Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Адвокат Шкода Павло Васильович звернувся до суду в інтересах [PERSON] з вказаним позовом. Просить суд стягнути з Держави Україна в особі [INFO] (військова частина [NUMBER] ) понесені [PERSON] витрати на загальну суму 21\~606,86 гривень, а саме на оплату правничої допомоги у справі № 569/14740/18 в розмірі 8\~400,00 гривень, та пов`язані з розглядом у справі № 569/14740/18 в розмірі 13\~206,86 гривень. Стягнути з Держави Україна в особі [INFO] (військова частина [NUMBER] ) на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 20\~000,00 гривень та стягнути судові витрати по справі з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях. Представник відповідача [INFO] (військова частина [NUMBER] ) в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Розгляд справи проводиться судом на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 21\~606,86 гривень, то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Загальні підстави покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду передбачені нормою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Так, статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення обов`язку відшкодувати завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Постановою про накладення адміністративного стягнення №001412 від 26 липня 2018 року, винесеною т.в.о. начальника відділу прикордонної служби «Пархоменкове» ст. лейтенантом [PERSON] , визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді попередження. Рішенням Рівненського міського суду рівненської області від 17 грудня 2018 року (справа № 569/14740/18) адміністративний позов [PERSON] до відділу прикордонної служби « [INFO] » [INFO] про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано постанову №001412 від 26 липня 2018 року, винесену т.в.о. начальника відділу прикордонної служби «Пархоменкове» ст. лейтенантом [PERSON] про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП. В решті позовних вимог позивачу відмовлено. Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. У зв`язку з чим, суд звертає особливу увагу, що: -витрати оплату правничої допомоги у справі № 569/14740/18 в розмірі 8\~400,00 гривень; -Витрати на прокат автомобіля в розмірі 5\~545,32 гривень; -Витрати на оплату за бензин для автомобіля в розмірі 3\~284,40 гривень є витратами пов`язаними з розглядом справи № 569/14740/18, передбаченими п.п.1,2 ч. 3 ст. 132 КАС України, а саме витратами на професійну правничу допомогу та витратами сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду. \~ \~ \~ \~Внаслідок чого, вищевказані витрати [PERSON] , які пов`язані з розглядом справи № 569/14740/18 на загальну суму 17\~229,72 гривень не можуть вважатися матеріальною шкодою, завданою незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою при здійсненні нею своїх повноважень, та до відшкодування не підлягають. В свою чергу, вищевказані витрати підлягають до відшкодування в порядку розподілу судових витрат в межах розгляду справи № 569/14740/18 (за умови дотримання положень ст.ст. 134-139 КАС України). При цьому, судом достовірно встановлено, що відповідно до розпорядження голови правління SIA «Latintermeh» [PERSON] № 07/12-81К від 07 грудня 2018 року надано [PERSON] ( [PERSON] ) відпустку без збереження заробітної плати на період з 10 грудня 2018 року по 14 грудня 2018 року. Як вбачається із змісту заяви [PERSON] від 07 грудня 2018 року, що останній просить надати відпустку без збереження заробітної плати на період з 10 грудня 2018 року по 14 грудня 2018 року з метою поїздки до міста Рівне, та отримання юридичної консультації, комплектації пакету документів для судового засідання по справі № 569/14740/18. Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до довідки голови правління SIA «Latintermeh» Т. Крупеніча № 56/2021 від 17 вересня 2021 року, що середньоденна заробітна плата [PERSON] ( [PERSON] ) в грудні 2018 року, після утримання податків становить 26,45 євро. Згідно розрахунку позивача, розмір неотриманої заробітної плати за 5 робочих днів за період з 10 грудня 2018 року по 14 грудня 2018 року становить 132,25 євро, що в гривневому еквіваленті складає 4\~190,68 гривень. Таким чином, наявні підстави стверджувати, що [PERSON] за звичайних умов гарантовано отримав би заробітну плату за період з 10 грудня 2018 року по 14 грудня 2018 року в розмірі 132,25 євро, що в гривневому еквіваленті складає 4\~190,68 гривень. Жодних доказів на спростування зазначених обставин стороною відповідача не надано. Внаслідок чого наявна упущена вигода позивача в розумінні п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України. Крім того, судом достовірно встановлено, що [PERSON] понесено витрати на відправку листа відділу прикордонної служби « [INFO] » Львівського ПЗ Західного РУ ДПС України, в розмірі 6,04 євро, що в гривневому еквіваленті складає 186,46 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у формі упущеної вигоди в розмірі 132,25 євро, що в гривневому еквіваленті складає 4\~190,68 гривень та матеріальної шкоди в розмірі 6,04 євро, що в гривневому еквіваленті складає 186,46 гривень. Щодо позовної вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди, то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Положеннями статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Звертаючись до суду, [PERSON] обґрунтовує свої вимоги не незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності. Рішенням Рівненського міського суду рівненської області від 17 грудня 2018 року (справа № 569/14740/18) встановлено та констатовано незаконність притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203 КУпАП та накладення на нього адміністративне стягнення у виді попередження В суду не виникає сумніву, що внаслідок вищевказаних обставин, позивачу [PERSON] було завдано моральної шкоди. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п.105 Рішення Європейського суду з прав людини по справі по справі «Смірнова проти Росії» від 24.07.2003 вказано, що «Суд зауважує, що деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п. 96). Але це не заважає Суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів Моральна шкода, заподіяна позивачу полягає у: - \~ \~ \~ \~незаконному притягненні до адміністративної відповідальності; - \~ \~ \~ \~порушенні нормальних життєвих умов і звичок; - \~ \~ \~ \~порушенні нормальних життєвих зв`язків; - \~ \~ \~ \~моральних переживаннях. Позивачем на засадах змагальності сторін належним чином мотивовано та доведено суду заподіяння йому моральної шкоди, що не викликає в суду будь-яких сумнівів. Однак, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 20\~000, гривень є завищеними, та їх розмір не знайшов свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача 1\~000 гривень на відшкодування моральної шкоди. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial