Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

25 липня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача,починаючи з моменту звернення до суду з даним позовом до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позову вказує на те, що позивач та відповідач мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з позивачем у м. Покровськ Донецької області та знаходиться на утриманні позивача. На теперішні час сину виповнилось 18 років та він є повнолітнім. Починаючи з 01 вересня 2021 року [PERSON] навчається в Університеті митної справи та фінансів міста Дніпра, форма навчання - денна, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Стипендію син не отримує, навчається на платній основі. Теперішнє місце проживання відповідача, а також інформація про місце роботи відповідача і його доходи у позивача відсутня. Враховуючи викладене, позивач звертається до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю, а відповідач [PERSON] є батьком, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15 липня 2004 року Красноармійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 300 (а.с. 3). Син сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 01-09/2463 від 19 липня 2022 року, виданою Комунальною установою «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» (а.с. 4). [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років. При цьому, згідно довідки № 216 від 19 липня 2022 року, виданої Факультетом управління Університету митної справи та фінансів, вбачається, що [PERSON] є студентом 2-го курсу факультету управління Університету митної справи та фінансів денної форми навчання, навчання проводиться за кошти фізичних та юридичних осіб (контракт), термін навчання за освітнім рівнем «бакалавр» до 01 липня 2025 року (а.с. 12). У зв`язку з цим, 25 липня 2022 року позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач не приймає участі у витратах на утримання сина. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] навчається на денній формі навчання на контрактній основі, а тому не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. З договору про надання платної освітньої послуги Університету митної справи та фінансів для підготовки фахівців № 294 від 10 серпня 2021 року вбачається, що загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 122 540,00 грн. (30 635,00 грн. на кожний навчальний рік) (а.с. 13). Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати аліменти на утримання повнолітнього сина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно. При цьому, статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Однак, позивачем не доведено, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього [PERSON] у розмірі заявленому позивачем до стягнення - 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач дійсно має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі заявленому до стягнення - 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Отже, оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, враховуючи, що для навчання позивача необхідно нести витрати на оплату вартості навчання, проїзд до навчального закладу, канцелярські товари, харчування та інше, а також враховуючи, що навчання позивача відбувається за денною формою навчання та на контрактній основі, суд вважає, що об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів буде 1/6 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Підсумовуючи наведене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 25 липня 2022 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до [INFO] , що на думку суду буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі, а отже позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позовні вимоги задоволенні, а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст. 80, 81, 181, 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial