Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2021 року. Позивач вказує, що проживають з відповідачем окремо понад 8 місяців, спільне життя не склалося, вони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, подружжя не підтримує сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що подальше збереження сім`ї з відповідачем є неможливим, бажає повернути дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 22.08.2022 року позивач поштою направила заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 13.09.2022 року відповідач через канцелярію суду подав заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 02.10.2021 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 1406, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . З наданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] ». В матеріалах справи відсутні відомості про наявність у сторін спільних неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved