Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення різниці між сумою страхової виплати та фактичним розміром матеріальних збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою та моральної шкоди.В обґрунтування заявлених вимог вказав, що 25.05.2021 року в м. Вишгород Київської області по вулиці Грушевського, 3 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «HYUNDAI», моделі «HD7215» реєстраційний номер [NUMBER] , який належить військові частині [NUMBER] Національної гвардії України, під керуванням водія [PERSON] , під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, під час руху заднім ходом здійснив зіткнення з належним позивачу автомобілем марки «CHEVROLET» моделі «CAPTIVA», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб позивача. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 22.06.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Позивачем було з`ясовано, що згідно полісу № ЕР-202181016 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.12.2020 року, транспортний засіб «HYUNDAI», моделі «HD7215», реєстраційний номер [NUMBER] , яким було пошкоджено транспортний засіб, належний позивачу, є забезпеченим транспортним засобом згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між страховиком ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та страхувальником [NUMBER] . Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. 13.07.2021 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» повідомило про можливість отримання страхового відшкодування в розмірі 16 308,84 грн. у будь-якому відділенні Ощадбанку. Не погоджуючись із сумою страхового відшкодування позивач звернувся до Автосервісної філії «Універсал-Авто» ПрАТ «Українська Автомобільна Корпорація», де він являється постійним клієнтом та проводить сервісне обслуговування свого транспортного засобу з метою його відновлювального ремонту після зазначеного ДТП. 20.07.2021 року позивачу було надано рахунок-фактуру № 0000003372, з калькуляцією всіх витрат, пов`язаних з відновлювальним після ДТП ремонтом його транспортного засобу, вартість якого склала з урахуванням знижки 36 707,58 грн. 22.07.2021 року позивач звернувся із заявою до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в якій просив, з урахуванням реальних завданих збитків дорахувати йому до вже сплаченої суми страхового відшкодування 20 398, 74 грн., посилаючись на те, що сплачена сума страхового відшкодування в сумі 16 308,84 грн. не покриває всіх витрат на відновлення належного йому транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди. Листом від 29.07.2021 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» повідомила позивача про те, що сума страхового відшкодування була розрахована згідно калькуляції № 0760.609 від 28.05.2021 року, відповідно до якої страховик сплатив страхове відшкодування у розмірі 16 308, 84 грн., а тому виконало своє зобов`язання у повному обсязі. 19.10.2021 року позивачем був належний йому автомобіль поміщений для відновлюваного ремонту на сервісну станцію «Універсал-Авто» ПрАТ «Українська Автомобільна Корпорація» та за ремонт автомобіля згідно рахунку фактури позивачем було сплачено 34 486, 98 грн. та 344, 87 грн. комісії за прийнятий платіж, а всього 34 831, 85 грн. Таким чином, оскільки розміру страхового відшкодування в сумі 16 308, 84 грн., виплаченого страховиком відповідача не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку, тобто відповідачем. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь різницю між розміром матеріального збитку завданого внаслідок ДТП та сумою страхового відшкодування у розмірі 18 523, 00 грн., витрати понесені позивачем на оплату послуг експерта в сумі 3 000, 00 гривень, на правничу допомогу в розмірі 6 000, 00 гривень, моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 гривень та судового збору в розмірі 908, 00 гривень. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.12.2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.08.2022 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. 22.09.2022 року до суду від представника позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.09.2022 року прийнято відмову представника позивача від частини позовних вимог. Провадження у справі в частині стягнення з Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України на користь позивача витрат понесених позивачем на оплату послуг експерта в розмірі 3 000, 00 гривень, витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000, 00 гривень- закрито. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача у поданій заяві про відмову від частини позовних вимог просив розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутність до суду не надходило, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернувся, а також не скористався правом надання відзиву, пояснень проти позову, а тому суд, відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 25.05.2021 року близько о 16 год. 38 хв., в м. Вишгород по вул. Грушевського, 3, гр. [PERSON] , в порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI», державний номер [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно та допустив наїзд на припаркований автомобіль «CHEVROLET», державний номер [NUMBER] , в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, [PERSON] вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Вказані обставини встановлені постановою Вишгородського районного суду Київської області від 22.06.2021 року, відповідно до якої, [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850, 00 гривень. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «CHEVROLET CAPTIVA», реєстраційний номер [NUMBER] , власником даного транспортного засобу є [PERSON] . Відповідно до полісу № ЕР-202181016 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.12.2020 року, транспортний засіб «HYUNDAI», моделі «HD7215», реєстраційний номер [NUMBER] , є забезпеченим транспортним засобом згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між страховиком ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та страхувальником [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність військової частин [NUMBER] , як власника автомобіля «HYUNDAI», моделі «HD7215», реєстраційний номер [NUMBER] згідно договору обов`язкового страхування від 14.12.2020 року на момент вчинення ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із визначеним лімітом відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого, в сумі 130 000 грн., розмір франшизи дорівнює 1500 грн. Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 13.07.2021 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» повідомило позивача, про те, що ними було розглянуто справу щодо пошкодження автомобіля марки «CHEVROLET CAPTIVA», реєстраційний номер [NUMBER] та прийнято рішення про проведення виплати страхового відшкодування потерпілому в розмірі в розмірі 16 308,84 грн. у будь-якому відділенні Ощадбанку. Не погоджуючись із сумою страхового відшкодування позивач звернувся до Автосервісної філії «Універсал-Авто» ПрАТ «Українська Автомобільна Корпорація», де він являється постійним клієнтом та проводить сервісне обслуговування свого транспортного засобу з метою його відновлювального ремонту після зазначеного ДТП. 20.07.2021 року позивачу було надано рахунок-фактуру № 0000003372, з калькуляцією всіх витрат, пов`язаних з відновлювальним після ДТП ремонтом його транспортного засобу, вартість якого склала з урахуванням знижки 36 707,58 грн. 22.07.2021 року позивач звернувся із заявою до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в якій просив, з урахуванням реальних завданих збитків дорахувати йому до вже сплаченої суми страхового відшкодування 20 398, 74 грн., посилаючись на те, що сплачена сума страхового відшкодування в сумі 16 308,84 грн. не покриває всіх витрат на відновлення належного йому транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди. Листом від 29.07.2021 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» повідомила позивача про те, що сума страхового відшкодування була розрахована згідно калькуляції № 0760.609 від 28.05.2021 року, відповідно до якої страховик сплатив страхове відшкодування у розмірі 16 308, 84 грн., а тому виконало своє зобов`язання у повному обсязі. Згідно висновку судового експерта Новоселецького В.А. № 01/10 від 07.10.2021 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 49 322,79 грн., розмір матеріального збитку заданого власнику КТЗ марки «CHEVROLET CAPTIVA» реєстраційний номер [NUMBER] складає 37 289, 65 грн. 19 жовтня 2021 року автомобіль марки «CHEVROLET CAPTIVA» реєстраційний номер [NUMBER] був поміщений для відновлюваного ремонту на сервісну станцію «Універсал-Авто» ПАТ «Українська Автомобільна Корпорація». Згідно рахунку-фактури № 0000005469 від 22.11.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «CHEVROLET CAPTIVA» реєстраційний номер [NUMBER] становить 34 486, 98 грн. 23 листопада 2021 року позивачем було сплачено за ремонт автомобіля згідно рахунку фактури 34 486, 98 грн. та 344, 87 грн. комісії за прийнятий платіж, а всього 34 831, 85 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IVу разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 756/2632/17 від 22.04.2020 року, правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 756/2632/17 від 22.04.2020 року, аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Позивач, внаслідок ДТП, вчиненого з вини [PERSON] , зазнав майнової шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу. На відшкодування частини заподіяних збитків страхова компанія ПрАТ Страхова Компанія «Альфа Страхування 26.07.2021 року перерахувала позивачу суму коштів у розмірі 16 308,84 гривень. Таким чином, оскільки розміру страхового відшкодування в сумі 16 308, 84 грн., виплаченого страховиком відповідача не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди (34 831, 85 - 16 308, 84), то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку, тобто відповідачем. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.03.2020 у справі №331/6395/18. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи викладене, оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Outcome: approved