Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 8523,15 грн. за кредитним договором, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Заяву № б/н від 03.06.2015 з відкриттям карткового рахунку із початковим кредитним лімітом, який в подальшому збільшувався до 5000 грн. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердила, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Станом на дату смерті у останньої утворилась заборгованість перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 8523,15 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6235,08 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 414,99 грн. та пені у розмірі 1873,08 грн. Оскільки з боржником на час смерті разом постійно проживав відповідач [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , до складу якої входять також кредитні зобов`язання, останній повинен погасити вказану заборгованість. Ухвалою суду від 29.06.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Крім того, зазначеною ухвалою витребувано від приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Данчевої Н.В. копію спадкової справи, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 91-92). Сторони в підготовче засідання не з`явились, однак звернулись до суду з заявами, в яких просять справу розглянути без їх участі, представник позивача позовні вимоги підтримує, а відповідач повністю визнає. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно положень ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~03.06.2015 [PERSON] уклала з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір (без номеру), у відповідності до якого отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у банку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000 грн. (а.с. 15, 16, 62). У вказаній анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] погодилась з тим, що ця анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Договір є зобов`язанням та відповідно підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що позичальник [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 26.02.2020 Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №74 (а.с. 66). На виконання вимог ч. 3 ст. 1281 ЦК України позивачем 12.05.2021 була направлена претензія кредитора до Радомишльської державної нотаріальної контори, та 31.05.2021 отримана відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до приватного нотаріуса Данчевої Н.В., за місцем заведення спадкової справи, а 22.11.2021 отримана відповідь, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідач - [PERSON] , [INFO] . В подальшому 27.11.2021 до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано (а.с. 68-71). Статтями 1216,1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). У відповідності до ч. 3 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Згідно із частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з частиною першою ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №46/2020, заведеної приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Данчевою Н.В., наданої на вимогу суду, із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] звернувся відповідач [PERSON] (а.с. 98), який в подальшому отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку (а.с. 116-117). Крім цього, згідно довідки №02-14/48 від 01.06.2020 Радомишльської міської ради Житомирської області [PERSON] до дня смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та з нею на день смерті був зареєстрований чоловік [PERSON] (а.с. 106). Отже, відповідач є спадкоємцем, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку та до якого перейшли права та обов`язки боржника, а отже відповідно він набув обов`язків з погашення заборгованості за кредитом після смерті [PERSON] , які не припинились на час її смерті. Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», заборгованість [PERSON] перед банком станом на дату смерті становить 8523,15 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6235,08 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 414,99 грн. та пені у розмірі 1873,08 грн. (а.с. 8-14). Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд, враховуючи розрахунок заборгованості, вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, що залишилась непогашеною станом на день смерті позичальника в розмірі 8523,15 грн. Враховуючи встановлені в підготовчому засіданні обставини та зазначені норми права, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. При цьому судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved