Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

У липні 2022 року позивач, АТ «Універсал Банк» (код ЄДРПОУ 21133352, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив через суд вимоги на предмет стягнення з відповідача [PERSON] , заборгованості станом на 28 грудня 2021 року на загальну суму 138 349,27 грн., з якої 137 787,55 грн. - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 561,72 грн. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. АТ «Універсал Банк» в обґрунтування підстав позову посилається на укладення з відповідачем договору банківських послуг в рамках нового проекту банку monobank шляхом підписання 02 січня 2018 року анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку, де спеціальним платіжним засобом є платіжні картки monobank та обслуговування банком здійснюється дистанційно, та своїм підписом відповідач повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом з Умовами та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, Таблиці обчислення вартості кредиту та паспорту споживчого кредиту, які викладені на банківському сайті www.monobank.ua, складають договір про надання банківських послуг, на підставі чого відповідачу через мобільний додаток смартфону було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] та видана платіжна картка з встановленим кредитним лімітом в розмірі 70 000 грн. з пільговим періодом за карткою до 62 днів безпроцентного повернення кредитного ліміту, зі сплатою пільгової відсоткової ставки 0,00001% річних, з визначеним розміром обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами, базовою відсотковою ставкою 3,1% на місяць після закінчення пільгового періоду, що нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості, зі збільшеною відсотковою ставкою 6,2 % на місяць за карткою на суму загальної заборгованості, що нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості, на умовах платності і зворотності з встановленим кредитним лімітом під проценти за користування. У відповідності до Умов та правил клієнт банку підтверджує, що на момент укладання цього договору про надання банківських послуг ознайомлений з текстом розділів, пунктів та підпунктів цих Умов, Загальних умов випуску обслуговування платіжних карток, Паспорту споживчого кредиту, Прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіх інших частин договору та повністю зрозумів їх зміст і погоджується з викладеним, також просить вважати наведений зразок його власноручного підпису, у тому числі електронного/електронного цифрового підпису, що мають рівнозначну юридичну силу із власноручним підписом в документах на паперових носіях, обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку, чим відповідач скористався для розрахунків у побуті, але з поверненням кредиту прострочив. Наведені у позовній заяві доводи і міркування про забезпечений неустойками і наданий під проценти кредит позивач аргументував змістом договору, зафіксованим у кількох письмових та електронних документах, відповідно до п.п. 5.5-5.9, 5.11, 5.13-5.19 Умов та Правил надання банківських послуг, за якими визначено порядок погашення заборгованості кредиту, нарахування та погашення відсотків та штрафних санкцій. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 22 липня 2022 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з відмовою у позові, виходячи з встановлених наступних обставин. Предметом позову у даній справі є стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 138 349,27 грн., з якої 137 787,55 грн. - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 561,72 грн. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Згідно доводів позовної заяви 02 січня 2018 року відповідач шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг уклав кредитний договір, де спеціальним платіжним засобом є платіжні картки monobank та обслуговування банком здійснюється дистанційно. Своїм підписом відповідач повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом з Умовами та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, які викладені на банківському сайті www.monobank.ua, складають договір про надання банківських послуг, на підставі чого відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] та видана платіжна картка на умовах платності і зворотності з встановленим кредитним лімітом на суму, зазначену у Додатку під проценти за користування з встановленням пільгового періоду користування кредитним коштами. Також відповідач підтверджує, що на момент укладання цього договору про надання банківських послуг ознайомлений з текстом розділів, пунктів та підпунктів цих Умов, Загальних умов випуску обслуговування платіжних карток, Паспорту споживчого кредиту, Прогнозованого графіку щомісячних платежів та усіх інших частин договору та повністю зрозумів їх зміст і погоджується з викладеним, також просить вважати наведений зразок його власноручного підпису, у тому числі електронного/електронного цифрового підпису, що мають рівнозначну юридичну силу із власноручним підписом в документах на паперових носіях, обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. На підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору позивачем надано анкету-заяву від 02 січня 2018 року до договору про надання банківських послуг (а.с.11), яка хоч і містить підпис від імені [PERSON] , проте не містить даних, якою послугою мав намір скористатись позичальник, не містить зазначений бажаний кредитний ліміт, а також, який саме вид платіжної картки банком видано відповідачу відповідно до його заяви, індивідуального номеру картки, строку дії та який кредитний ліміт їй було встановлено; не містить істотних умов договору (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період та інше), як це передбачено нормами ст. ст. 207, 1055 ЦК України. Крім того, посилаючись в позовній заяві на Умови та Правила надання банківських послуг, Загальні умови випуску обслуговування платіжних карток, Таблицю обчислення вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту, Прогнозований графік щомісячних платежів, як документи, які є додатками до анкети-заяви та які є приєднаними до неї та разом це є кредитним договором з певними умовами як кредитора, так і кредитодавця, регулюють правовідносини між сторонами договору та обслуговування різних видів кредитів та кредитних карт, однак позивач до позовної заяви таких доказів не долучав, як і не долучав Додаток до кредитного договору, яким встановлено розмір кредитного ліміту у 70 000 грн. за доводами позивача у позовній заяві. Долучені Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів та загальні Тарифи банку, надані позивачем як доказ укладання з відповідачем кредитного договору, не містять істотних умов та не зазначені в анкеті-заяві позичальника. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.1, 3-6, 8, 10, 12, 13 ст. 11 Закону України «Про комерційну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар визначається згідно з положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі якщо предметом електронного договору є надання послуг у сфері електронної комерції, обов`язок постачальника перед споживачем вважається виконаним у момент, коли надана постачальником послуга відповідає властивостям, визначеним договором або законодавством. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У ході судового розгляду встановлено, що надана позивачем анкета-заява до договору про надання банківських послуг (а.с. 11), укладена між позивачем та відповідачем в мережі інформаційно-телекомунікаційної системи, окрім підпису від імені [PERSON] , не містить даних якою послугою мав намір скористатись позичальник, не містить зазначений бажаний кредитний ліміт, а також, який саме вид платіжної картки банком було видано відповідачу відповідно до її заяви, номеру картки, строку дії та який кредитний ліміт їй було встановлено, у відповідності до Додатку, про який зазначено у анкеті-заяві та позивачем суду не надано; не містить істотних умов договору (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, та інше), як і не місить посилання на сайт розміщення Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів, тощо, за для можливості ознайомлення клієнта банку з певними істотними умовами укладеного договору або перенаправлення до інших електронних документів, які включають такі умови, в супереч ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». До позовної заяви не надано письмових доказів із встановлення кредитного ліміту в розмірі 70 000 грн. на відкритий поточний рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , як про це зазначено в анкеті-заяві та заявлено у позовній заяві, що свідчить про відсутність доказів встановлення початкового розміру кредитного ліміту та перерахування зазначених коштів позивачем на поточний рахунок № [NUMBER] , в розумінні ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», як і не встановлено цього з наданого позивачем розрахунку заборгованості, в якому не зазначена надана 02 січня 2018 року відповідачеві для користування сума кредиту, від якої початково утворилась заборгованість. При цьому, суд зауважує, що позивачем, який є банківською установою, також не надано документального підтвердження руху коштів на поточному рахунку № [NUMBER] відкритого 02 січня 2018 року на ім`я [PERSON] , як то виписки про рух коштів, на підтвердження використання відповідачем кредитних коштів у заявленому розмірі 70 000 грн., внаслідок чого виникла заборгованість у відповідача перед позивачем. Умови та Правила надання банківських послуг, які не надані позивачем у підтвердження доказу наявних істотних умов кредитного договору, у судовій практиці застосування ст. 207 ЦК України за висновками Верховного Суду України в постанові № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки такий документ не може без сумнівів підтверджувати, що саме з цими Умовами був ознайомлений позичальник, розуміючи їх зміст та підписуючи заяву-анкету. За офіційним тлумаченням частини четвертої статті 42 Конституції України в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин і свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, з огляду на що споживач послуг банку приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений, а банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно, суд відкидає аргументи позивача про застереження у заяві-анкеті, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту становить між сторонами договір банківських послуг, внаслідок їх явної неприйнятності з огляду на усталену судову практику застосування ст.ст. 207, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду, викладеними третього липня 2019 року у постанові № 14-131цс19, про неприпустимість покладання на слабшу сторону - споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору. Також за відсутності в заяві-анкеті домовленості сторін про сплату штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредиту в судовій практиці застосування ст.ст. 633, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду у зазначеній постанові № 14-131цс19 не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, зокрема електронна, як встановлена форма укладеного з відповідачем кредитного договору разом із додатками, до яких приєднана ця анкета-заява, які позивач не надав на підтвердження обґрунтувань позовних вимог, оскільки достовірно не може підтверджувати вказаних обставин. Враховуючи поділ умов договору щодо процентів та неустойки відповідно до ст. 628 ЦК України на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі), у з`ясованих судом обставинах відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення строків виконання, а також ціну договору в формі сплати комісій та пені, яких по суду відшукує позивач саме у цій справі. Так, хоча номер банківського рахунку у підписаній від імені [PERSON] в заяві-анкеті позивачем і зазначений, однак до позовної заяви не додано виписки про рух коштів по клієнтському рахунку чи будь-який розрахунковий документ про зарахування позивачем коштів на виконання ч. 2 ст. 1068 ЦК України в розмірі встановленого кредитного ліміту на користь відповідача, внаслідок чого у суду відсутні достатні достовірні фактичні дані передачі коштів кредитного ліміту у будь-якому розмірі у власність відповідача на умовах кредитного договору, укладеного в електронній формі за допомогою мобільного додатку, згідно з ст. 1054 ЦК України в момент видачі платіжної карти. Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження факту отримання [PERSON] за кредитним договором від 02 січня 2018 року кредитних коштів у розмірі 70 000 грн., з яких утворилась заборгованість за кредитом в загальному розмірі 138 349,27 грн., з якої 137 787,55 грн. - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), 561,22 грн. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання, яка до того ж перевищує зазначений позивачем кредитний ліміт та яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, як і не містить доказів отримання коштів в будь-якому розмірі, а тому не підтверджено чи отримував відповідач кошти у такій сумі, на яку, до того ж заборгованість за порушення грошового зобов`язання, розмір яких сторонами не обумовлювався у письмовому вигляді, приймаючи також до уваги те, що Умови та Правила надання банківських послуг позивачем суду не надані, з підстав чого не можливо встановити істотні умови кредитного договору, а тому не є складовою кредитного договору, у зв`язку з чим доводи позивача про визначення позивачем будь-якого розміру кредитного ліміту, його збільшення/зменшення на власний розсуд без погодження таких умов у вказаній вище Анкеті-заяві суд до уваги не приймає. Доводи позовної заяви про те, що підтвердженням отримання відповідачем кредитної картки і користування встановленим на ній кредитним лімітом кредиту та згоди з умовами кредитування є додана до позовної заяви анкета-заява, суд до уваги прийняти не може, оскільки до позовної заяви не додана виписка по банківському рахунку, яка б відображала рух коштів, здійснення операцій як на зняття готівки, так і на поповнення карткового рахунку, зазначаючи при цьому, що розрахунок заборгованості не доводить факт отримання 02 січня 2018 року кредиту у розмірі 70 000 грн. або у іншому розмірі, з якого утворилась зазначена позивачем заборгованість, враховуючи штрафні санкції. Такі висновки судом зроблені відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом у постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19, постановах Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі № 203/4297/18, 09 січня 2020 року у справі № 204/6608/18. Судові витрати з урахуванням п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed