Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Сторони перебувають у шлюбі з 12.08.2016 року, який зареєстровано Попаснянським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №50. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Побудувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги сторони не змогли. Протягом подружнього життя вони зрозуміли що не збігаються ані характерами, ані типами темпераменту, ані поглядами на життя. Спору про поділ майна подружжя на час звернення до суду з вказаним позовом немає. Вказані обставини призвели до того, що шлюбні відносини між ними припинені, а укладений шлюб носить суто формальний характер, подальше спільне життя є неможливим, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому позивач просить шлюб розірвати. Крім того позивач просить стягнути з відповідача на свою користь сплачений при зверненні до суду з вказаним позовом судовий збір в сумі 992,40 грн та витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 1500 грн. Рух справи в суді Позов подано до суду 08.07.2022 року Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.07.2022 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позиція учасників справи Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Спору з приводу визначення місця проживання між сторонами немає. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, правом, наданим\~ст. 178 ЦПК України, не скористався та не надав відзив на позовну заяву. 15.09.2022 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 12.08.2016 року, шлюб зареєстрований Попаснянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №50. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серія [NUMBER] , виданим Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 28.12.2016 року. Малолітня дочка сторін проживає разом з матір`ю, позивачем по справі. Сторони припинили фактичні шлюбні відносини, їх шлюб носить формальний характер. Побудувати сімейні відносини сторонам не вдалось, вони мають різні типи характерів, темпераменту та погляди на життя. Між ними відсутній намір на збереження сімейних відносин та шлюбу. Спір про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, відсутній. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист\~прав\~людини і\~основоположних\~свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56\~СК\~України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України). Згідно зіст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Разом з тим, у разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом було сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією від 05.07.2022 року№0.0.2598585808.1. 05.07.2022 року. Позивач [PERSON] та адвокат Ковальова Т.Ю., яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КР №50, уклали договір про надання професійної правничої допомоги, що підтверджується його копією, долученою до позовної заяви. Розмір гонорару обґрунтовано детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за Договором про надання правничої допомоги від 05.07.2022 року. З квитанції до прибуткового касового ордера №07-22 від 07.07.2022 року встановлено, що позивачем [PERSON] здійснено оплату наданих адвокатом Ковальової Т.Ю. послуг в сумі 1500,00 грн. Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, а також те що відповідач заперечень, щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу не надав, суд вбачає підстави для стягнення понесених позивачами судових витрат у розмірі 2 492,40 грн.

Outcome: approved