Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

До Немирівського районного суду Вінницької області надійшла заява [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що вони з 02.08.1980 по 04.04.2018 проживали в зареєстрованому шлюбі. На даний час вони проживають окремо та між ними припинені шлюбні відносини. Під час спільного проживання [PERSON] постійно ображав заявницю, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав їй фізичного та морального болю, внаслідок чого вона декілька разів викликала поліцію. Постійні сварки та знущання з боку [PERSON] стали підставою для розриву між ними відносин, втім він все рівно не залишає її у спокої. Заявниця проживає окремо, однак [PERSON] постійно її переслідує, ходить за нею, приїжджає до неї додому в с.Никифорівці, погрожує фізичною розправою, телефонує та пише смс-повідомлення, в яких містяться погрози. З метою припинення насильства з його боку [PERSON] неодноразово викликала працівників поліції. На її заяви від 06.11.2021 та 07.11.2021 до поліції відносно [PERSON] складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП. Таким чином [PERSON] вважає, що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства та просить застосувати обмежувальний припис у вигляді заборони [PERSON] наближатися на визначену відстань до місця її проживання, заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з нею та контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У судовому засіданні\~заявниця та її представник заяву підтримали просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату та місце розгляду справи. Заслухавши заявницю та її представника, дослідивши матеріали заяви про видачу обмежувального припису, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] зверталася до ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення ним домашнього насильства та погроз фізичного характеру згідно відповіді начальника ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області А. Оберняка №830/228/01-22 від 02.02.2022 на запит адвоката Нечепуренка Г.І. та довідки №10328/228/01-21 від 10.11.2021, виданої т.в.о. начальника ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області О.Шрамком. Згідно рішення Вінницького міського суду від 04.04.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 06.11.2021 відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з тим, що 06.11.2021 він вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини [PERSON] домашнє насильство, а саме висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Також, 24.03.2022, що він вчинив відносно [PERSON] домашнє насильство, а саме: ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Представником заявниці - адвокатом Нечепуренком Г.І. на підтвердження схильності [PERSON] до вчинення домашнього насильства також суду надано постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 11.09.2018 та 08.06.2021 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, у тому числі і передбачених ст. 173-2 ч.1 та ч.2 КУпАП, вчинених відносно його сестри [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Пунктом 3 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п.п. 6, 8 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Згідно з п. 2 ч. 1\~ст. 24 цього Закону\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до п. 7\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). За правилами\~ст. 350-5 ЦПК України\~розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини вчинення домашнього насильства, суд, дійшов висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому суд вважає заяву обґрунтованою та встановлена необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] із встановленням декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч.2\~ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved