Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи заяву тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та проживала за адресою: [ADDRESS] . З 2018 року відносини між ними погіршилися, внаслідок чого [PERSON] почав здійснювати відносно заявниці домашнє насильство, яке проявлялося в погрозах її життю, залякуванні, шарпанині, ляпасах, нанесенні тілесних ушкоджень. З часом його агресивна поведінка почала проявлятися систематично, а домашнє насильство вчинялося стосовно заявниці практично щоденно. Про вказані факти було відомо майже усім її сусідам, дільничному офіцеру поліції, який жодних дій щоб припинити це не вчиняв. Неодноразово заявниця була змушена телефонувати та звертатися в правоохоронні органи із заявами про вчинення [PERSON] домашнього насильства. 31.12.2020 заінтересована особа [PERSON] побив її, внаслідок чого було порушено кримінальне провадження, однак через відсутність свідків та очевидців події 14.01.2021 було закрито вказане кримінальне провадження відносно [PERSON] . Також заявниця вказує, що 11.06.2022 щодо заінтересованої особи був винесений терміновий заборонний припис, через вчинення ним чергового домашнього насильства, а 29.07.2022 його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адмінстягнення. Через створення [PERSON] нестерпних умов проживання рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22.08.2022 шлюб між сторонами було розірвано. Незважаючи на все перелічене, [PERSON] продовжує залякувати заявницю, застосовувати щодо неї психологічне насильство, завдавати їй тілесних ушкоджень. Заявниця вважає, що нею доведені ризики вчинення насильства [PERSON] відносно неї в майбутньому, а тому з метою запобігання вчинення такого насильства вважає, що є всі підстави для винесення рішення про видачу обмежувального припису. Підсумовуючи, вона просила суд заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідування заявниці; заборонити [PERSON] в будь-який спосіб спілкуватися з заявницею; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 16.09.2022 прийнято заяву до розгляду, призначено судовий розгляд на 19.09.2022. Заявниця та її представник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали з мотивів, викладених в такій, дали пояснення аналогічні викладеним в заяві. Наполягали на задоволенні заяви. Окрім цього, представник заявниці пояснив, що його довірителька боїться свого колишнього чоловіка, бо неодноразово терпіла насильство від нього, а факти її побиття були зафіксовані лікарями. Просив суд звернути увагу на постанови та заборонні приписи. Також заявниця у судовому засіданні пояснила, що погрози продовжуються. Вказала, що [PERSON] своєю поведінкою вигнав усіх з дому (її двох дітей і свого рідного сина), також з дому пішла і сама заявниця і тепер проживає за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] , де і просить встановити заборонний припис. Також вона зауважила, що був час коли він не працював і жив за її рахунок. Додала, що при вихованні їх дітей [PERSON] також постійно їх бив. Тому просила заяву задовольнити. Заінтересована особа та його представник в судовому засіданні заперечили заяву [PERSON] . Так, [PERSON] вказав, що він не вчиняв дій, про які зазначає заявниця, додав, що з заявницею вони розлучені та не спілкуються. Він є інвалідом 3-тьої групи та хворіє на цукровий діабет. Поліцію на нього викликала дочка [PERSON] . Вказує, що заявницю ніколи не бив. Щодо видачі заборонного припису зазначив, що за адресою, за якою заявниця бажає, щоб суд виніс обмежувальний припис не має наміру з`являтися, тому просив у видачі такого відмовити. Представник заявника - адвокат Бідненко В. М. заперечив щодо видачі обмежувального припису, вказавши, що сторони розлучилися і такий припис може вплинути на поділ майна подружжя. Вказав, що кримінальне провадження, про яке говорить заявниця було закрите за відсутності складу злочину. Доказів, що заявниця була побита саме її колишнім чоловіком немає. Також вказав, що постанова про притягнення [PERSON] до відповідальності за адміністративне правопорушення не може бути підставою для встановлення обмежувального припису. Окрім цього зазначив, що реальних підстав для винесення такого припису за адресою, якою просить заявниця нема, оскільки доказів про вчинення домашнього насильства за такою адресою до матеріалів справи не долучено. Підсумовуючи, просив у заяві відмовити. Заслухавши пояснення заявниці та її представника, доводи заінтересованої особи та його представника, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.07.1982, проте рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22.08.2022 шлюб було розірвано (а. с.7). Заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується їхніми показами, наданими у судовому засіданні, а також вбачається з копії паспорта заявниці (а.с.3) та із рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22.08.2022 (а. с.7). Відповідно до копії витягу з історії хвороби № 2 від 08.01.2021, який міститься у матеріалах справи, заявниця [PERSON] зверталася за медичною допомогою з діагнозом: струс головного мозку, забій м`яких тканин голови, з якого також вбачається, що ушкодження виникли внаслідок побиття її чоловіком, після чого вона була госпіталізована для забезпечення подальшого лікування (а. с.4 ). Також у матеріалах справи міститься постанова про закриття кримінального провадження від 14.01.2021 року, з якої вбачається, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12021145150000011 від 06.01.2020 року відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України було закрите за відсутністю складу злочину (а. с.5 ). На підтвердження доводів заявниці та її представника щодо вчинення [PERSON] відносно заявниці періодичного домашнього насильства у матеріалах справи міститься копії термінового заборонного припису відносно [PERSON] серії АА №203832 від 11.06.2022 та серії АА №203843 від 12.07.2022 (а. с.8,9) Також із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановою від 29.07.2022 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Згідно з п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Як регламентовано статтею 16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа або її представник мають право звернутись до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно кривдника. Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. У відповідності до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, окрема: -заборона перебувати у місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; -заборона наближатись на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; -заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; -заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), лише якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 Закону). Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Зважаючи на наведені статті Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Як встановлено судом, відносно [PERSON] були винесені термінові заборонні приписи серії АА №203832 від 11.06.2022 та серії АА №203843 від 12.07.2022. Також [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, що підтверджується постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 29.07.2022, яка набрала законної сили. Таким чином, оцінюючи ризики повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно заявниці, суд враховує, що оскільки [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та відносно нього неодноразово виносилися термінові заборонні приписи, навіть після закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 125 КК України, він своєї поведінки не змінив, відтак ризик наступного вчинення аналогічних дій достатньо високий. Тому, розглянувши визначені законом заходи протидії домашньому насильству, а також вимоги заявниці, суд дійшов висновку, що такі підлягають до задоволення в частині встановлення шестимісячного строку обмежувального припису стосовно заборони [PERSON] наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] , заборони в будь - який спосіб спілкуватися із заявницею, заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори з заявницею, контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через 3-тіх осіб, оскільки суд вважає, що це є належними та адекватними заходами обмеження прав кривдника. Поряд з цим, суд не вбачає можливості встановлення заборони наближення до місць частого відвідування [PERSON] , оскільки поняття «місця частого відвідування» заявницею та її представником не були конкретизовані і при подальшому виконанні рішення таке виконати не вбачається можливим. Також судом було встановлено, що заявниця не працює та не навчається, а тому встановлення обмежувального припису щодо наближення до місця її навчання чи роботи суд вважає безпідставним. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Outcome: partial