Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

29 листопада 2021 року концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Прокоп`євої Т.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на користь концерну з [PERSON] заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.03.2015 року по 30.09.2021 року в розмірі 40 060,26 грн., а також - судовий збір у розмірі 2 270,00 гривень. Розгляд просить провести без участі представника позивача. В обґрунтування позову вказав про те, що, не зважаючи на відсутність письмово укладеного договору між споживачем [PERSON] та концерном, останній здійснював та продовжує надавати за адресою місця проживання відповідача: [ADDRESS] , у належну їй квартиру,- послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які нею споживаються без будь-яких заперечень щодо їхньої якості. У зв`язку з цим позивач вважає, що між ним та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, проте [PERSON] , яка є власницею квартири, неналежним чином виконує зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, про стягнення якої просить позивач. Ухвалою від 01 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. 19 січня 2022 року відповідачка [PERSON] подала клопотання про застосуванні у справі строку позовної давності. 19 січня 2022 року відповідачка [PERSON] подала відзив, в якому також наполягала на застосуванні строку позовної давності щодо вимог з 01.03.2015 року по 31.10.2018 року. Щодо стягнення іншої частини заборгованості - за період з 01.11.2018 року по 30.09.2021 року в сумі 21126,91 гривень, просила позов задовольнити. 22 і 23 березня 2022 року концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Прокоп`євої Т.О. подав письмові пояснення, в яких заперечувала проти застосування позовної давності, посилаючись на вчинення відповідачем дій, спрямованих на визнання свого боргу. 26 вересня 2022 року відповідачка [PERSON] подала заяву, за змістом якої визнає позов в повному обсязі, не заперечує щодо стягнення з неї 40 060,26 гривень, та просить розглянути справу без її участі. Представник позивача разом із позовом заявляла клопотання про розгляд справи без її участі, та задоволення позову в повному обсязі. За вказаних обставин відповідно до ст. 247, ст. 279 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, вказана квартира належить [PERSON] на праві особистої приватної власності, згідно договору купівлі-продажу від 21.02.2015 року. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, у період з 01 березня 2015 року по 30 вересня 2021 року Концерном «МТМ» були надані, а відповідачем за вказаною адресою - спожиті послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) без будь-яких зауважень щодо їхньої якості. У відповідності до п.5 ч.3 ст. 20, п.5 ч.2 ст. 7 Законів України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 та №2189-VIII від 09.11.2017 відповідно (далі - Закони України №1875-IV, № 2189-VIII) споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст.ст. 67, 68 ЖК України,п.10 ч.1 ст. 7 Закону України №417-VIII«Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» наймачі (власники)/співвласники квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. За змістом ч.1 ст. 9 Закону України№ 2189-VIIIспоживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. При цьому, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, плата за надані послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Проте, як зазначено позивачем у позові і що фактично визнано відповідачем, зобов`язання зі сплати спожитих послуг остання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 20.10.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 40 060,26 гривень, що підтверджується відповідними довідкою та розрахунком. Згідно ч.4 ст. 319, ч.1 ст. 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, виходячи з наведених вимог законодавства, враховуючи та аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач, належним чином не виконуючи зобов`язання споживача зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг, порушив встановлений законом строк і порядок їх оплати, та порядок утримання нерухомого майна, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для застосування у справі строку позовної давності встановлено не було, оскільки платежі [PERSON] за серпень 2016 року, лютий 2017 року, квітень 2017 року, березень 2018 року, квітень 2021 року, які не наближені до сум нарахувань за попередні місяці, переривають у справі строк позовної давності згідно ч.1 ст. 264 ЦК України, враховуючи також продовження строку позовної давності на строк дії карантину, встановленого з березня 2020 року КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем: 2 270 гривень судового збору, відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України підлягають наступному розподіленню: 50 відсотків судового збору, що становить 1135 гривень, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, решта (1135 гривень) - стягненню з відповідача.

Outcome: approved