Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

28\~жовтня 2021\~року Акціонерне товариство\~«Перший Український\~Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 45551,50\~грн. (сорок\~п`ять\~тисяч п`ятсот\~п`ятдесят\~одна гривня\~50\~копійок) та судові витрати по справі Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № 1001278672301 від 29.03.2019 відповідачу було надано кредит у розмірі 54083,00\~грн зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі0,01\~%\~річних на\~суму залишку\~заборгованості за\~кредитом,\~комісією за\~обслуговування заборгованості\~у розмірі\~2,99\~%\~щомісяця з кінцевим терміном повернення 29.03.2021. Однак зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, станом на 30.09.2021 заборгованість за кредитним договором склала 45551,50\~грн. (сорок\~п`ять\~тисяч п`ятсот\~п`ятдесят\~одна гривня\~50\~копійок) в т.ч.: 19287,20 грн - заборгованість за кредитом, 5,78 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 25871,46 грн - заборгованість з комісії за обслуговування кредитної заборгованості, 387,06 грн - штрафні санкції.. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі, просив винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у позові згідно з поданим відзивом. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.03.2019 відповідач підписав заяву №1001278672301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, відповідно до якої відповідач отримав від позивача кредит у сумі 54083,00\~грн зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі0,01\~%\~річних на\~суму залишку\~заборгованості за\~кредитом,\~комісією за\~обслуговування заборгованості\~у розмірі\~2,99\~%\~щомісяця з кінцевим терміном повернення 29.03.2021. Отримання кредиту підтверджується меморіальним ордером від 29.03.2019 /а.с. 12/ та не заперечувалося відповідачем. За розрахунком позивача, станом на 30.09.2021 заборгованість за кредитним договором склала 45551,5\~грн. (сорок\~п`ять\~тисяч п`ятсот\~п`ятдесят\~одна гривня\~50\~копійок) в т.ч.: 19287,20 грн - заборгованість за кредитом, 5,78 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 25871,46 грн - заборгованість з комісії за обслуговування кредитної заборгованості, 387,06 грн - штрафні санкції./а.с. 15-16/ Водночас, докази того, що відповідач отримав примірник Публічної пропозиції ПАТ ПУМБ на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.03.2018, матеріали справи не містять. Статтею 13 Закону України Про споживче кредитування визначено, що обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Кредитодавець такого обов`язку не виконав. Заява №1001278672301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування та примірник Публічної пропозиції ПАТ ПУМБ на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 06.03.2018 складають кредитний договір. Зазначена заява містить всі істотні умови кредитного договору, крім умови про штрафні санкції та розшифрування/переліку додаткових та\~супутніх банківських\~послуг кредитодавця,\~які пов`язані\~з отриманням,\~обслуговуванням і\~поверненням кредиту,\~що надаються\~позичальнику,\~та за\~які банком\~встановлена щомісячна\~комісія за\~обслуговування кредиту. Штрафні санкції не підлягають стягненню з відповідача. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) зроблено висновок, що «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року в справі № 180/1434/20 (провадження № 61-9418св21) зазначено, що «оцінюючи зміст оспорюваного положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту, та зміст положень пункту 6.9.3 Загальних умов кредитування розділу 6 «Умови надання споживчих кредитів» Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» версія 13.0, чинними на час укладення оспорюваного договору, якими визначено, що послуга банку по обслуговуванню кредиту полягає у тому, що банк здійснює нагадування про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, шляхом направлення SMS - повідомлень; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення клієнтом часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою клієнта надає оновлений графік погашення або інформацію про залишок заборгованості, тощо, Верховний Суд дійшов висновку, що дії банку, які складають обслуговування кредиту, відповідають зобов`язанням банку, визначеним пунктом 6.9.7 Загальних умов кредитування, про надання не частіше одного разу на місяць безоплатно інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, надання виписок по рахунку, щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за договором, які сплачені та які належить сплатити і дати сплати, та зобов`язанням кредитодавця про надання інформації споживачу, визначених\~статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі послуги не можуть бути оплатними. Наведене дає підстави для висновку, що положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,5 % від суми кредиту суперечать положенням частини першої та другої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемним». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2022 року в справі № 202/5330/19 (провадження № 61-18751св21) зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредитної заборгованості, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення заяви №1001278672301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 29.03.2019 в частині встановлення позичальнику обов`язку із сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 % щомісячно, що становить 1617,08 грн щомісяця, є нікчемним. Статтею 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. За період існування кредитних правовідносин між сторонами відповідач сплатив позивачу комісію на загальну суму 12936,64 грн. /а.с. 16/ Отже, суд доходить висновку, що сплачена відповідачем комісія підлягає зарахуванню до основної заборгованості відповідача в порядку ст. 216 ЦК України. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту (тіло кредиту 19287,20 грн+проценти за користування кредитом 5,78грн - сплачена відповідачем комісія12936,64 грн) у сумі 6356,34 грн. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК). Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Тобто, позовні вимоги є частково законними та обґрунтованими матеріалами справи, та підлягають частковому задоволенню, а заборгованість у сумі 6356,34\~грн стягненню. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial