Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

12.10.2021 року начальник Баранівського РЕМ Пугач В.В. звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, завданих внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 19 червня 2021 року о 17 год. 00 хв. в с. Рогачів по вул. Новоград-Волинській відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2105, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив наїзд на опору лінії електропередач, що належить на праві власності АТ "Житомиробленерго", яка зазнала внаслідок цього механічних пошкоджень. 22 липня 2021 року відповідно до постанови Баранівського районного суду Житомирської області № 273/1576/21 [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності. Внаслідок вчинення даного правопорушення для АТ "Житомиробленерго" завдано збитків на суму 5600,70 грн. 17.09.2021 року відповідачу було направлено претензію (досудове попередження) з пропозицією добровільно оплатити завданні збитки, яка залишилась не задоволеною на день подання даної позовної заяви. Ухвалою судді Баранівського районного суду від 21.10.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду по суті без повідомлення сторін, роз`яснено відповідачу наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 13). Ухвалою судді Баранівського районного суду від 13.01.2022 року було задоволено клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін ( а.с. 24). Представник позивача [PERSON] , в судовому засіданні позов підтриав та просив його задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що він 22 липня 2021 року не керував автомобілем ВАЗ- 2105, реєстраційний номер [NUMBER] та не скоював наїзд на опору лінії електропередач, тому зазаначені збитки вказані в позовній заяві відшкодовувати не буде. Представник відповідача підтримав пояснення [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Зі змісту копії протоколу про адміністративні правопорушення серії ААБ № 002456 від 01.07.2021 видно, що [PERSON] , 01.07.2021 17 годині 00 хвилини в селі Рогачів по вул. Новоград-Волинській , керуючи автомобілем ВАЗ- 2105, реєстраційний номер [NUMBER] , не вибравши безпечної швидкості, не врахувавши дорожню обстановку, не впорався з керуванням в`їхав в залізобетонну опору. Своїми діями [PERSON] , порушив вимоги п.12.1 ПДР України (а.с. 4). Постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 22 липня 2021 року [PERSON] , 1953 року народження, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) гривень ( а.с. 5 ). Згідно дефектної відомості від 02.08.2022 року, яка складена при огляді ПЛ (КЛ) Л-1 ТП № 238, опора лінії електропередач, що належить на праві власності АТ "Житомиробленерго" в Рогачів, при огляді опори №2 , виявлено розтріскування бетону ( тріщини шириною 0,5 - 1 см) , стан арматури визначити не можливо через самовільне бетонування опори (а.с.48). Відповідно до кошторису відновлювальних робіт за червень 2021 року, локальний кошторис 4-1-1 на ПЛ-0,4 кВ,від КТП-238 село Рогачів ПЛ-0,4 кВ. Ремонт і встановлення опор всього за актом становить 5 600 грн. 70 коп.(а.с.6-7). Відповідно до претензії ( досудове попередження), відповідачу було направлено претензію з пропозицією добровільно оплатити завданні збитки, яку [PERSON] , отримав 20.09.2021 року та яка залишилась не задоволеною на день подання даної позовної заяви до суду (а.с.8). Згідно з частинами першою третьою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року № 640/14169/17, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. На підставі оцінених судом доказів, встановлено, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням опори лінії електропередач, що належить на праві власності АТ "Житомиробленерго", внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , підтверджена належними доказами, отже з [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягають стягненню кошти на відшкодування завданих збитків у розмірі 5600 грн.70 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідач [PERSON] , своїм правом заперечити проти вимог позову та надати докази на спростування розміру завданих збитків не скористався. Натомість позивачем розмір завданої шкоди підтверджений належними і допустимими доказами. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2270, 00 гривень.

Outcome: approved