Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

У грудні 2017 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг Трейд» та просив суд зобов`язати відповідача виконати обов`язок у натурі шляхом передачі безоплатно позивачу 0,548 т металовиробів із родовою ознакою «нержавіюча сталь AISI 304» за ціною договору, надавши з території складу відповідача на Саперно-Слобідському проїзді, 4: профільну трубу 100х50х2мм у кількості 18,020м; профільну трубу 50х50х2мм у кількості 18,150м, профільну трубу 120х80х3мм у кількості 12,020м; поліровану трубу 25х1,5мм у кількості 42,070м, кутник 25х23х3мм у кількості 7,039 кг; профільну трубу 80х40х2мм у кількості 18,030м, профільну трубу 80х80х2мм у кількості 18,030м, профільну трубу 50х25х1,5м у кількості 6,10м, лист 3,0х1,5м 2В+PVC 1 шт., лист 2,5х1,25м 2В+ PVC - 1шт. В обгрунтування позову зазначив, що як покупець сплатив відповідачу за товар - металовироби з родовою ознакою «нержавіюча сталь AISI 304» у вигляді профільних труб певних розмірів, кутника, листа в розмірах і кількості, визначених рахунками постачальника, маючи на меті отримати цей товар. Отримавши кошти за товар, відповідачу потрібен був певний час для того, щоб зібрати належну і обумовлену кількість товару на території складу за адресою: [ADDRESS] , оскільки товар знаходився певними частками на різних складах відповідача. Через деякий час позивачу було повідомлено, що сплачений товар можливо забрати частинами, проте таку пропозицію було відхилено з підстав суттєвого збільшення вартості транспортних витрат відповідача та витрат на розвантаження. Пізніше відповідач повідомив, що решту товару потрібно забрати з території іншого складу, а через деякий час відповідач взагалі припинив видачу товару з нержавіючої сталі. Пропозицію доставити товар позивачу безкоштовно відповідач відхилив. Згодом позивач звернувся на склад за адресою вул. Качалова, 5, проте видати придбаний ним товар відмовились, мотивуючи наявними в позивача документами на видачу товару з іншого складу, тобто зі складу Саперно-Слобідському проїзду, 4. Таким чином, позивач вважає, що взявши на себе зобов`язання надати товари, які були сплачені позивачем, відповідач, отримавши кошти за товари, відмовляється надати товари покупцю і вимагає необгрунтовану доплату за вже сплачені товари. Вказане зумовило позивача звернутися за захистом своїх прав до суду. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13.12.2017р відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Відповідач надав письмові заперечення проти позову, за якими просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачем не надано доказів того, що металопродукція замовлялася для задоволення власних потреб позивача, а тому, оскільки він не може бути споживачем у сенсі Закону України «Про захист прав споживачів», то на нього не розповсюджуються пільги щодо сплати судового збору. Відповідач вказує, що є підприємством, яке працює на ринку металопрокату більше 25 років та є однією з найбільших компаній на ринку металопрокату України. Після отримання позовної заяви звернувся до позивача з метою врегулювання даних спірних взаємовідносин в позасудовому порядку. Проте лист повернувся у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Численні телефонні розмови з пропозицією зустрічі та надання можливості забрати товар зі складу також були проігноровані позивачем. Відповідач зазначає, що ним були виконані зобов`язання щодо поставки партій товару, що підтверджується видатковими накладними. Разом з цим зазначає, що поставка товару відповідачем здійснюється на умовах EXW (самовивіз), склад постачальника - м. Київ, вул. Саперно-Слобідський проїзд, 4, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» у редакції 2010 року. Після оплати товару позивач зобов`язаний вивезти його зі складу протягом 4 робочих днів. Позивачем подана заява про зміну предмету позову, за якою він просив суд зобов`язати відповідача виконати обов`язок у натурі шляхом передачі безоплатно позивачу 0,548 т металовиробів із родовою ознакою «нержавіюча сталь AISI 304», надавши з території складу ТОВ «Метал Холдінг Трейд» на Саперно-Слобідському проїзді, 4, таке: профільну трубу 100х50х2мм у кількості 18,020м; профільну трубу 50х50х2мм у кількості 18,150м, профільну трубу 120х80х3мм у кількості 12,020м; поліровану трубу 25х1,5мм у кількості 42,070м, кутник 25х23х3мм у кількості 7,039 кг; профільну трубу 80х40х2мм у кількості 18,030м, профільну трубу 80х80х2мм у кількості 18,030м, профільну трубу 50х25х1,5м у кількості 6,10м, лист 3,0х1,5м 2В+PVC 1 шт., лист 2,5х1,25м 2В+ PVC - 1шт., а також просив стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 136 049,06 грн. за несвоєчасне виконання обов`язку із передачі покупцю оплаченої продукції та послуг з її розкрою (порізки) згідно сплачених позивачем накладних. Нарахування пені позивач обгрунтовує положеннями Закону України «Про захист прав споживачів». Виконання обов`язку в натурі обгрунтовує ст.ст. 655, 509, 526, 627, 662, 334, 664 Цивільного кодексу України, нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилами роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затвердженими наказом Мінекономіки України від 19.04.2007р. Відповідач надав відзив на заяву про зміну предмету позову, де вказує про необгрунтованість вимог, про відсутність доказів неотримання товару та відсутність належного виконання самим позивачем. Зазначає, що в день надходження коштів від позивача він повністю виконав своє зобов`язання та в повному об`ємі відвантажив оплачений товар, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними №24788 від 11.12.2014р. (за рахунком №127855 від 08.12.2014р.), №24789 від 11.12.2014р. (за рахунком №127848 від 08.12.2014р.) та №25094 від 16.12.2014р. (за рахунком №127449 від 16.12.2014р.). Підписані видаткові накладні між позивачем та відповідачем є первинними документами, які фіксують отримання/передачу товару. Щодо оплачених 16.12.2019р. позивачем рахунків №128162 від 11.12.2014р. на суму 12 083,14 грн. та №127858 від 16.12.2014р. на суму 4 761,65 грн., то відповідач неодноразово наголошував, що товар є в наявності та готовий до передання в належній кількості та якості за його місцезнаходженням. Відповідач звертає увагу, що в рахунках вказано про те, що покупець після оплати зобов`язаний вивезти товар зі складу протягом 4 робочих днів. Ухвалою суду від 25.10.2019р. забезпечено позов [PERSON] та до розгляду справи по суті накладено арешт та заборону відчуження майна із родовою ознакою «нержавіюча сталь AISI 304» у вигляді та кількості (розмірі): нержавіюча профільна труба 100х50х2мм у кількості 18,020м; нержавіюча профільна труба 50х50х2мм у кількості 18,150м, нержавіюча профільна труба 120х80х3мм у кількості 12,020м; нержавіюча полірована труба 25х1,5мм у кількості 42,070м, нержавіючий кутник 25х23х3мм у кількості 7,039 кг; нержавіюча профільна труба 80х40х2мм у кількості 18,030м, нержавіюча профільна труба 80х80х2мм у кількості 18,030м, нержавіюча профільна труба 50х25х1,5м у кількості 6,10м, нержавіючий лист 3,0х1,5м 2В+PVC 1 шт., нержавіючий лист 2,5х1,25м 2В+ PVC - 1шт. 13.10.2020р. ухвалено провести процедуру врегулювання спору за участю судді у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг Трейд» про виконання обов`язку в натурі, провадження у справі зупинено до припинення процедури врегулювання спору за участю судді, призначено спільну нараду за участю позивача та представників сторін і судді. За ухвалою суду від 24.12.2020р. припинено процедуру врегулювання спору за участю судді, поновлено провадження у справі, справу передано на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2021р. справу №752/26441/17 передано на розгляд судді Ольшевській І.О. Ухвалою суду від 15.02.2021р. прийнято до провадження справу та призначено підготовче засідання. Позивач подав заяву про зміну предмету позову, за якою він просить зобов`язати відповідача вчинити дії та безоплатно передати позивачу 0,548 т металовиробів із родовою ознакою «нержавіюча сталь AISI 304» на території складу ТОВ «Метал Холдінг Трейд» на Саперно-Слобідському проїзді, 4, а саме: профільну трубу 100х50х2мм у кількості 18,020м; профільну трубу 50х50х2мм у кількості 18,150м, профільну трубу 120х80х3мм у кількості 12,020м; поліровану трубу 25х1,5мм у кількості 42,070м, кутник 25х23х3мм у кількості 7,039 кг; профільну трубу 80х40х2мм у кількості 18,030м, профільну трубу 80х80х2мм у кількості 18,030м, профільну трубу 50х25х1,5м у кількості 6,10м, лист 3,0х1,5м 2В+PVC 1 шт., лист 2,5х1,25м 2В+ PVC - 1шт.; зобов`язати відповідача вчинити дії щодо безперешкодного вивозу всіх отриманих позивачем 0,548 т металовиробів із родовою ознакою «нержавіюча сталь AISI 304» з території складу ТОВ «Метал Холдінг Трейд» на Саперно-Слобідському проїзді, 4, у такій кількості: профільну трубу 100х50х2мм у кількості 18,020м; профільну трубу 50х50х2мм у кількості 18,150м, профільну трубу 120х80х3мм у кількості 12,020м; поліровану трубу 25х1,5мм у кількості 42,070м, кутник 25х23х3мм у кількості 7,039 кг; профільну трубу 80х40х2мм у кількості 18,030м, профільну трубу 80х80х2мм у кількості 18,030м, профільну трубу 50х25х1,5м у кількості 6,10м, лист 3,0х1,5м 2В+PVC 1 шт., лист 2,5х1,25м 2В+ PVC - 1шт.; стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 4 434,52 грн. за несвоєчасне виконання обов`язку із послуг з розкрою (порізки) металовиробів. У заяві зазначає, що він мав на меті реальне настання наслідків укладеної операції та її матеріальний результат у вигляді отримання послуг та товарів у повному обсязі без територіального обмеження прав покупця та з кінцевою метою повного володіння, користування та розпорядження придбаним товаром за межами складських приміщень відповідача. Отримавши коши, як вказує позивач, відповідач мав вчинити наступні дії: спочатку зібрати всю належну та обумовлену укладеними публічними договорами кількість товару на території складу за адресою: Саперно-Слобідський проїзд, 4; потім виконати роботи з розрізання (розкрій) металу за бажанням покупця; завантажити у транспорт позивача придбану та розрізану продукцію; на території складу надати необхідні супроводжувальні документи для ідентифікації немаркованої продукції (сертифікати відповідності тощо) для забезпечення вивозу товару за межі охоронюваної території складу на підставі дозвільних документів (перепустка на виїзд); забезпечити безперешкодний виїзд транспорту позивача із завантаженим товаром за межі охоронюваної території складу на підставі перепустки на виїзд. З часом відповідач відмовився вчинити всі необхідні дії одноразово з мотивів припинення діяльності із продукцією із нержавіючої сталі за вказаною адресою. Пропозиція отримати та вивозити товар частками за іншою ціною та за іншими адресами з різних складів у м. Києві порушувала умови договору, адже призводила до суттєвого збільшення вартості витрат позивача на транспортування розвантаження, а також завдавала додаткові збитки позивачу від втрат часу та зміни звичайного способу життя позивача. 17.03.2015р. представник відповідача запропонував повернути кошти за всіма шістьма сплаченими рахунками без проведення перерахунку відповідно до подорожчання продукції та збільшення ціни на день повернення та без урахування втрат позивача від невиконання відповідачем замовлений послуг своєчасно. Також було запропоновано укладення мирової угоди. Від відповідача надійшли заперечення на заяву про зміну предмету позову. Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та вказує на безпідставність, недоведеність та необгрунтованість позовних вимог. Таким чином, справа розглядається з урахуванням останньої заяви про зміну предмету спору. Ухвалою суду від 07.09.2022р. відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про зупинення провадження у справі. Ухвалою від 07.09.2022р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу в будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Між [PERSON] , як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метал Холдінг Трейд», як продавцем, був укладений договір купівлі-продажу шляхом виставлення рахунків на оплату товару відповідачем та оплати цих рахунків позивачем. Так відповідачем були виставлені наступні рахунки-фактури: №127848 від 08.12.2014р., №128449 від 16.12.2014р., №127855 від 08.12.2014р., №127858 від 16.12.2014р. на суму 4 761,65 грн. (труба н/ж 80х40х2.0, кількість 18.030 м, порізка болгаркою); №128162 від 11.12.2014р. на суму 12 083,14 грн. (товар лист н/ж 304 1,5 (1,5х3.0) 2В+PVC, кількість 54 кг, порізка гільотиною, лист н/ж 304 1,5 (1,25х2,5) 2В, кількість 37,5 кг, труба н/ж 80х80х2.0, кількість 18,030 м, порізка болгаркою, труба н/ж 50х25х1,5, кількість 6,010 м, порізка болгаркою). Вказані рахунки були оплачені в повному обсязі позивачем, що сторонами не заперечувалось. За сплаченими рахунками №127848 від 08.12.2014р., №128449 від 16.12.2014р., №127855 від 08.12.2014р. позивач товар отримав, про що свідчать видаткові накладні №24789 від 11.12.2014р. на суму 7 218,85 грн., №25094 від 16.12.2014р. на суму 3 361,20 грн., №24788 від 11.12.2014р. на суму 9 125,44 грн. За іншими сплаченими рахунками №127858 від 16.12.2014р. на суму 4 761,65 грн. (труба н/ж 80х40х2.0, кількість 18.030 м, порізка болгаркою); №128162 від 11.12.2014р. на суму 12 083,14 грн. (товар лист н/ж 304 1,5 (1,5х3.0) 2В+PVC, кількість 54 кг, порізка гільотиною, лист н/ж 304 1,5 (1,25х2,5) 2В, кількість 37,5 кг, труба н/ж 80х80х2.0, кількість 18,030 м, порізка болгаркою, труба н/ж 50х25х1,5, кількість 6,010 м, порізка болгаркою) товар не був отриманий, що не заперечується сторонами. Разом з тим судом встановлено, що за вказаними рахунками була передбачена умова щодо самовивозу товару протягом 4-х робочих днів з моменту надходження коштів. Таким чином, виходячи з умов укладеного між сторонами Договору, позивач мав самостійно вивезти товар протягом 4-х днів з моменту отримання відповідачем коштів. У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцем його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Положення статті 664 Цивільного кодексу України визначають, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. У відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Таким чином, виходячи з наведеної норми закону, боржник не буде вважатися таким, що прострочив, якщо він невчасно виконав свій обов`язок внаслідок прострочення кредитора. Так, якщо відповідно до змісту зобов`язання кредитор має здійснити певні дії, пов`язані із забезпеченням виконання або із прийняттям виконання, невиконання боржником своїх обов`язків у даному випадку не буде вважатися простроченням, а отже і не будуть наставати наслідки, пов`язані із простроченням. Також за ч. 2 ст. 613 Цивільного кодексу України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Отже, мова йде про дії кредитора, без вчинення яких боржник об`єктивно не в змозі виконати покладені на нього обов`язки. Такими діями, в тому числі, є вчинення дій, спрямованих на прийняття виконання. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, а також наведені норми Цивільного кодексу України, суд вважає, що оскільки умовами договору передбачено самовивіз товару, що має наслідком прибуття покупця за місцезнаходженням товару з метою його отримання та вивозу, а матеріали справи не містять доказів того, що позивач прибував за місцезнаходженням товару, але йому було відмовлено в його отриманні або надано товар, який не відповідає умовам договору, то відсутнє прострочення відповідачем в передачі товару, а виконання обов`язку щодо передачі товару відстрочене на час прострочення позивача щодо прибуття, отримання та вивозу. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки судом не встановлено прострочення відповідачем обов`язку щодо передачі товару, то відсутні підстави для стягнення пені. У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed