Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

позивач [PERSON] через свого представника адвоката Станька Ю.П. звернувся до суду із указаним позовом, де просить змінити спосіб стягнення аліментів, які на підставі рішення Буського районного суду Львівської області від 15.06.2021 року в справі №943/978/21, стягуються із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1400,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача покликається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.04.2007 по [INFO] , від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Буського районного суду Львівської області від 25.10.2012 року шлюб між ними розірвано, а дитина залишилась проживати разом із матір`ю. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 17.05.2019 року в справі №440/241/19 із позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1014,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а іншим рішенням цього суду від 15.06.2021 року в справі №943/978/21, ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.05.2021, до досягнення дитиною повноліття. 21.09.2021 року державним виконавцем Жовківського ВДВС ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження АСВП №66889868 із примусового виконання вищевказаного судового рішення. Однак, із жовтня 2010 року позивач [PERSON] є безробітним і не отримує стабільного заробітку, а стягнення вказаного розміру аліментів здійснюється державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, яка за період: травня-листопада 2021 року становила понад 12000,00 грн., зокрема, за листопад 2021 року 12740,00 грн., а відповідно з позивача стягнуто за листопад 2021 року в розмірі 3185 грн. (12740х1/4). Крім того, позивачем сплачено згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 15.06.2021 року додаткові витрати на лікування сина в розмірі 9169,36 грн. Також позивач має на утриманні ще інших осіб (непрацюючу дружину та трьох дітей). Відтак, представник позивача вважає, що визначення позивачу розміру аліментів у частці ј від його доходу, ураховуючи вищенаведені нові обставини, ставить його довірителя у скрутне матеріальне становище, а тому просив заявлений позов задовольнити. Ухвалою суду від 26.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з призначенням судового засідання із викликом сторін. Ухвалами суду від 11.04.2022 року та від 07.06.2022 року постановлено витребувати із Державної прикордонної служби України відомості про перетин позивачем державного кордону України за період з 1 січня 2021 року по даний час. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, а від його представника адвоката Станька Ю.П. надійшло до суду клопотання від 28.04.2022, в якому представник позивача просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, а її представник адвокат Коченаш Ю.К. направила до суду заяву від 06.09.2022, в якій представник відповідачки просить розглянути вказану справу без їх участі, позовні вимоги заперечують у повному обсязі та просить у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві. Зокрема у відзиві на позовну заяву від 11.02.2022 представник відповідачки адвокат Коченаш Ю.К. проти заявленого позову заперечує, вважаючи позовні вимоги безпідставними та просить у їх задоволенні відмовити повністю. Покликається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син [PERSON] , [INFO] , який часто хворіє, а з трирічного віку визнаний дитиною-інвалідом. Відповідачка після розірвання шлюбу з позивачем, самостійно виховує дитину, а позивач не бажає брати участі у витратах на лікування сина, що змушувало її звертатись до суду з відповідним позовом про стягнення із колишнього чоловіка витрат на лікування сина, від яких позивач ухилявся. Оскільки дитина сторін через інвалідність потребує постійного догляду та лікування, що потребує систематичних додаткових витрат на лікування дитини, які несе самостійно відповідачка, а позивач добровільно коштів не надає, а тому представник відповідачки вважає, що судове рішення від 15.06.2021 року деяким чином забезпечує матеріальне становище дитини, однак відповідачка несе значно більші витрати на утримання сина. Відтак, сторона відповідачки вважає, що зменшення розміру аліментів призведе до погіршення матеріального стану дитини, оскільки витрати на дитину є значно більшими від тих, які сплачує позивач у якості аліментів. Крім того, представник відповідачки заперечує те, що позивач із 2010 року є безробітним, оскільки він працює за кордоном та замовчує дійсні свої доходи. Також у поданому відзиві представник відповідачки покликається на те, що позивачем у даному позові не доведено підстави для зміни розміру та способу стягнення аліментів, оскільки матеріальне становище позивача від моменту визначення попереднього розміру та способу сплати ним аліментів і до цього часу жодним чином не змінилося, а тому вважає, що підстав для зміни способу стягнення аліментів та зменшення їх розміру не має, позовні вимоги є необгрунтованими і такими, що до задоволення не підлягають. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, виходячи із таких мотивів. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2007 року. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 25.10.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Від указаного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON] , [INFO] , який є дитиною інвалідом, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , яке видане Управлінням соціального захисту населення Буської РДА від 18.03.2013. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 15.06.2021 року в справі №943/978/21, із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.05.2021, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, вказаним судовим рішенням із позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягнуто половину понесених нею додаткових витрат на лікування сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 9169,36 грн. Син сторін ( [PERSON] ) проживає разом зі своєю матір`ю (відповідачкою по цій справі) та перебуває на її утриманні, а також є дитиною-інвалідом, періодично проходить лікування у КЗ Львівському обласному дитячому психоневрологічному диспансері та інших медичних закладах міста Львова, що було встановлено вищевказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, а також не оспорюється учасниками справи. Разом із тим, як убачається із наданих представником позивача доказів на підтвердження заявлених вимог щодо наявності підстав для зміни розміру аліментів (шляхом їх фактичного зменшення), що [PERSON] , після розлучення з відповідачкою [PERSON] у 2012 році, 18 лютого 2017 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , які разом проживають без реєстрації по [ADDRESS] , а у склад сім`ї позивача, окрім дружини [PERSON] , також входять їх спільні діти: [PERSON] , 2013 р.н. і [PERSON] , 2015 р.н., а також син дружини позивача від попереднього шлюбу [PERSON] , 2005 р.н., що підтверджується долученими до позовної заяви матеріалами (свідоцтво про шлюб, свідоцтва про народження дітей, довідка про склад сім`ї позивача). Окрім того, як слідує із наданої представником позивача копії трудової книжки [PERSON] , що він 01 жовтня 2010 року звільнений із останнього місця роботи: ПП «Галзв`язок», після чого будь-яких записів щодо його працевлаштування не має, окрім призначення йому соціальних виплат на випадок безробіття з 16.07.2013 до 18.08.2013. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Нормою статті 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на дитину (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Системний аналіз норм Сімейного кодексу України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13 міститься висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років, зокрема із 01 липня 2022 року- 2744,00 грн., а із 01 грудня 2022 року - 2833,00 грн. Як убачається із заявлених позовних вимог, представник позивача [PERSON] адвокат Станько Ю.П. просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із позивача на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Буського районного суду Львівської області від 15.06.2021 року в справі №943/978/21, у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 гривень щомісячно на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Тобто, у даному позові представник позивача ставить питання про фактичне зменшення розміру аліментів, які стягуються у частці від доходу позивача (1/4) на тверду грошову суму в розмірі 1400 грн. на місяць, що на час ухвалення цього судового рішення становитиме 51% від прожиткового мінімуму для дитини [PERSON] станом на 01.07.2022, а із 01.12.2022 року запропонований представником позивача розмір аліментів суперечитиме частині другій статті 182 СК України, оскільки складатиме 49% від прожиткового мінімуму для дитини. При цьому, як на підставу заявленого позову, представник позивача покликається на те, що з жовтня 2010 року позивач [PERSON] є безробітним і не отримує стабільного заробітку, а стягнення вказаного розміру аліментів здійснюється державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, відповідно з позивача стягнуто аліменти за листопад 2021 року в розмірі 3185 грн. Крім того, позивачем сплачено згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 15.06.2021 року додаткові витрати на лікування сина в розмірі 9169,36 грн. Також позивач має на утриманні ще інших осіб (непрацюючу дружину та трьох дітей). Відтак, представник позивача вважає, що визначення позивачу розміру аліментів у частці ј від його доходу, ураховуючи вищенаведені нові обставини, ставить його довірителя у скрутне матеріальне становище, а тому просив заявлений позов задовольнити. Проте, із такими доводами представника позивача суд не може погодитися, виходячи із такого. Так, з аналізу статті 192 СК України вбачається, що при вирішенні питання про зміну чи зменшення розміру аліментів суд повинен з`ясовувати чи змінився сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у раніше встановленому розмірі. З матеріалів справи вбачається, що з часу ухвалення рішення Буського районного суду Львівської області від 15.06.2021 року про стягнення із позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина визначений у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до повноліття дитини, сімейний стан позивача не зазнав змін, оскільки наведені представником позивача обставини (безробіття позивача з 2010 року, новий шлюб у 2017 році, народження у позивача дітей від теперішнього шлюбу в 2013 і 2015 року) не є новими та об`єктивно існували на час ухвалення попереднього рішення суду про стягнення із позивача аліментів на утримання сина до 15.06.2021 року. Також у матеріалах справи також відсутні будь-які відомості на підтвердження погіршення у позивача майнового стану з часу ухвалення рішення Буського районного суду Львівської області від 15.06.2021 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, а відсутність у позивача стабільного заробітку не звільняє його від обов`язку по утриманню дитини. Окрім того, як убачається з отриманих із Державної прикордонної служби України відомостей про перетин [PERSON] державного кордону України за період з 01.01.2021 року по 12.06.2022 року, що позивач протягом указаного періоду тринадцять разів перетинав державний кордон через пункт пропуску «Рава-Руська» (Республіка Польща), а востаннє виїхав за межі України 20.02.2022 року. Більше того, в силу приписів абзацу другого частини третьої статті 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, яким у даній ситуації є відповідачка, а не позивач. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, беручи до уваги, що позивачем та його представником належними та допустимими доказами не доведено погіршення майнового стану позивача від часу ухвалення попереднього судового рішення про стягнення аліментів на дитину у 2021 році, а тому суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відтак, суд приходить до переконання, що призначений рішенням Буського районного суду Львівської області від 15.06.2021 року розмір аліментів відповідає вимогам встановленим статтею 183 СК України і зменшення такого розміру аліментів на його неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , без належного підтвердження погіршення матеріального становища позивача суперечитиме інтересам дитини, яка також має інвалідність та потребує додаткового догляду та витрат на лікування. Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи, а також те, що позивач не звільнений від обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину, при цьому обставини, на які представник позивача покликається, як на підстави зміни розміру аліментів, існували раніше на день присудження аліментів, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Крім того, в силу вимог пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України сплачений позивачем [PERSON] судовий збір за подання ним позовної заяви в сумі 908 грн. покладаються на позивача, ураховуючи відмову в задоволенні цього позову. Ураховуючи наведене та

Outcome: dismissed