Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Іванісов В.С. звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд зняти арешт та заборону здійснювати відчуження нерухомого майна, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Арешт накладений державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори на підставі договору застави № б/н; архівний номер: 491420ZАР1; архівна дата: 17.07.1997 09:26:00, дата виникнення: 01.01.1994, № реєстру 14108-93, внутрішній номер В8015D3228ЕЕ3В2А6446, реєстраційний номер обтяження 2087739, дата реєстрації 15.06.2005 09:46:16. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог представник позивача [PERSON] адвокат Іванісов В.С. посилається на те, що на підставі договору довічного утримання від 14 вересня 1994 року посвідченого Нарохой О.В. державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори за реєстровим номером № 4-3460, [PERSON] на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У листопаді 2021 року позивач - [PERSON] дізналась про існування арешту на вищевказану квартиру. Дана заборона відповідно до довідки з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відсутня. Однак, відповідно до архівного запису заборон, дана заборона існує. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] з 14.06.2005 року є позивач [PERSON] , однак дана заборона виникла ще до набуття нею права власності - 01.01.1994 року. Вказаний арешт перешкоджає позивачу розпоряджатися своєю власністю. Ухвалою судді від 08.08.2022 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилася. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі (а. с. 37). Відповідач до судового засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява за вх. № 16440/22 від 22.09.2022 року відповідно до якої просить вирішити справу на розсуд суду та без представника п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори (а. с. 31). Третя особа до судового засідання не з`явилась належним чином повідомлялася про дату судового засідання, відповідно до заяви за вх. № 16450/22 від 22.09.2022 року просять розглядати справи за їх відсутність, винести рішення просять на розсуд суду (а. с. 30; 34). Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що на підставі договору довічного утримання, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 14 вересня 1994 року і посвідченого Нарохою О.В. - державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори за реєстровим номером № 4-3460, [PERSON] на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9-10). Реєстрація права власності [PERSON] на цю квартиру відбулася 14.06.2005 року - після смерті [PERSON] (а. с. 7). Як вказано в позові, у листопаді 2021 року позивач - [PERSON] , яка є власником вищевказаної квартири, дізналась про існування арешту на вищевказану квартиру, який накладено державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори на підставі договору застави № б/н; архівний номер: 491420ZАР1; архівна дата: 17.07.1997 09:26:00, дата виникнення: 01.01.1994, № реєстру 14108-93, внутрішній номер В8015D3228ЕЕ3В2А6446, реєстраційний номер обтяження 2087739, дата реєстрації 15.06.2005 09:46:16. (а. с. 8). Проте, вказана заборона відсутня - відповідно до довідки з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відсутня (а. с. 6). Відповідно до архівного запису заборон, дана заборона існує з 01.01.1994 року і її наявність перешкоджає власнику - [PERSON] вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Зняти заборону нотаріус не вправі, а тому [PERSON] була вимушена звернутися до суду з даним позовом - за захистом своїх порушених прав власника. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно із статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. За змістом статей 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності, зокрема, Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено та не заперечується сторонами, що згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] з 14.06.2005 року є [PERSON] , однак дана заборона виникла раніше - 01.01.1994 року. Зняти заборону від 01.01.1994 року нотаріус не вправі, з`ясувати яким чином і з приводу чого було накладено заборону на вказану квартиру, позивач не змогла. Тому 01.09.2022 року за клопотанням представника позивача про витребування доказів суддею було постановлено ухвалу про витребування у п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори інформацію про існування такої заборони і підстав її виникнення (а. с. 24). Статтею 73 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. За змістом п.п. 5.1. п. 5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. З відповіді Запорізького обласного державного нотаріального архіву видно, що на квартиру за адресою: [ADDRESS] наявний запис № 84 про заборону відчуження квартири, зроблений при посвідченні договору довічного утримання 14.09.1994 року та є свідоцтво про смерть відчужувача за цим договором. Про інші будь-які заборони та арешти дані відсутні (а. с. 35) Як вбачається з відповіді Державного нотаріуса п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори, щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , наявний запис № 84 про заборону відчуження квартири, зроблений при посвідченні договору довічного утримання 14.09.1994 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Нотаріус вказує, що у документах наявна відмітка про зняття заборони 25.01.2003 року на підставі свідоцтва про смерть [INFO] [PERSON] , виданого Запорізьким міським ВРАГС 15.08.2022 року [NUMBER] , а/ з № 7261 (а. с. 32). Тобто, існуюча з 14.09.1994 року заборона на відчуження даної квартири була знята нотаріусом після смерті особи, яка була на довічному утриманні у позивача. Тому за позивачем [PERSON] було зареєстровано право власності на цю квартиру 14.06.2005 року (а. с. 7). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . За вказаними параметрами запиту у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості відсутні (а. с. 6). Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Оскільки відсутні будь-які достовірні дані про причини накладення заборони (арешту) державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори на підставі договору застави № б/н; архівний номер: 491420ZАР1; архівна дата: 17.07.1997 09:26:00, дата виникнення: 01.01.1994, № реєстру 14108-93, внутрішній номер В8015D3228ЕЕ3В2А6446, реєстраційний номер обтяження 2087739, дата реєстрації 15.06.2005 09:46:16 заборони на квартиру за адресою: [ADDRESS] у період часу до 14.09.1994 року (тобто, до укладання позивачем [PERSON] з відчужувачем [PERSON] договору довічного утримання), а також з урахуванням того, що в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] заборони відчуження об`єктів нерухомого майна відомості відсутні, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та доведеними. З огляду на те, що заборона (арешт) на нерухоме майно позивача порушує її право власності, оскільки вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а у відповідача відсутні заперечення щодо зняття арешту, суд приходить до висновку про те, що на даний час відсутні законні підстави для існування запису про заборону (арешт) квартири [ADDRESS] , суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved