Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що згідно судового наказу, виданого Волочиським районним судом Хмельницької області від 04 жовтня 2019 року у справі № 671/1761/19 із відповідача стягуються аліменти на її, позивачки, користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказує, що відповідач офіційно не працює, їздить за кордон на роботу і має дохід. Матеріальне становище відповідача та його стан здоров`я дають можливість сплачувати аліменти. Зазначає, що син часто хворіє, не відвідує дитячий садок, тому вона перебуває у неоплачуваній відпустці по догляду за дитиною. З 01.10.2021 року по 31.03.2022 року вона отримувала соціальну допомогу в розмірі 449 грн. 53 коп., інших доходів не має. Просить змінити спосіб стягнення аліментів із ј частини з усіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 3000 грн. 00 коп. до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, посилаючись на те, що на даний час відповідач перебуває за кордоном п`ять місяців та має дохід. Зазначає, що батьки відповідача забезпечують себе самостійно, батько отримує пенсію, а мати - пенсію та заробітну плату. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в розмірі 1800 грн. щомісячно, просить врахувати викладені у відзиві доводи відповідача. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що він постійного доходу не має, а тимчасові заробітки за кордоном мають нерегулярний та нетривалий характер. Посилається на поганий стан здоров`я через захворювання остеохондрозу та сколіозу. Заперечує обставини щодо покращення свого матеріального становища, зазначає, що у його власності перебуває лише 1/3 частки кімнати в гуртожитку в м.Волочиськ, де він проживає із батьками-пенсіонерами. Вказує, що автомобілі марки ВАЗ та марки FORD йому не належать. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Відповідно до судового наказу, виданого Волочиським районним судом 04 жовтня 2019 року по справі №671/1761/19, з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Дані обставини підтверджуються даними паспортів сторін, свідоцтвом про народження, копією судового наказу від 04 жовтня 2019 року у справі №671/1761/19, постановою про відкриття виконавчого провадження № 61802002, довідкою про потребу дитини в домашньому догляді форми № 080-1/о від 08.10.2021 року, повідомленням про надання державної соціальної допомоги, довідкою про отримання аліментів від 03.11.2021 року № 21505, виданої Волочиським відділом ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), і не оспорюються сторонами. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Частиною 2 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Як передбачено ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто, зазначена норма СК України імперативно визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, законом визначено мінімальний та максимальний розмір аліментів на одну дитину у випадку стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), який підлягає стягненню за рішенням суду у безспірному порядку. А також визначено, що право змінити порядок сплати аліментів належить стягувачу. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік" установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що дитина сторін хворіє, що підтверджується довідкою лікарсько-консультативної комісії КНП "Волочиська багатопрофільна лікарня" №18 від 08.10.2021 року (а.с. 12), у зв`язку з чим позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує соціальну допомогу, інших доходів не має. Відповідач працездатний, інших осіб на утриманні не має. Позивачка, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не довела належними та допустимими доказами того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина саме в розмірі 3000 грн. З врахуванням встановлених обставин та зазначених вище норм чинного законодавства, оцінивши належність, допустимість та достовірність наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково та необхідно змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина [PERSON] з частки від доходу на тверду грошову суму в розмірі 2000 грн. щомісячно. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial