Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; стягнути з [PERSON] аліменти на її користь в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, через несумісність характерів та різні погляди на життя спільне життя не склалося, внаслідок чого шлюбно-сімейні відносини вони не підтримують. Під час спільного проживання в них народився син [PERSON] , який повністю перебуває на утриманні позивача. Батько дитини є працездатним, але участі у вихованні дитини не приймає, його здоров`ям не цікавиться та матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Відповідач тяжкими хворобами не страждає, інших утриманців немає. На даний час позивач ніде не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому єдиним джерелом доходу є виплата, яка складається з допомоги на дитину. За цих обставин позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 05.07.2022 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у вказаний судом строк подав до суду відзив на позов разом з доданими до нього документами, в якому позовні вимоги визнав частково. Визнав, що подружні стосунки між ними припинені і позивач разом з дитиною проживає окремо від відповідача. Однак, зазначив, що бере участь у вихованні дитини, постійно зустрічається з сином, купує продукти харчування та по можливості надає матеріальну допомогу шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача. Зокрема, 02.06.2022 відповідач відповідно до квитанції перерахував через Універсал Банк кошти в сумі 301,51 грн, 03.06.2022 552,76 грн, та 502,51 грн, 10.06.2022 кошти в сумі 502,51 грн, 20.06.2022 1000,00 грн, 22.06.2022 402,01 грн, 28.06.2022 502,51 грн, 09.07.2022 502,51 грн, 17.07.2022 1005,03 грн, 26.07.2022 - 804,02 грн. Також вказав, що в даний час тимчасово не працює та не має постійного доходу, тому кошти, які надає на утримання дитини є незначними. 25.08.2022 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому наголошено, що сторони перестали розуміти один одного, відповідач не бажає заради сім`ї влаштуватись на роботу та змінювати свій спосіб життя. Позов просила задовольнити в повному обсязі. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи в судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. 20 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Неміщаївської селищної ради Бородянського району Київської області, актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим 02.03.2021 Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис 963 (а.с.7). З акта встановлення фактичного місця проживання від 03.06.2022, виданого депутатом Бородянської селищної ради В.В. Віннічуком вбачається, що позивач проживає разом з сином за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Також позивач зазначила, що вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач у відзиві на позов зазначив, що тимчасово не працює та постійного доходу немає. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно з положенням частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини що мають істотне значення. Крім того, цією ж статтею передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд врахував обставини, передбачені статтею 182 СК України: потреби дітей, можливості сторін, загальний матеріальний стан відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов, умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей. Також суд враховує вік відповідача, стан його здоров`я та відсутність доказів його непрацездатності. Суд вважає, що розмір аліментів, які просить стягувати позивач на утримання дитини є завищеним, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1/ 3 частки від всіх його доходів. Також, суд виходить з того, що позивачем не надано доказів наявності у малолітнього сина особливостей розвитку чи хронічних захворювань, що можуть вплинути на визначення аліментів саме в розмірі 1/ 3 частки заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З приводу стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку судом встановлено, що позивач на даний час не працює, а доглядає за дитиною, до досягнення нею 3-х річного віку. Відповідач не працює, на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає. Відповідачем не спростовано неспроможність сплачувати аліменти на утримання дружини, та письмових чи будь-яких підтверджуючих доказів передбачених вимогами статті 76 ЦПК України суду надано не було. Згідно з положеннями частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Статтею 75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 84 Сімейного кодексу України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, зокрема: ч. 1 даної статті вказує - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання до суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Відповідач на підтвердження своєї неспроможності надавати позивачу матеріальну допомогу жодних доказів не надав. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, тяжкими хворобами він не страждає, інвалідності немає, тому позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку підлягають задоволенню. Відповідно до\~статті 191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 430 ЦПК України рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1984,80 грн у зв`язку з тим, що позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду по категорії справ про стягнення аліментів.

Outcome: partial