Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 6563,78 грн. безпідставно одержавних грошових коштів стягнутих за виконавчим написом нотаріуса, таким, що не підлягає виконання, 992, 40 грн. судового збору та 1816 грн. витрат на професійну допомогу. Посилається в позові на те, що 22 червня 2021 року приватним виконавцем Овсієнко А.В. було відкрито виконавче провадження № 65872752 на підставі виконавчого напису № 5721 від 03 червня 2021 року, який був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.О. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 16 810, 40 грн. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року у справі № 209/2586/21, що набрало законної сили 28 жовтня 2021 року, визнано таким, що не підлягає виконанню зазначений вище виконавчий напис. В рамках виконавчого провадження з нього було стягнуто 6563,78 грн., що підтверджується квитанцією від 12 серпня 2021 року. 14 грудня 2021 року звернувшись до відповідача з заявою про повернення коштів та врегулювання в досудовому порядку, отримав відмову від відповідача, що підтверджується листом від 23 грудня 2022 року вих.. №26/1-08-3660. Вважає, що, так як підставою отримання відповідачем суми у розмірі 6563, 78 грн. було стягнення з нього у примусовому порядку заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 18 квітня 2022 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. З рекомендованого повідомлення вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками 29 червня 2022 року ( а. с. 30). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 03 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.О. був вчинений виконавчий напис № 5721 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №98792841 від 31 липня 2012 року за період з 12 червня 2018 року по 12 липня 2018 року в розмірі 16 810, 40 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. було відкрито виконавче провадження № 65872752 з виконання даного виконавчого напису. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року у справі № 209/2586/21 був задоволений позов [PERSON] до Акціонерного Товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждигачук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 03 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., за зареєстрованим № 5721, яким стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором №98792841 від 31 липня 2012 року за період з 12 червня 2018 року по 12 липня 2018 року в загальній сумі 16 810, 40 грн. Відповідно до платіжного доручення №NP 120821112475064994 від 12 серпня 2021 року з позивача стягнуто 6563,78 грн. відповідно із зазначенням призначення платежу - вимога про сплату боргу (виконавче провадження) 5721 [PERSON] (а.с.12). Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереження майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 922/3412/17 / провадження № 12-182гс18 /. Згідно зі ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491 цс 15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17 висловила позицію, що згідно з п.3 ч.3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2018 року у справі № 910/15363/17, від 10 серпня 2018 року у справі № 910/22442/16. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Не надавши до суду відзиву, відповідач приведених у позові обставин не спростував. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, тому числі гроші. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису № 5721 від 03 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що стягнення з позивача коштів в розмірі 6563,78 грн. було безпідставним. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, відсутності заперечень з боку відповідача, безпідставність стягнутих коштів, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 13 грудня 2021 року між позивачем та адвокатом Чупилко Ю.С. був укладений договір про надання правової допомоги № 535. Згідно з п. 1.1. договору позивач в порядку та на умовах, визначених цим договором уповноважує адвоката представляти його інтереси в судах усіх ланок у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного Товариства «Банк Форвард» про стягнення грошових коштів отриманих без належної правової підстави, без обмеження процесуальних прав встановлених статтями 43,49 ЦПК України. Відповідно до п. 4.2 договору вартість однієї години адвоката складає 908,00 грн./ год. без пдв. Відповідно до рахунку фактури №535/1 гонорар адвоката за складання позовної заяви [PERSON] до АТ «Банк Форвард» про стягнення грошових коштів отриманих без належної правової підстави становить 1816,00 грн. - 2 години: відшкодування витрат по сплаті судового збору 930,00 грн; усні консультації адвоката - 150 грн., загальна вартість 2896,00 грн. (а.с.20). Відповідно до виписки з рахунку АТ Альфа Банк» ФОП адвоката Чупилки Ю.С. від 14 грудня 2021 року - 2896,00 грн. оплата послуг по договору про надання правової допомоги №535 від 13 грудня 2021 року [PERSON] (а.с. 21). Відповідач, не подавши відзив, співмірності витрат на професійну правничу допомогу не заперечив. Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. З урахуванням цього, суд приходить до висновку про співмірність понесених витрат предмету позову та виконаному обсягу робіт адвокатом, а тому приходить до висновку про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992, 40 грн., сплачений останнім при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved