Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

В грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] правовстановлюючого документа Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27.07.1992, виданого виконкомом Ленінської районної ради народних депутатів м.Миколаєва, зареєстрованого в Миколаївському МБТІ 27.07.1992 за реєстровим № 17804, а саме на квартиру [ADDRESS] ; визнати за позивачем право власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у відповідності до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27.07.1992, виданого [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] (позивача), належить на праві особистої власності квартира [ADDRESS] в ЖБК «Дніпро-4». Вказане свідоцтво видано на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м.Миколаєва від 17.07.1992 № 137 у зв`язку із повною виплатою кінцевої вартості квартири, що підтверджується квитанціями про сплату пайових внесків від 16.09.1975, 09.12.1976 та 13.07.1977. 07.05.2021 мати позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить квартира [ADDRESS] , яку прийняв її син [PERSON] (позивач) шляхом подання заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Ніки Н.В., якою заведено спадкову справу № 48/2021. 29.11.2021 приватний нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про спадщину за законом є те, що спадкоємцем не було надано оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, а із наданої МБТІ копії свідоцтва про право власності вбачається, що його не було зареєстровано в установленому порядку, а з іншої відповіді МБТІ від 18.10.2021 слідує, що власником квартири вказано [PERSON] . Таким чином, підставою для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом є відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно та невідповідність прізвища власника квартири - спадкодавця. Посилаючись на наведене та неможливість в інший спосіб оформити спадкові права позивач звернувся до суду. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.04.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 14.09.2022, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності та позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у поданій у до суду заяві про росив розглянути справу за відсутності його представника на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Із матеріалів справи встановлено, що у відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 27.07.1992 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Право власності на квартиру на ім`я [PERSON] оформлено на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 17.07.1992 № 137, у зв`язку із повною сплатою пайових внесків. До позову додано копію технічного паспорту на квартиру, виготовленого 18.10.2021 на ім`я позивача [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 439. Зміна прізвища спадкодавця з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.10.1973. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір`ю позивача [PERSON] вказано [PERSON] . Факт поховання матері позивач підтвердив квитанціями до прибуткового касового ордеру № 3853 від 08.05.2021 та № 3870 від 11.05.2021. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої\~статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до\~статті 351 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи встановлені обставини та наявні у справі докази суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] , на ім`я якої видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 27.07.1992, є однією і тією ж особою, а тому вказаний правовстановлюючий документ на вказане в ньому нерухоме майно належить спадкодавцю [PERSON] . У ході розгляду справи також встановлено, що за життя спадкодавцем було повністю сплачено пайові внески за квартиру, внаслідок чого він набув право власності на неї. Відповідно до статті 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з положеннями частини другої статті 1220, частини п`ятої статті\~1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини - дня смерті особи або дня, з якого вона оголошується померлою. Разом із тим, згідно зі\~статтею 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. З матеріалів справи вбачається, що спадщина прийнята позивачем в установлений законом строк, але в її оформленні приватним нотаріусом було відмовлено постановою від 29.11.2001 з підстав ненадання позивачем оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру та розбіжності у прізвищі спадкодавця. У відповідності до пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав є вірним, оскільки відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, який відсутній у позивача, унеможливлює вчинення нотаріусом нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved