Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 22 грудня 2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права на Ѕ частину транспортного засобу у праві спільної власності та стягнення грошової компенсації вартості Ѕ його частини, уточнивши в подальшому позовні вимоги просив суд визнати транспортний засіб ВАЗ 210994-20, державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, шасі (кузов) № VIN- [NUMBER] , спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Визнати частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вказаний транспортний засіб рівними - по 1/2 частині кожному. Припинити право співвласника [PERSON] на 1/2 частину вказаного транспортного засобу у праві спільної часткової власності з дня отримання компенсації вартості даної частки майна. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в сумі 26 730,00 гривень, що становить 1/2 частину від вартості вказаного транспортного засобу, що належить [PERSON] та [PERSON] , на праві спільної часткової власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] 30 жовтня 2007 року уклав з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі відділення «Центральне» Дніпропетровської обласної дирекції кредитний договір № 014/139178/3650/73, за яким отримав споживчий кредит у сумі 40 500,00 гривень за програмою кредитування «Авто в кредит» та «Споживчі цілі» цільове використання якого - на покупку автомобіля. На вказані кредитні кошти [PERSON] придбав транспортний засіб марки ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, колір світло-зелений, шасі (кузов, рама) [NUMBER] . Кредит сплачувався [PERSON] особисто. Станом на 21 жовтня 2011 року [PERSON] заборгованості за кредитним договором вже не мав, а вказаний транспортний засіб в заставі не перебуває. 22 грудня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Шлюбні відносини сторін припинились на початку березня 2013 року, а з середини жовтня 2013 року вони стали проживати за різними адресами, [PERSON] забравши меблі, побутову техніку та вказаний транспортний засіб вибула з дітьми до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . Рішенням суду від 02 липня 2014 року, що набрало законної сили 15 липня 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вказаним транспортним засобом, який перебуває у спільній сумісній власності сторін, з жовтня 2013 року по теперішній час фактично користується та володіє [PERSON] , яка ним задовольняє свої особисті потреби у пересуванні. Остання не намагалась компенсувати половину його вартості, не вчиняла спроб повернути вказаний транспортний засіб. Між сторонами відсутня домовленість щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності автомобіля, [PERSON] не користується спірним автомобілем і потреби у цьому не має, надає згоду на отримання з відповідача, яка постійно користується спірним транспортним засобом та зберігає його у себе, грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля з одночасним припиненням його права на належну 1/2 частку автомобіля в праві спільної власності. Ухвалою суду від 14 січня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 39). Ухвалою суду від 11 травня 2022 року від [PERSON] витребувано належним чином завірену копію свідоцтва про реєстрації транспортного засобу ВАЗ 210994-20, державний номерний знак [NUMBER] , шасі (кузов) № VIN- [NUMBER] , 2007 року (а. с. 57). Ухвалою суду від 03 червня 2022 року по даній цивільній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (а. с. 71-72). Ухвалою суду від 02 вересня 2022 року провадження у справі відновлення у зв`язку із поверненням матеріалів цивільної справи до суду разом із висновком експерта за результатами проведеної транспортно-товарознавчої експертизи (а. с. 98). 13 вересня 2022 року [PERSON] звернувся до суду із уточненою позовною заявою (110-115) В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву в уточненій редакції, просили задовольнити її в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 грудня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 562 (а. с. 25). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судовим рішенням також встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 22 грудня 1995 року, проте з початку березня 2013 року припинили фактичні шлюбні відносини (а. с. 11). 30 жовтня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014139178/3650/73, відповідно до базових умов якого сума кредиту становить 40 500,00 гривень, цільове використання - покупка автомобіля, строк кредиту - 48 місяців, процентна ставка 13,5% річних. На забезпечення вказаного кредитного договору між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу, в якому зазначено, що в забезпечення зобов`язань вказаних у п. 1.1 цього Договору, заставодавець на умовах передбачених цим Договором, передає у заставу належний йому транспортний засіб марки ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, світло-зеленого кольору, шасі (кузов) № VIN- [NUMBER] (а. с. 18-21). З довідки Дніпровської обласної дирекції Центрального відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль» за вих. № 1523 від 21 жовтня 2011 року вбачається, що [PERSON] перед відділенням «Центральне» ДОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 21 жовтня 2011 року заборгованості за кредитним договором № 014/139178/3650/73 від 30 жовтня 2007 року не має, автомобіль в заставі не перебуває (а. с. 22). З відповіді на запит Територіального сервісного центру МВС № 1249 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС № 31/4-1249-Х-292 від 16 листопада 2021 року вбачається, що згідно Єдиного Державного реєстру транспортний засобів станом на 16 листопада 2021 року автомобіль ВАЗ 210994-20, номерний знак [NUMBER] , 2007 року, зареєстровано 26 жовтня 2007 року за [PERSON] (а. с. 24). З висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 2277-22 від 26 липня 2022 року вбачається, що ринкова вартість колісного транспортного засобу ВАЗ 210994-20, державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, шасі (кузов) № VIN- [NUMBER] на дату оцінки, якою є дата проведення експертизи складає 53 460,00 гривень (а. с. 74-95). Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 1, 2 ст. 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. КЦС ВС у своїй постанові по справі № 210/4854/15-ц від 29 квітня 2020 року дійшов висновку про те, що правовідносини, в яких позивач просить припинити право власності на свою частку в спільному майні з отримання грошової компенсації на свою користь, регулюються також положенням частини другої статті 364 ЦК України, яка передбачає, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Враховуючи викладене, а також те, що позивач [PERSON] згоден на одержання грошової компенсації, останній особисто тривалий час не користується транспортним засобом, а відповідач [PERSON] визнала позов в повному обсязі, суд приходе до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, а також витрати на проведення експертизи.

Outcome: approved