Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до Державного підприємства\~"Костопільський\~військовий лісгосп" про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач працював у Костопільському військовому лісгоспі з 01.08.2011 на посаді лісника, майстра лісу. 07.11.2013 був переведений на посаду майстра лісу в Костопільський лісгосп ДП «Львівський військовий лісгосп», 11.08.2015 переведений на посаду головного інженера на цьому ж підприємстві, а з 30.09.2019 звільнений за переведенням на ДП «Костопільський військовий лісгосп». У подальшому з 01.10.2019 працював на ДП «Костопільський військовий лісгосп» механіком. Згідно наказу №65-к від 18.06.2021 позивача звільнено з 22.06.2021 з посади механіка у зв`язку зі скороченням чисельності та штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає, що його звільнення не відповідає вимогам чинного законодавства. Вказує, що відповідач 20.04.2021 попередив позивача про наступне звільнення з 21.06.2021 у зв`язку із проведення організаційних заходів при реорганізації ДП «Костопільський військовий лісгосп» шляхом приєднання до ВП «Волинський військовий лісгосп» на підставі наказу №43 від 20.04.2021, але не запропонував при цьому позивачу жодної вакансії для переведення, які були вільними на ДП «Костопільський військовий лісгосп» та/або на ВП «Волинський військовий лісгосп» станом на 20.04.2021 або з`явилися в період з 20.04 по 22.06.2021. Також вказує, що являється членом первинної профспілкової організації Збройних Сил України ДП «Костопільський військовий лісгосп», але відповідач не звертався до профспілкової організації з письмовим поданням про надання згоди на його звільнення. Просить визнати незаконним та скасувати наказ №65-к від 18.06.2021 про звільнення [PERSON] з 22.06.2021 у зв`язку із скороченням чисельності та штату, поновити його на роботі в ДП «Костопільський військовий лісгосп» на посаді механіка з 22.06.2021, стягнути з ДП «Костопільський військовий лісгосп» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середньої заробітної плати за дин місяць, стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5600 грн. Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 26.07.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що повідомлено сторони. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив. Відповідачем Державним підприємством «Костопільський військовий лісгосп», подано відзив на позов. Відзив мотивований тим, що згідно п.1 наказу Міністерства оборони України №93 від 13.04.2021 «Про реорганізацію державного підприємства «Волинський військовий лісгосп» припинено юридичну особу Державне підприємство «Костопільський військовий лісгосп», реорганізувавши його шляхом приєднання до Державного підприємства «Волинський військовий лісгосп». На підставі вказаного наказу було призначено комісію для проведення реорганізації. 20.04.2021 головою комісії з реорганізації ДП «Костопільський військовий лісгосп» видано наказ №43 «Про попередження про майбутнє вивільнення», відповідно до якого попереджено 58 працівників ДП «Костопільський військовий лісгосп» про наступне вивільнення, у тому числі позивача [PERSON] . Вказує, що правила п.1 ст.40 КЗпП України можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після при припинення підприємства одночасно утворюється нове підприємство і в таких випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на новоутвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди у встановленому порядку, а тому посилання позивача на те, що йому не було запропоновано вільних вакантних посад є безпідставним, оскільки позивач не працював у ДП «Волинський військовий лісгосп» та навіть не звертався до відповідача із заявою про його прийняття на роботу та на яку саме посаду і тому трудовий договір з позивачем був припинений в зв`язку із скороченням чисельності штату працівників. При цьому, при ліквідації ДП «Костопільський військовий лісгосп» жоден з працівників не був переведений у ДП «Волинський військовий лісгосп», що доводить безпідставність вимог позивача. Просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] за безпідставністю позовних вимог. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, а також додатково пояснив, що частину працівників після попередження про вивільнення було працевлаштовано у ДП «Волинський військовий лісгосп», а його ні, що свідчить про наявність вакантних посад і тим самим це ще раз доводить неправомірність його звільнення. Також пояснив, що йому фактично не дали допрацювати 42 дні до отримання стажу 35 років, що дало б йому змогу піти на пенсію на загальних підставах. Просить позов задоволити. Представник позивача адвокат Євгеюк О.Є., в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що незважаючи на те, що ДП «Костопільський військовий лісгосп» ліквідовувалось шляхом приєднання, відповідач зобов`язаний був дотримати вимог законодавства про працю та запропонувати позивачу іншу роботу, але не зробив цього, чим порушив вимоги законодавства про правцю, що є підставою для скасування наказу про звільнення позивача та поновлення останнього на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Представник відповідача адвокат Таргоній В.О., в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог Кодексу законів про працю України, позивача було попереджено про звільнення і що останньому не пропонувалась посада, оскільки у ДП «Волинський військовий лісгосп» позивач не працював, а тому не міг там бути працевлаштований, а заяви на його переведення чи прийняття до ДП «Волинський військовий лісгосп» позивач не писав. Просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Так, [PERSON] , з 01.08.2011 прийнятий на посаду лісника в Костопільський військовий лісгосп, 06.01.2012 переведений на посаду майстра лісу, 07.11.2013 переведений на посаду майстра лісу в Костопільський лісгосп ДП «Львівський військовий лісокомбінат», 11.08.2015 переведений на посаду головного інженера, після чого, 30.09.2019 [PERSON] звільнений у зв`язку з переведенням на ДП «Костопільський військовий лісгосп» на підставі п.5 ст.36 КЗпП України, а 01.10.2019 прийнятий механіком в ДП «Костопільський військовий лісгосп» в порядку переведення з Костопільського військового лісгоспу ДП «Львівський військовий лісокомбінат». Вказані обставини підтверджуються записами №9-14 у трудовій книжці позивача серії [NUMBER] , виданій 20.07.1976. 13 квітня 2021 року Міністерством оборони України видано наказ №93 «Про реорганізацію державного підприємства «Костопільський військовий лісгосп», яким, у зв`язку із проведенням у Міністерстві оборони України організаційних заходів, наказано припинити юридичну особу державне підприємство «Костопільський військовий лісгосп», реорганізувавши його шляхом приєднання до державного підприємства «Волинський військовий лісгосп». Згідно вказаного наказу, визначено державне підприємство «Волинський військовий лісгосп» правонаступником усіх прав та обов`язків державного підприємства «Костопільський військовий лісгосп», призначено комісію для проведення реорганізації державного підприємства «Костопільський військовий лісгосп» голова комісії - тимчасово виконуючий обов`язки директора державного підприємства «Волинський військовий лісгосп» Панасюк Сергій Миколайович. 20 квітня 2021 року ДП «Костопільський військовий лісгосп» видано наказ №43 «Про попередження про майбутнє вивільнення», відповідно до якого, у зв`язку з проведенням організаційних заходів при реорганізації ДП «Костопільський військовий лісгосп» шляхом приєднання до ДП «Волинський військовий лісгосп» на підставі наказу Міністерства оборони України від 13.04.2021 №93, наказано попередити 58 /п`ятдесят вісім/ працівників ДП «Костопільський військовий лісгосп» про майбутнє вивільнення з 21.06.2021 за п.1 ст.40 КЗпП України згідно зі списком, в тому числі позивача [PERSON] №9 у списку. Також 20.04.2021 на підставі наказу №43 від 20.04.2021, відповідно до ст.49-2 КЗпП України, було складено попередження механіку ДП «Костопільський військовий лісгосп» [PERSON] про майбутнє звільнення із займаної посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП України з 21 червня 2021 року. З наказом №43 від 20.04.2021 «Про попередження про майбутнє вивільнення» [PERSON] ознайомився, про що свідчить підпис останнього. 18 червня 2021 року ДП «Костопільський військовий лісгосп» видано наказ №65-к «Про звільнення [PERSON] », відповідно до якого звільнено [PERSON] , механіка, 22.06.2021 року у зв`язку з скороченням штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України. З вказаним наказом [PERSON] ознайомлений, про що свідчить підпис останнього у наказі. Із довідки ДП «Костопільський військовий лісгосп» від 24.06.2021 №25 вбачається, що дохід [PERSON] у ДП «Костопільський військовий лісгосп» за період з 01.01.2021 по 22.06.2021 склав 123939,76 грн, з яких за січень 2021 нараховано 11615,30 грн до виплати 9234,17 грн., за лютий 2021 нараховано 14143,50 грн до виплати 11244,08 грн., за березень 2021 нараховано 14143,50 грн до виплати 11244,08 грн., за квітень 2021 нараховано 23641,88 грн до виплати 18795,29 грн., за травень 2021 нараховано 14143,50 грн до виплати 11244,08 грн., за червень 2021 нараховано 46252,08 грн до виплати 37232,93 грн. Із довідки Первинної профспілкової організації працівників Збройних Сил України ДП «Костопільський військовий лісгосп» від 29.06.2021 №10 вбачається, що [PERSON] являється членом Первинної профспілкової організації працівників Збройних Сил України ДП «Костопільський військовий лісгосп» з 19.09.2014. Із листа Головного управління ДПС у Рівненській області №12242/6/17-00-12-01-03 від 07.10.2021 вбачається, що в період квітень-червень 2021 року ДП «Костопільський військовий лісгосп» подане одне повідомлення про прийняття працівника на роботу про працевлаштування, наказ від 27.04.2021 №50-к, категорія наймані працівники без трудової книжки. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Згідно вимог п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч.1, 3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Під час розгляду трудових спорів, пов`язаних зі звільненням відповідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, слід з`ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Так судом встановлено, що наказом Міністерством оборони України №93 від 13 квітня 2021 року припинено юридичну особу державне підприємство «Костопільський військовий лісгосп», реорганізувавши його шляхом приєднання до державного підприємства «Волинський військовий лісгосп», яке, відповідно до наказу, визначено правонаступником усіх прав та обов`язків державного підприємства «Костопільський військовий лісгосп». У свою чергу, 20 квітня 2021 року ДП «Костопільський військовий лісгосп» видано наказ №43 «Про попередження про майбутнє вивільнення» на підставі наказу Міністерства оборони України від 13.04.2021 №93, яким наказано попередити 58 /п`ятдесят вісім/ працівників ДП «Костопільський військовий лісгосп» про майбутнє вивільнення з 21.06.2021 за п.1 ст.40 КЗпП України. Позивач з вказаним наказом та попередженням, як механік, ознайомлений, що останній підтвердив, зокрема в судовому засіданні. Судом також встановлено, що наказом ДП «Костопільський військовий лісгосп» від 18 червня 2021 року №65-к звільнено [PERSON] , механіка, 22.06.2021 року у зв`язку з скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Суд враховує і що не заперечував представник відповідача, що [PERSON] не було запропоновано іншу роботу у ДП «Волинський військовий лісгосп». При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що [PERSON] не працював на ДП «Волинський військовий лісгосп» і тому не було підстав пропонувати йому роботу на вказаному підприємстві, оскільки припинення юридичної особи ДП «Костопільський військовий лісгосп» відбулось шляхом приєднання його до ДП «Волинський військовий лісгосп», який є правонаступником відповідача, що вбачається із наказу Міністерства оборони України №93 від 13 квітня 2021. Суд також враховує, що наказу про скорочення чисельності та штату працівників у зв`язку із припиненням юридичної особи ДП «Костопільський військовий лісгосп» не було і з врахуванням того, що припинення ДП «Костопільський військовий лісгосп» відбулось шляхом приєднання його до ДП «Волинський військовий лісгосп», то в силу вимог ч.3 ст.49-2 КЗпП України відповідач був зобов`язаний запропонувати [PERSON] іншу роботу за відповідною професією чи спеціальністю. Крім того, із наданих відповідачем штатних розписів по ДП «Волинський військовий лісгосп» вбачається, що станом на 01.04.2021 штатний розпис нараховував всього по лісгоспу промислового персоналу 74,5 посад, станом на 01.06.2021 76,5 посад, станом на 22.06.2021 99 посад. З вказаних штатних розписів по ДП «Волинський військовий лісгосп» також вбачається, що станом на 01.04.2021 була наявна 1 посада водія, станом на 01.06.2021 1 посада водія, станом на 22.06.2021 2 посади водія. При цьому судом також встановлено, що зокрема працівника ДП «Костопільський військовий лісгосп» водія автотранспортного засобу легкового авто УАЗ-3151 [PERSON] звільнено 22.06.2021 з посади у зв`язку з переведенням в ДП «Волинський військовий лісгосп», що підтверджується записом №8 у трудовій книжці останнього серії [NUMBER] . Також суд враховує, що позивач [PERSON] починаючи з 01.08.2011 останній працював на посадах майстра лісу, головного інженера, механіка. У свою чергу, згідно наданих відповідачем штатних розписів, станом на 01.04.2021 по ДП «Волинський військовий лісгосп» було наявних 30 посад майстра лісу, станом на 01.06.2021 30 посад майстра лісу, станом на 22.06.2021 41 посада майстра лісу. Відтак, враховуючи, що позивач [PERSON] в період з 06.01.2012 по 11.08.2015 працював у лісництві на посаді майстра лісу і станом на 22.06.2021 у ДП «Волинський військовий лісгосп» кількість посад майстра лісу збільшилась з 30 одиниць до 41, то відповідач був зобов`язаний на підставі ч.3 ст.49-2 КЗпП України запропонувати [PERSON] відповідну посаду за відповідною професією чи спеціальністю, обов`язки за якою за своєю спеціальністю позивач міг би виконувати. Відтак суд дійшов переконливого висновку, що відповідачем не дотримано вимог ч.3 ст. 49-2 КЗПП України при звільненні позивача, що є підставою для визнання незаконним та скасування наказу ДП «Костопільський військовий лісгосп» №65-к від 18.06.2021 року про звільнення [PERSON] механіка з 22.06.2021 у зв`язку з скороченням чисельності та поновлення останнього на роботі в ДП "Костопільський військовий лісгосп" на посаді механіка, а тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Розмір такого\~стягнення визначається\~відповідно до\~Порядку обчислення\~середньої заробітної\~плати,\~затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N100. При цьому, вирішуючи питання про поновлення позивача на роботі суд враховує, що наказ про скорочення чисельності і штату працівників у зв`язку із припиненням юридичної особи ДП «Костопільський військовий лісгосп» відсутній, а станом на 15.09.2022, Державне підприємство «Костопільський військовий лісгосп» перебуває в стані припинення, проте відомості про його правонаступника відсутні, що вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.09.2022 №159800135826. Так середньоденна заробітна плата позивача, з урахуванням заробітної плати позивача за останні два місяці перед звільненням, згідно довідки ДП «Костопільський військовий\~лісгосп» від 24.06.2021 №25 склала 944,63 грн (23641,88 грн+14143,50 грн=37785,38 грн / 40 робочих днів за останні два місяці перед звільненням). Враховуючи задоволення позову та враховуючи, що позивача було звільнено з 22.06.2021, з врахуванням кількості днів вимушеного прогулу до моменту ухвалення судом рішення у справі, то середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу за період з 22.06.2021 по 16.09.2022 включно становить 280555 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4621 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд враховує наступне. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про стягнення понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи: договір №57/21 від 02.07.2021 про надання правничої допомоги з адвокатським бюро «Євгеюка Олександра», квитанція до прибуткового касового ордера №21/21 від 05.07.2021 на суму 5600 грн є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу. При цьому суд враховує, що заперечень щодо розміру таких витрат зі сторони відповідача не надходило. Відтак, враховуючи критерій розумності розміру таких витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що вказана сума витрат на правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved