Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Управління Служби безпеки України в Черкаській області звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, [PERSON] проходив службу в Управлінні СБУ України в Черкаській області за контрактом. Управління Служби безпеки України в Черкаській області є власником гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Наказом начальника Управління СБУ в Черкаській області № 50/дск від 12 квітня 2018 року [PERSON] видано ордер серії ААА № 0018 від 10 травня 2018 року на кімнату [ADDRESS] в гуртожитку. Наказом Голови СБУ України № 533-ОС від 23 квітня 2021 року [PERSON] звільнен ий з військової служби. Наказом Начальника Управління СБУ в Черкаській області від 06 травня 2021 року [PERSON] виключений зі списків особового складу. У зв`язку із звільненням з військової служби, [PERSON] та члени сім`ї останнього втратили право на користування кімнатою [ADDRESS] . Згідно акту приймання - передачі житлового приміщення від 21 червня 2021 року відповідачі звільнили кімнату в гуртожитку, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS] до цього часу не знялись. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився; представник позивача - Черевко Т.О. звернулась до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служби у справах дітей Черкаської міської ради Барабанщикова О.А. звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, звернулись до суду з заявами про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги визнали. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно контракту про проходження військової служби у Службі безпеки України від 13 березня 2019 року, [PERSON] проходив службу в Управлінні СБУ України в Черкаській області. Наказом начальника Управління СБУ в Черкаській області № 50/дск від 12 квітня 2018 року [PERSON] видано ордер серії ААА № 0018 від 10 травня 2018 року на кімнату [ADDRESS] в гуртожитку. Наказом Голови СБУ України № 533-ОС від 23 квітня 2021 року [PERSON] звільнений з військової служби. Наказом Начальника Управління СБУ в Черкаській області від 06 травня 2021 року [PERSON] виключений зі списків особового складу. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно пор реєстрацію права власності № 118652146 від 27 березня 2018 року, Управління Служби безпеки України в Черкаській області є власником гуртожитку за адресою: [ADDRESS] ; форма власності - державна. Наказом начальника Управління СБУ в Черкаській області № 50/дск від 12 квітня 2018 року [PERSON] видано ордер серії ААА № 0018 від 10 травня 2018 року на кімнату [ADDRESS] в гуртожитку. У зв`язку із звільненням з військової служби, [PERSON] та члени сім`ї останнього втратили право на користування кімнатою [ADDRESS] . Згідно акту приймання - передачі житлового приміщення від 21 червня 2021 року відповідачі звільнили кімнату в гуртожитку, але з реєстрації за адресою: [ADDRESS] до цього часу не знялись. 03 вересня 2021 року Управління СБУ в Черкаській області звернулось до [PERSON] про зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 09 листопада 2021 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 04 жовтня 2018 року. Згідно довідки Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 09 листопада 2021 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 11 червня 2018 року. Згідно довідки Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 09 листопада 2021 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 16липня 2020 року. Доказів, що відповідачі після звернення позивача до суду з вказаним позовом зняті з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , матеріали справи не містять і сторонами суду не надано. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідачі в гуртожитку не проживають з червня 2021 року; згідно акту приймання - передачі житлового приміщення від 11 червня 2021 року, відповідачі добровільно звільнили кімнату гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Доказів, що відповідачі після звернення позивача до суду з вказаним позовом зняті з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , матеріали справи не містять і сторонами суду не надано. Крім того, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів проживання відповідачів в кімнаті гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація відповідачів в кімнату гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , порушує право власника на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника та/або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення № 2166 від 14 грудня 2021 року, позивачем при зверненні до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою сплачений судовий збір в сумі 2270 гривень 00 копійок. Враховуючи, що відповідачі до початку розгляду справи по суті заявлені позовні вимоги визнали, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, а саме: 1135 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321, 392, 405 ЦК України, згідно ст.ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР та

Outcome: approved