Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

15.02.2022р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю КОШЕЛЬОК (далі - відповідач), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 52540, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює водієм в ТОВ Євроліга Транс, де з серпня місяця 2021р. з його заробітної плати здійснюється відрахування в розмірі 20% щомісячно. Після того, як він поцікавився в бухгалтерії підприємства на підставі чого не отримує заробітну плату в повному обсязі, йому було повідомлено, що відрахування коштів з зароблених ним коштів здійснюється на підставі постанови про примусове виконання виконавчого напису винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. При зверненні ним до останнього для ознайомлення з матеріалами справи було з`ясовано, що 15.07.2021р. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого напису № 52540, виданого 21.05.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та винесено постанову ВП № 65821445 про стягнення з позивача на користь відповідача борг в розмірі 15 890 грн. з яких: 6 000 (шість тисяч) грн. - заборгованості за тілом кредиту; 9 840 (дев`ять тисяч вісімсот сорок) грн.; 50 (п`ятдесят) грн. - плати за вчинення виконавчого напису. При ознайомлені з копією виконавчого напису вбачається, що борг у розмірі 15 890 грн. виник за кредитним договором № 2486018057 від 23.02.2021р., який був ніби то укладений між позивачем та відповідачем. При цьому позивач зазначає, що він не укладав будь-яких кредитних договорів з відповідачем. Окрім цього, як зазначає позивач, у виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. зазначено його місце проживання с. Богемка Первомайського району Миколаївської області, інше місце виконання виконавчого напису не можливе. На підставі вищевикладеного, посилаючись на приписи ст. 88 Закону України Про нотаріат та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999р., позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса № 52540, виданий 21.05.2021р., відповідно до якого з нього стягнуто грошові кошти у сумі 15 890 грн. є таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус не мап права вчиняти такий виконавчий напис. Ухвалою від 17.05.2022р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. До участі у справі залучені треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович. Ухвалою від 23.06.2022р. закінчено підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 12.08.2022р., яке в подальшому було відкладено на 31.08.2022р. та 14.09.2022р. 31.08.2022р. представник відповідача Терно О.В. подав до суду відзив на позов з додатками, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Однак з огляду на порушення представником відповідача [PERSON] приписів ст. 178 ЦПК України щодо строку подачі відзиву та не зазначення причини не подачі відзиву у визначений строк, не долучення до відзиву доказів його направлення іншим учасникам справи, суд, з огляду на приписи ч. 8 ст. 178 ЦПК України, не бере до уваги відзив на позов та додані до нього докази та вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач у жодне із судових засідань не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас 17.06.2022р. позивач звернувся до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності, в зв`язку з веденням в країні воєнного стану. Представник відповідача в жодне із судових засідань не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. При цьому слід зазначити, що представник відповідача [PERSON] 31.08.2022р. подав до суду заяву, в якій вказуючи на ведення в Україні воєнного стану та неотримання матеріалів позовної заяви просив відкласти розгляд справи та надати можливість ознайомитися з матеріалами справи. Вказана заява судом задоволена в зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 14.09.2022р., однак ні представник відповідача Терно О.В., ні інший представник відповідача не з`явився для ознайомлення з матеріалами справи, та не подавали клопотань про відкладення розгляду справи призначеного на 14.09.2022р. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у жодне із судових засідань не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Водночас 08.07.2022р. третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу за його відсутності, та винести рішення згідно чинного законодавства України. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. в жодне із судових засідань не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, та те, що відповідачу та третім особам було достатньо часу для подання до суду відзиву на позов, пояснень, клопотань, заяв, тощо, з доказами на підтвердження своїх заперечень та доводів, організації і забезпечення участі свого представника в судовому засіданні, а також належного повідомлення останніх про час, дату і місце судового розгляду та не повідомлення суд про поважні причини нез`явлення в судове засіданні, суд вважає за можливе розглянути спір по суті за наявними у справі доказами за відсутності у часників судового розгляду. Дослідив письмові докази, судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи 21.05.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинений виконавчий напис за реєстровим № 52540 (далі - виконавчий напис) про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 2486018057-260286 від 23.02.2021р. за період з 23.02.2021р. по 21.05.2021р. у розмірі 15 890 грн., а саме: 6 000 (шість тисяч) грн. - заборгованості за тілом кредиту; 9 840 (дев`ять тисяч вісімсот сорок) грн.; 50 (п`ятдесят) грн. - плати за вчинення виконавчого напису. 15.06.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису (виконавче провадження № 65821445). 15.06.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису (виконавче провадження № 65821445), а 15.07.2021р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи відповідача. Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю Євроліга Транс за вих. № 25/01-2022 від 25.01.2021р. вбачається, що позивач дійсно працює в ТОВ Євроліга Транс водієм автотранспортного засобу з 05.02.2021р. (наказ 1-К від 04.02.2021р.) по теперішній час. З серпня 2021р. згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 15.07.2021р. (ВП № 65821445) з його заробітної плати щомісячно здійснюються відрахування в розмірі 20% від суми доходу. Станом на 25.01.2022р. загальна сума відрахувань становить 5 111 грн. 75 коп. Встановивши вказані обставини суд приходить до такого висновку. Статтями 87 та 88 Закону України Про нотаріат визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999р., стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання\~виконавчого напису\~додаються: а)\~оригінал кредитного\~договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У відповідності до п.п. 3.1.-3.5. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р., нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.99 № 1172. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013р. Про судове рішення в адміністративній справі, визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013р. Про судове рішення в адміністративній справі, дійшов висновку про необхідність визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 1172 в редакції від 29.11.2001р. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001р. передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 Вчинення виконавчих написів розділу ІІ Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р. (в редакції чинній станом на 30.11.2016р. - дату вчинення спірного виконавчого напису) встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів (підпункт 5.2. пункту 5 глави 16 Порядку № 296/5 від 22.02.2012). Отже, станом на 26.11.2021р. - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При чому Верховний Суд України у постанові від 05.05.2017р. у справі № 6-887цс17 висловив правову позицію, згідно якої з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Водночас в матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. Встановлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 21.05.2021р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі № 826/20084/14. Водночас у матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між відповідачем та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020р. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та законними, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved