Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на підставі договору дарування від 22.10.1994 року належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0596 га, цільове призначення землі - для обслуговування житлового будинку. Зазначена земельна ділянка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Вважає, що в силу ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 328 Цивільного кодексу України, разом з переходом права власності на будинок до неї перейшло і право власності на спірну земельну ділянку. \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. \~ \~ \~ \~Відповідачці вручені копія ухвали позовної заяви з додатками. 15.09.2022 відповідчкою на адресу суду було направлено заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. \~ \~ \~ \~Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 22.10.1994 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, відповідно до якого, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар житловий будинок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться на земельній ділянці площею 596 кв.м. Зазначений договір було посвідчено завідуючою Другої Первомайської державної нотаріальної контори Сулімою В.А., зареєстровано в реєстрі за № 1-3204 (а.с. 4,5). \~ \~ \~ \~Судом також встановлено, що 06.05.1995 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на - [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позивачка зареєструвала своє право власності на житловий будинок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] у Первомайському МБТІ. \~ \~ \~ \~Разом з тим, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, Державного акту на право приватної власності на землю серії МК б/н, спірна земельна ділянка площею 0,0607 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , досі належить померлій [PERSON] . Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 4810400000:04:018:0021. \~ \~ \~ \~Спадкоємицею після смерті [PERSON] , є відповідачка у справі [PERSON] , яка прийняла спапдщину після смерті останньої, що об`єктивно підтверджується ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24.11.2003 року державним нотаріусом доугої Первомайської державної нотаріальної контори (а.с.20). \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. \~ \~ \~ \~Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. \~ \~ \~ \~Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (частина перша статті 120 ЗК України). \~ \~ \~ \~Встановлено, що при переході права власності на житловим будинок, питання щодо набуття позивачкою права власності на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування житлового будинку не вирішувалось. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ \~ \~ \~Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-253цс16, за змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. \~ \~ \~ \~При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. \~ \~ \~ \~Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. \~ \~ \~ \~Враховуючи, вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] набувши право власності на житловий будинок на підставі договору дарування, набула також і право власності на земельну ділянку площею 0,0607 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~

Outcome: approved