29.10.2018 року та на підставі рішення Вченої ради [INFO] № 5, від 27.11.2018 року, у відповідності до абз. 3 пункту 3.1 та абз. 8 п. 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України, від 24.12.1997 року, № 490, солдата [PERSON] відраховано з числа курсантів «через небажання продовжувати навчання», відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України, від 10.12.2008 року, №1153/2008 та п. 2.14 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України, від 10 квітня 2009 року №170, розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу з солдатом [PERSON] (а. с. 10 - 11). Пунктом 1 «Положення про Міністерство оборони України», затвердженого указом Президента України, від 06 квітня 2011 року, №406/2011, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. За змістом ст. ст.1 та 10 Закону України «Про оборону України», ст. 10 Закону України «Про Збройні Сили України», Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, а органом державної влади на місцях є підпорядковані Міністру оборони командири з`єднань, частин, інших формувань. Міністерство оборони України, згідно рішення Конституційного Суду України №3-РП/99, від 08 квітня 1999 року, є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до Закону України «Про Збройні Сили України» та Статуту [INFO] ([ADDRESS]), академія входить до складу Збройних Сил України і підпорядкована Міністерству оборони України. Згідно п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України, від 10.12.08 №1153/2008, контракт про навчання припиняється (розривається) достроково через недисциплінованість курсанта, невиконання навчального плану, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу. В разі відрахування через небажання продовжувати навчання, відраховані курсанти відшкодовують Міністерству оборони України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Згідно п. п. 3, 4 «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 12.07.2006 року, № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом, згідно з нормами утримання курсантів. Відповідно до вимог Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України, від 03 серпня 2016 року, № 400, відшкодовуються колишніми курсантами відповідного навчального закладу плата за послуги, що надаються бюджетними установами. Судом встановлено, що [INFO] ([ADDRESS]), яка із врахуванням вимог ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України», є суб`єктом владних повноважень на місцях в системі Збройних Сил України, уповноважена центральним органом виконавчої влади - Міністерством оборони України виконувати повноваження по відшкодуванню вищезазначених витрат. При цьому, їх відшкодування пов`язано з проходженням та звільненням громадян з публічної служби. Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено обов`язок громадян, відрахованих з військових навчальних закладів Збройних Сил України через небажання продовжувати навчання, або через недисциплінованість та, в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «и» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовувати Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Згідно п. 8 «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 12.07.2006 року, № 964, сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується, відповідно до кошторису Міноборони. Згідно до довідки-розрахунку, від 19.04.2019 року, № 1/55/1776, загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням [PERSON] у [INFO] ([ADDRESS]) становить 92156 грн. 87 коп.(а.с.14). Відповідно до довідки №6/21/266 від 20.06.2022 року останнє відшкодування в сумі 990 грн. надійшло 31 січня 2020 року. Станом на 16 червня 2022 року залишок заборгованості складає 84 226 (вісімдесят чотири тисячі двісті двадцять шість) грн. 87 копійок (а.с.19). Таким чином, враховуючи наявність у відповідача перед позивачем заборгованості, що підтверджується матеріалами справи, а також відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, які б вказували на неправомірність звернення позивача з вимогою про стягнення з відповідача даних коштів, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Міністерства оборони України, [INFO] ([ADDRESS]), про відшкодування витрат за період навчання, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 2481,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved