Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

01 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали. Позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви (вх. 50468 від 22.10.2021), до якої додано нову редакцію позовної заяви. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21.05.1998 по 05.10.2006. За час подружнього життя, у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які з моменту розлучення і по теперішній час проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Син [PERSON] , [INFO] , на даний момент навчається на денній формі навчання на І курсі у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка на факультеті міжнародного права, де здобуває ступінь вищої освіти магістр. Освітня програма триває з 01.09.2021 до 01.07.2023. Донька [PERSON] , [INFO] , на даний момент навчається на денній формі навчання на І курсі у Київському університеті імені Бориса Грінченка за спеціальністю «Музичне мистецтво, сольний спів». Освітня програма триває з 01.09.2021 до 01.07.2025. Відповідач працює офіційно з 01.04.1998 і по теперішній час на посаді судді Оболонського районного суду м. Києва. З 2020 року займає посаду заступника голови Оболонського районного суду м. Києва. Отримує регулярний високий дохід. Позивач на даний момент працює у Дочірньому підприємстві «Фільман ГМБХ» на посаді продавець-консультант з 08.10.2019. Позивач вказує, що не в змозі самостійно утримувати спільних дітей. У зв`язку з тим, що їм необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. З 22.07.2021 відповідач на утримання дітей не надавав належної допомоги, не зважаючи на те, що відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України зобов`язаний це робити. З метою досудового врегулювання вказаного спору позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою добровільної сплати відповідної суми коштів - 1/3 частини від заробітку (доходу) на утримання дітей щомісячно, але останній на них ніяк не реагує по цей час. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 на користь [PERSON] з 01.10.2021 по 01.07.2023 до закінчення навчання та аліменти у розмірі 1/6 на користь [PERSON] з 01.10.2021 по 01.07.2023 та продовжити виплату аліментів у розмірі 1/4 з 01.07.2023 по 01.07.2025. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі; визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21 грудня 2021 року. 13.12.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги визнає частково, та просить суд визначити розмір аліментів, що становить 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача на утримання повнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з дня подачі позову та до закінчення [PERSON] навчання в Інституті міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка, тобто до 31.05.2023, а також розгляд справи проводити без його участі. У відзиві відповідач вказує, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.10.2013 за № 754/11375/13-ц з нього, [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.07.2013 і до досягнення дітьми повноліття. Зазначене судове рішення відповідачем не оскаржувалось та виконувалось належним чином. Заборгованості зі сплати аліментів відповідач не мав, стягнення припинилось з 22.06.2021 у зв`язку із досягненням молодшою дитиною [PERSON] повноліття. Так, за 2014 рік на утримання дітей відповідачем було сплачено аліменти у розмірі 65 900,71 грн., за 2015 рік - аліменти у розмірі 68 408,87 грн., за 2016 рік - аліменти у розмірі 96 159,44 грн., за 2017 рік - аліменти у розмірі 92 462,29 грн., за 2018 рік аліменти у розмірі 108 243,25 грн., за 2019 рік - аліменти у розмірі 164 132,38 грн., за 2020 рік - аліменти у розмірі 364 812,77 грн., за 2021 рік (з січня по червень) - аліменти у розмірі 204 774,05 грн. Таким чином, протягом останніх двох років щомісячний платіж на утримання дітей становив в середньому близько 35 000,00 грн., що значно перевищує середній розмір аліментів на утримання двох дітей по м. Києву (близько 6 500,00 грн.). Відповідач звертає увагу суду, що свій обов`язок щодо виховання дітей, їх матеріального утримання та сплати аліментів він виконував належним чином до досягнення найменшою дитиною повноліття, зокрема сплачував аліменти на утримання обох дітей аж до досягнення донькою повноліття ( [INFO] ). Таким чином, відповідач сплачував кошти на утримання свого повнолітнього сина [PERSON] , який продовжував навчання, протягом майже 4-х років, до досягнення ним 22-річного віку. Стосовно сина [PERSON] відповідач зазначає, що під час телефонної розмови, яка відбулась між ними 06.12.2021, йому стало відомо, що син, будучи студентом магістратури, на даний час пройшов оплачуване стажування та працевлаштований і отримує власний дохід, а вказані обставини [PERSON] (третя особа у справі) може підтвердити особисто у судовому засіданні, а також надати пояснення з приводу його працевлаштування. Натомість позивач [PERSON] свідомо приховує вказані відомості та не повідомляє їх суду з метою введення суду в оману та стягнення з відповідача аліментів у більшому розмірі. Окрім того, відповідач вказує, що регулярно перераховує кошти на рахунок своєї повнолітньої доньки [PERSON] для її власних потреб. Зокрема, за період з червня по листопад 2021 року (після досягнення донькою повноліття) на особистий картковий рахунок [PERSON] відповідачем були перераховані грошові кошти на загальну суму 10 700,00 грн. Окрім того, за 2019-2020 навчальний рік за навчання [PERSON] в Інституті міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка відповідачем було сплачено 63 410,00 грн., у 2020-2021 навчальному році - 63 410,00 грн., за 2021-2022 навчальний рік - 61 100,00 грн. Протягом 2019-2021 років син [PERSON] був студентом Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, за навчання у якому відповідачем було сплачено 5 968,00 грн. Згідно з довідкою № 464 від 14.09.2021 повнолітня донька [PERSON] є студенткою І курсу Київського університету імені Бориса Грінченка за спеціальністю «Музичне мистецтво, сольний спів» денної форми навчання; строк навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025. За 2021-2022 навчальний рік на навчання повнолітньої доньки [PERSON] в Київському університеті імені Бориса Грінченка відповідачем було сплачено 32300,00 грн. У судовому засіданні 21 грудня 2021 року оголошено перерву до 02 лютого 2022 року для надання можливості позивачу підготувати відповідь на відзив. 02.02.2022 позивачем подано клопотання про долучення доказів. 07.02.2022 від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, згідно з яким відповідач просив витребувати з ДПІ у Деснянському районі Головного управління ДПС України у м. Києві довідку про отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утримання податків з 2020 р. по теперішній час відносно [PERSON] , [INFO] . Клопотання обґрунтоване тим, що відповідачу зі слів [PERSON] стало відомо про те, що останній проходив оплатне стажування та на тривалий час офіційно працевлаштований з отриманням заробітної плати. Розгляд справи 02.02.2022 та 03.03.2022 не відбувся, наступне судове засідання призначено на 22.06.2022. У судове засідання 22.06.2022 учасники справи не з`явились. Ухвалою суду клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено, витребувано з ДПІ у Деснянському районі головного управління ДПС України у м. Києві довідку про отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утримання податків з 2020 р. по теперішній час відносно [PERSON] , а також розгляд справи відкладено на 25 серпня 2022 року. 15.08.2022 від позивача та третьої особи - [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, в яких вони просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 24.08.2022 від відповідача на електронну пошту суду надійшов відзив (доповнення), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі вказуючи на те, що позивачка залишила межі України та проживає в іншій країні. Терміни повернення до України не відомі, вона проживає окремо від їхніх спільних дітей, які продовжують навчання на стаціонарному відділі у вищих учбових закладах України, та проживають на території України. Тому, відповідач просить суд для підтвердження об`єктивності викладених обставин витребувати з Державної міграційної служби України інформацію щодо останнього виїзду з території України та в`їзду на дану територію [PERSON] , [INFO] . Крім того, 25.08.2022 відповідачем подано клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки позивачка жодного разу без поважних причин не з`явилась в судове засідання. У судове засідання 25 серпня 2022 року з`явилася третя особа - [PERSON] , інші учасники справи не з`явились. Ухвалою суду від 25.08.2022 у задоволенні клопотання [PERSON] про залишення позову без розгляду відмовлено. Також ухвалою суду від 25.08.2022 клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено, витребувано від Державної міграційної служби України інформацію щодо останнього виїзду з території України та в`їзду на дану територію [PERSON] . Крім того, розгляд справи відкладено на 12 вересня 2022 року. 26.08.2022 до суду надійшла відповідь від Державної міграційної служби України, згідно з якою питання організації в установленому законодавством порядку здійснення прикордонного контролю та пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів і вантажів належить до компетенції Адміністрації Державної прикордонної служби України відповідно до покладених на неї завдань. 12.09.2022 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач вказує, що позивачка у справі на теперішній час продовжує проживати за межами України. Відповідачем було проведено оплату за наступний рік навчання [PERSON] , яка проживає на території України, за своїм місцем реєстрації. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] , проживають окремо від позивачки, відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Також відповідач просив прийняти до уваги ту обставину, що позивачка жодного разу не з`являлась до судового засідання для надання пояснень, тому, на думку відповідача, наявні підстави для залишення позову без розгляду. У судовому засіданні 12 вересня 2022 року [PERSON] як третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, подано позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Ухвалою суду від 12.09.2022 позовну заяву [PERSON] як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, залишено без розгляду. Судом оголошено перерву до 26.09.2022. 13 вересня 2022 року до канцелярії суду від [PERSON] надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (вх. № 27828 від 13.09.2022). Окрім того, 13 вересня 2022 року до канцелярії суду від [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить судове засідання 26.09.2022 проводити за її відсутності. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (вх. № 27828 від 13.09.2022) повернуто. 26.09.2022 від відповідача надійшли доповнення до пояснень, в яких він просить долучити до матеріалів справи квитанцію про сплату за стаціонарне навчання [PERSON] та квитанції на її утримання. Крім того, відповідач просить прийняти до уваги те, що [PERSON] працевлаштований та проживає окремо від позивача, між ними спільне господарство відсутнє. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а також прийняти до уваги до ст. 257 ЦПК України та даний позов залишити без розгляду. У судовому засіданні 26 вересня 2022 року учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, на підставі заяв, що подавалися раніше до суду, всі учасники справи просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Як зазначає [PERSON] у позовній заяві, вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21.05.1998 по 05.10.2006. 05.10.2006 шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 05.10.2006. Позивач та відповідач від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 11-12), в яких батьком вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Згідно з довідкою від 22.09.2021 № 36 [PERSON] працювала у Дочірньому підприємстві «Фільман ГМБХ» на посаді продавець-консультант з 08.10.2019. Відповідно до довідки про середню заробітню плату (дохід), середній щомісячний дохід позивачки становить 8708 грн. Позивачка вказує, що вона не в змозі самостійно утримувати спільних дітей; з 22.07.2021 відповідач на утримання дітей не надавав належної допомоги. Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18.10.2013 у справі № 754/11375/13-ц позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.07.2013 і до досягнення дітьми повноліття, а також додаткові витрати в розмірі 1000 грн., починаючи з 15.07.2013 і до досягнення дітьми повноліття. На підтвердження виконання вказаного рішення в матеріалах справи містяться довідки (а.с. 88-95), зокрема, згідно з якими відповідачем сплачено: за 2014 рік - аліменти у розмірі 65900,71 грн., за 2015 рік - аліменти у розмірі 68408,87 грн., за 2016 рік - аліменти у розмірі 96159,44 грн., за 2017 рік - аліменти у розмірі 92462,29 грн., за 2018 рік аліменти у розмірі 108243,25 грн., за 2019 рік - аліменти у розмірі 164132,38 грн., за 2020 рік - аліменти у розмірі 364812,77 грн., за 2021 рік (з січня по червень) - аліменти у розмірі 204774,05 грн. Як вбачається, аліменти відповідачем сплачувалися на утримання обох дітей до досягнення дочкою [PERSON] повноліття ( [INFO] ), тобто відповідач добровільно сплачував аліменти і на утримання вже повнолітнього сина [PERSON] , який досяг повноліття ще [INFO] , хоча згідно з приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] , [INFO] , на момент подання позову (01.10.2021) досяг 21 року, при цьому 23 роки йому виповниться 06.12.2022, є студентом І курсу магістратури МП Інституту міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка, навчається на денному відділенні, навчання закінчує 31.05.2023, що підтверджується довідкою № 345 від 20.09.2021 (а.с.22). З матеріалів справи вбачається, що оплата навчання сина, [PERSON] , здійснювалась відповідачем, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться квитанції, зокрема, за 2019-2020 навчальний рік за навчання [PERSON] в Інституті міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка відповідачем сплачено 63 410,00 грн., що підтверджується квитанціями від 05.09.2019 на суму 46 200,00 грн., від 18.09.2019 на суму 8605,00 грн., та від 30.01.2020 на суму 8605,00 грн.; за 2020-2021 р. - 63 410,00 грн., що підтверджується квитанціями від 03.09.2020 на суму 46 200,00 грн., від 03.09.2020 на суму 8605,00 грн. та від 12.02.2021 на суму 8605,00 грн.; за 2021-2022 р. - 61 100,00 грн., що підтверджується квитанцією від 31.08.2021. Крім того, протягом 2019-2021 років син [PERSON] був студентом Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, за навчання у якому відповідачем сплачено 5968,00 грн. (квитанція від 18.09.2019 на суму 1492,00 грн., квитанція від 03.09.2020 на суму 1492,00 грн., квитанція від 31.01.2020 на суму 1492,00 грн., квитанція від 12.02.2021 на суму 1492,00 грн.). З відповіді Головного управління ДПС у м. Києві на запит суду (а.с. 146-147) вбачається, що [PERSON] в період з січня 2021 року по березень грудень 2022 отримував дохід, зокрема, за січень 2021 року - 105,61 грн. (додаткове благо), за березень 2021 року - 112,73 грн. (додаткове благо), за квітень 2021 року - 166,92 грн. (додаткове благо), за травень 2021 року - 165,26 грн. (додаткове благо), липень 2021 року - 108,19 грн. (додаткове благо), за серпень 2021 року - 3371,79 грн. (заробітна плата), за вересень 2021 року - 102,12 грн. (додаткове благо), за вересень 2021 року - 3726,21 грн. (заробітна плата), за жовтень 2021 року - 102,60 грн. (додаткове благо), за жовтень 2021 року - 3726,71 грн. (заробітна плата), за листопад 2021 року - 102,69 грн. (додаткове благо), за листопад 2021 року - 17911,45 грн.(заробітна плата), за листопад 2021 року - 5486,63 грн. (сума пенсійних внесків у межах недержавного пенсійного забезпечення), за грудень 2021 року - 119,67 грн. (додаткове благо), за грудень 2021 року - 18633,54 грн. (заробітна плата), за січень 2022 року - 144,46 грн. (додаткове благо), за лютий 2022 року - 121,46 грн. (додаткове благо), за березень 2022 року - 340,98 грн. (додаткове благо). Отже, син [PERSON] на момент подання цієї позовної заяви його матір`ю був працевлаштований та отримував заробітну плату. З довідки від 14.09.2021 № 464 (а.с. 23) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається на денній формі навчання на І курсі у Київському університеті імені Бориса Грінченка за спеціальністю «Музичне мистецтво, сольний спів». Оплата за навчання здійснена відповідачем, що підтверджується квитанцією від 31.07.2021 на суму 32 000,00 грн., від 30.08.2022 на суму 16 150,00 грн. Крім того, відповідач на рахунок дочки добровільно перераховував кошти, що підтверджується квитанціями від 16.06.2021 на суму 800,00 грн., від 01.07.2021 на суму 600,00 грн., від 05.08.2021 на суму 1 500,00 грн., від 17.08.2021 від 1 100,00 грн., від 26.08.2021 на суму 2 500,00 грн., від 24.09.2021 на суму 1 000,00 грн., від 11.10.2021 на суму 1 000,00 грн., від 04.10.2021 на суму 500,00 грн., від 20.10.2021 на суму 700,00 грн., від 29.10.2021 на суму 500,00 грн., 09.11.2021 на суму 500,00 грн., від 26.02.2022 на суму 1 000,00 грн., від 02.04.2022 на суму 10 000,00 грн., від 22.06.2022 на суму 3 500,00 грн., від 07.07.2022 на суму 4 000,00 грн. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 міститься висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 зазначається, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Окрім того, Верховний Суд у постанові від 04 серпня 2020 року у справі № 489/100/18 наголошує, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Згідно з положеннями частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи наявні в матеріалах даної справи докази, суд встановив, що повнолітні діти сторін у даній справі навчаються у вищих навчальних закладах, причому оплату за навчання у повному обсязі здійснює відповідач (в рік такі витрати відповідача становлять понад 93 тисячі гривень). Жодних доказів на понесення позивачкою витрат за навчання дітей матеріали справи не містять, тоді як Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження понесення витрат позивачкою на проїзд дітей до навчальних закладів, проживання, придбання підручників тощо. Також позивачкою не доведено того, що повнолітній син [PERSON] , який є працевлаштованим та отримує самостійний дохід, потребує фінансової допомоги від батька на період навчання. Окрім того, судом встановлено, що відповідач у справі добровільно перераховує кошти на утримання дочки [PERSON] . Суд зауважує, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними саме з урахуванням мети аліментного зобов`язання, а не виключно з тією обставиною, що відповідач отримує високий дохід. Вищенаведене спростовує доводи позивачки про те, що відповідач не виконує вимоги ст. 199 СК України, яка встановлює обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Отже, судом не встановлено фактів, необхідних для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Окремо суд вважає за необхідне зауважити також таке. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 зазначено, що «треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права чи обов`язки щодо однієї зі сторін. Отже, особа, яка бажає взяти участь у справі як третя особа без самостійних вимог, має перебувати з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін. Підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи. Отже, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб». Тому, позовні вимоги у даній справі про стягнення аліментів саме на користь таких учасників справи як треті особи без самостійних вимог на предмет спору не відповідають вимогам чинного законодавства. Відповідно до статті 199 СК України самостійне отримання аліментів повнолітніми дочкою, сином, які продовжують навчання, є їхнім правом, і вони можуть звертатися із самостійними позовами. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, немає.

Outcome: dismissed