Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, в якій просить здійснити поділ квартири [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме визнати за нею право приватної особистої власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони з 20 липня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, при цьому позивачка зазначає, що у зв`язку із припинення сімейно-шлюбних стосунків нею до суду подано позов про розірвання шлюбу, однак на даний час остаточного рішення по справі не прийнято. 30 листопада 2006 року, під час шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області Сусь Л.У., відповідачем [PERSON] в інтересах сім`ї, за письмовою згодою позивачки, було придбано квартиру [ADDRESS] . На придбання вказаної квартири відповідачем за місцем його роботи у Відокремленому підрозділі «Рівненська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі - ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом») отримано безвідсоткову цільову позику в сумі 219364,20 грн. [PERSON] зауважує, що титульним власником квартири є відповідач, однак квартира придбана під час шлюбу, за її письмовою згодою як дружини, за спільні кошти подружжя, які отримані в безвідсоткову позику, тому являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. На даний час сторони не можуть у позасудовому порядку вирішити питання про поділ квартири, тому позивачка змушена звернутись до суду. [PERSON] також зауважує, що погашення позики проводилось за рахунок спільних коштів, оскільки доходи подружжя є їх спільною сумісною власністю. Враховуючи зазначені обставини, а також положення ч.1 ст.70 СК України, правилом якої встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, позивачка просить суд визнати за нею право приватної особистої власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16 травня 2022 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 04 серпня 2022 року у справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, із викладених у позові підстав просила визнати за нею право приватної особистої власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , а також визнати за відповідачем [PERSON] право приватної особистої власності на 1/2 частку вказаної квартири. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, проти визнання за позивачкою права приватної особистої власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , не заперечував. При цьому відповідач [PERSON] підтвердив, що спірну квартиру було придбано 30 листопада 2006 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області Сусь Л.У., в інтересах сім`ї, за письмовою згодою позивачки, на придбання якої отримано безвідсоткову цільову позику в сумі 219364,20 грн. за місцем його роботи у ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», сплата щомісячних платежів на погашення позики відбувається шляхом проведення утримань із його заробітної плати. Також підтвердив, що саме він являється титульним власником спірної квартири, однак визнав, що квартира являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбана в період шлюбу. Заслухавши пояснення\~позивачки [PERSON] ,\~відповідача [PERSON] , суд, дослідивши письмові докази і, надавши їм оцінку в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20 липня 2002 року слідує, що 20 липня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після укладення якого позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». З договору безвідсоткової цільової позики №2047 від 24 листопада 2006 року вбачається, що між [PERSON] та ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», від імені якого діє ВП «РАЕС», укладено договір безвідсоткової цільової позики, відповідно до умов якого [PERSON] надана безвідсоткова цільова позика у сумі 219364,20 грн. для придбання 2-х кімнатної квартири [ADDRESS] , строком на 20 років (240 місяців). Згідно зазначеного договору, [PERSON] зобов`язався повертати отриману позику щомісячно рівними частками, шляхом утримань із його заробітної плати. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 30 листопада 2006 року, серія ВЕІ номер 870627, посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області Сусь Л.У., зареєстрованого в реєстрі за №4955, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року «Про перейменування окремих населених пунктів та районів»,\~місто Кузнецовськ перейменовано на місто Вараш. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Кузнецовське міське бюро технічної інвентаризації» №12862885 від 12 грудня 2006 року, власником об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 14997279, а саме квартири [ADDRESS] , являється [PERSON] з часткою власності 1/1. Право власності на квартиру зареєстроване 12 грудня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу від 30 листопада 2006 року, серія ВЕІ номер 870627, посвідченого приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області Сусь Л.У. Статтею 60\~СК України\~визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, що визначено стаття 61 СК України. Відповідно до частини 3 вказаної статті, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом\~ст.63 СК України,\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї, що передбачено ч.4\~ст.65 СК України. Частино 1 стаття 69 ЦК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За правилом ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз`яснено в п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,\~вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК України, частина 3\~статті 368 ЦК України) відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Сторони не оспорюють обставини купівлі під час шлюбу житла - квартири [ADDRESS] , отримання безвідсоткової цільової позики для купівлі квартири та умови її погашення, не заперечують, що кошти за договором позики є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, також підтверджують, що договір купівлі-продажу квартири був укладений відповідачем [PERSON] в інтересах сім`ї, за письмовою згодою позивачки [PERSON] , тому створює обов`язки для другого з подружжя, оскільки майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Заслухавши доводи сторін, суд вважає, що договір безвідсоткової цільової позики укладений в інтересах сім`ї, тому отримані відповідно до позики кошти є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а їх використання на придбання спірної квартири дає підстави для висновку, що ця квартира була придбана за спільні кошти та є спільною сумісною власністю подружжя, що сторонами не оспорюється. Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №320/3072/18 зазначає, що наявність боргів подружжя та виникнення зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, не змінює статусу спільності набутого під час шлюбу майна за позичені кошти, які були використані в інтересах сім`ї, а саме на придбання цього майна. Доводи щодо внесення одним із подружжя коштів у рахунок погашення кредитних зобов`язань не мають правового значення, оскільки в розумінні вимог\~ст.57 СК України\~спірне майно не є особистою приватною власністю відповідача, а останній не позбавлений можливості, за наявності правових підстав, ставити питання щодо повернення за рахунок позивача половини сплачених ним після розірвання шлюбу коштів в рахунок погашення кредиту, як солідарного боржника. Верховний Суд вказує, що спірне нерухоме майно, придбане подружжям під час перебування у шлюбі та за кредитні кошти, які використані в інтересах сім`ї, підлягає поділу між ними в рівних частинах. З урахуванням\~того,\~що,\~відповідач визнав\~позов,\~не заперечує\~проти визнання\~за позивачкою\~праваприватної особистої власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] про поділ квартири є обґрунтованими\~і підлягають\~задоволенню,\~оскільки встановлено,\~що спірна\~квартира придбана\~під час\~шлюбу,\~за спільні\~кошти подружжя,\~і є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~незважаючи на\~те,\~що право\~власності на\~квартиру зареєстровано\~за [PERSON] ,\~тому вважає\~за можливевизнати за [PERSON] право приватної особистої власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] право приватної особистої власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] підлягають документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1097 (одна тисяча дев`яносто сім)\~грн.\~00\~коп.,\~який був\~сплачений позивачкою\~при зверненні\~до суду\~з позовом.

Outcome: approved