Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення, ухваленого 20.05.2021 року по справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-12» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що Дніпровським районним судом м. Києва у даній справі 20.05.2021 року ухвалено рішення, яким заявлені вимоги задоволено частково, з відповідача стягнуто борг по сплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 613,00 грн., інфляційні втрати - 14,30 грн., 3% річних - 13,75 грн., судовий збір - 317,72 грн. В рішенні суд при частковому задоволенні вимог послався на рішення Господарського суду м. Києва у справі № 910/12946/20 від 24.11.2020 року, яким визнано недійсним рішення зборів уповноважених членів ЖБК. Однак, постановою Верховного Суду від 15.06.2021 року рішення Господарського суду м. Києва від 24.11.2020 року та постанова Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 року скасовано, справу передано на розгляд Господарського суду м. Києва. Дана обставина є нововиявленою, що стало підставою для звернення із даною заявою. Представник заявника подав заяву про розгляд справи без його присутності, заяву підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача борг за період з 01.06.2018 року по 31.07.2020 року, який складається: інфляція у розмірі 94,58 грн., 3 % річних - 90,96 грн., а також 2 102,00 грн. судового збору, 3 153,00 грн. - судового збору за розгляд заяви про перегляд рішення та 500,00 грн. витрат на правову допомогу. Представник заінтересованої особи подав заяву про завершення розгляду справи без присутності відповідача, визнав, що борг в сумі 4 055,33 грн. сплачено. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами подана до Дніпровського районного суду м. Києва 09.07.2021 року. 15.07.2021 року здійснено розподіл справи раніше визначеному судді. 16.07.2021 року заява залишена без руху. 20.07.2021 року заявником подано документи на вимогу суду. 22.07.2021 року відкрито провадження. 08.10.2021 року зареєстровано заперечення заінтересованої особи. 24.11.2021 року провадження у справі зупинено. 13.06.2022 року провадження у справі відновлено. Відповідно до ст. 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В суді встановлено, що 20.05.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва розглянуто справу за позовною заявою Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-12» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, та ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, з відповідача стягнуто борг по сплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 613,00 грн., інфляційні втрати - 14,30 грн., 3% річних - 13,75 грн., судовий збір - 317,72 грн. При ухваленні рішення судом враховано рішення Господарського суду м. Києва у справі № 910/12946/20 від 24.11.2020 року, яким визнано недійсним рішення зборів уповноважених членів ЖБК, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції. Однак, постановою Верховного Суду від 15.06.2021 року рішення Господарського суду м. Києва від 24.11.2020 року та постанова Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 року скасовані, справу передано на розгляд Господарського суду м. Києва. 07.12.2021 року Господарський суд м. Києва розглянув справу № 910/12946/20 та постановив рішення, яким відмовив у задоволенні позову. 23.05.2022 року Північний апеляційний господарський суд відхилив скаргу позивача та залишив рішення суду першої інстанції без змін. По даній справі заявник посилається як на підставу перегляду рішення за нововиявленими обставинами на те, що рішення суду, на підставі якого позовні вимоги задоволено частково, скасовано. Згідно ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Необхідними умовами для визначення відповідної обставини нововиявленою, передбаченою пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України є те що, скасовано судове рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. З огляду на те, що рішення Господарського суду м. Києва у справі № 910/12946/20 від 24.11.2020 року, яким визнано недійсним рішення зборів уповноважених членів ЖБК, скасовано з направленням на новий розгляд, в процесі якого позов залишено без задоволення, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року слід скасувати та ухвалити нове рішення. В суді встановлено, що Житлово-будівельний кооператив «Академічний-12» зареєстрований 26.01.1984 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Місцезнаходження юридичної особи ЖБК «Академічний-12» - місто Київ, вулиця Райдужна, будинок № 31. [PERSON] з 23.01.1986 року зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира розташована на четвертому поверсі, загальна площа квартири 57,2 м2. [PERSON] повністю сплатила вартість паю за вказану квартиру згідно довідки від 24.06.2020 року та виписки з протоколу зборів уповноважених ЖБК «Академічний-12» від 15.01.2019 року. Особовий рахунок на квартиру відкритий на [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості відповідача, складеного та наданого позивачем відповідач має заборгованість в сумі 4 055,53 грн., яка складається з: заборгованості по внесках - 3 442,33 грн.; за консьєржа 613,20 грн. Влітку 2017 року позивачем було розраховано розмір внеску на утримання будинку, який становив з розрахунку на місяць - 4 грн. м2 для мешканців першого поверху та 5 грн. м2 для всіх інших. У відповідності до Протоколу № 3 уповноважених членів ЖБК «Академічний-12» від 03.04.2018 року та Додатку № 3 до вказаного Протоколу було прийнято рішення про запровадження роботи консьєржів у будинку, вартість послуги становила 1,50 грн. за 1 м2 загальної площі кожної квартири. Листом від 24.07.2018 року позивач звернувся до КП «ГІОЦ» з метою введення в платіжках статті «Інші витрати» по 1,5 грн. за 1 м2 загальної площі кожної квартири з 01.07.2018 року. У відповідності до Протоколу № 1 Загальних зборів членів ЖБК «Академічний-12» від 09.10.2018 року було ухвалено рішення про проведення письмового опитування з метою розгляду питання доцільності зміни порядку розрахунків за роботу консьєржів. Додатком № 4 до вказаного Протоколу було прийнято рішення про зміну порядку розрахунку за послуги консьєржів та встановлено фіксовану суму - 90 грн. з кожної квартири, про що було повідомлено КП «ГІОЦ». 11.02.2019 року на зборах уповноважених членів кооперативу відповідно до Протоколу № 2 було прийнято рішення про затвердження кошторису на 2019 рік та затвердження розміру внеску на управління багатоквартирним будинком на 2019 рік в розмірі 8,20 грн. для першого поверху та 8,54 грн. для мешканців інших поверхів, про що було повідомлено КП «ГІОЦ». 30.01.2020 року на зборах уповноважених членів кооперативу (Протокол № 1) було прийнято рішення щодо затвердження кошторису на 2020 рік та затвердження розміру внеску на управління багатоквартирним будинком на 2020 рік в розмірі 8,20 грн. для першого поверху та 8,54 грн. для мешканців інших поверхів. З письмових пояснень розрахунку сум, що стягуються, встановлено, що відповідач за період з 01.06.2018 року по 31.07.2020 року оплачувала внески на утримання будинку щомісяця в сумі 286,00 грн., а не в сумах, що виставляв позивач. Різниця, яка підлягає стягненню, за розрахунками позивача, за внески на утримання будинку складає - 3 442,33 грн. За консьєржа відповідачу нарахована заборгованість, яка складає суму 613,20 грн. Відповідно до пунктів 9.5, 9.7 Статуту ЖБК «Академічний-12» член кооперативу, як власник квартири, зобов`язаний вносити внески на поточні витрати незалежно від його місця проживання та умов користування квартирою. Платежі на витрати кооперативу вносяться членами кооперативу в порядку та строки, що визначаються чинним законодавством про сплату за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 322 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України власникам квартири у дво-, або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 20 вказаного Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Згідно діючого законодавства обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. (Постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц). За змістом ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. По даній справі позивач звернувся до суду з позовом, де просив стягнути з відповідача борг за житлово-комунальні послуги у розмірі 4 055,53 грн., інфляцію - 94,58 грн., та 3 % річних - 90,96 грн., а також витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу. Однак, як зазначили сторони по справі, відповідачем було здійснено оплату боргу в сумі 4 055,53 грн., у зв`язку з чим представник кооперативу подав заяву про закриття провадження в частині вимог на суму 4 055,53 грн., яка судом була задоволена. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати - 94,58 грн. та 3 % річних - 90,96 грн. за період з 01.06.2018 року по 31.07.2020 року. За змістом ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи норми законодавства, та те, що відповідач порушив вимоги Закону, з нього слід стягнути 3 % річних у розмірі 90,96 грн. та інфляційні втрати у розмірі 94,58 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивач просить стягнути судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. за розгляд позовної заяви, 3 153,00 грн. судового збору за розгляд заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, та 500,00 грн. витрат на правову допомогу. Частиною першою та третьою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 102,00 грн. судового збору. Слід стягнути і 3 153,00 грн. судового збору за розгляд заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Поданій справі позивач просить стягнути витрати на послуги правника в сумі 500,00 грн. На підтвердження витрат послуг адвоката надано договір про надання правничої допомоги № 19/06/2020-3 від 19.06.2020 року, Акт приймання-передачі наданих послуг від 25.06.2021 року, квитанцію та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Вивчивши надані стороною позивача докази, суд вважає, що витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 500,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Загальний розмір судових витрат - 5 755,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved