Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

1 листопада 2021 року неповнолітній [PERSON] звернувся до суду із позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району як органу приватизації, [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження, скасування свідоцтва про право власності на житло. Ухвалою суду від 05.01.2022 задоволено клопотання представника позивача про заміну первісного відповідача, Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, на належного відповідача, Виконавчий комітет Запорізької міської ради; залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району. В обґрунтування позову зазначив, що є сином відповідача [PERSON] . Від народження і до сьогодні проживає разом з батьками [PERSON] та [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . У 2020 році, після погіршення стосунків з батьком та вчинення батьком щодо нього домашнього насильства, позивач дізнався, що батько давно приватизував квартиру, є її одноосібним законним власником, і може розпоряджатися нею на власний розсуд. Під час сварок з його матір`ю, [PERSON] , чи при поганому настрої, відповідач 2 [PERSON] висловлює постійні погрози виселити позивача та його матір зі спірної квартири і у подальшому розпорядитися нею на свій розсуд. Позивач зазначає, що проживав у спірній квартирі постійно і безперервно, фактичне місце проживання протягом усього життя не змінював. Відсутність реєстрації у період, коли спірна квартира була приватизована, пов`язана з протиправними діями відповідача, [PERSON] , котрий зняв позивача з реєстрації зі спірної квартири, чим свавільно позбавив його права на участь у приватизації житла. З метою захисту свого порушеного права на житло позивач звернувся до суду із цим позовом. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Кравченко О.В., позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просила їх задовольнити. Відповідач 1, Виконавчий комітет Запорізької міської ради, проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву, представник відповідача 1, [PERSON] , зазначила, що приватизація квартири [ADDRESS] була проведена відповідно до чинного на той час законодавства, а тому правові підстави для її скасування відсутні. Також послалася на пропуск позивачем позовної давності. У задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача 1, [PERSON]., яка уповноважена в установленому законом порядку представляти також районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району (як орган опіки та піклування, як орган приватизації), як третю особу, просила у позові відмовити, посилаючись на аргументи, викладені у відзиві. Відповідач 2, [PERSON] , у судове засідання двічі не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином; відзиву на позовну заяву не подав. Третя особа [PERSON] в судовому засідання зазначила, що виступає на боці позивача, підтверджує обставини, які викладені у позовній заяві, підтримує позов в повному обсязі, просить позовні вимоги задовольнити. 02 листопада 2021 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, в якій визначив розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 05 січня 2022 року. 05 січня 2022 року суд постановив ухвалу, у якій, серед іншого, відклав підготовче засідання на 02 лютого 2022 року. 08 червня 2022 року судом було розглянуто та задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків. До позовної представник позивача додав клопотання про витребування у районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району копію приватизаційної справи щодо приватизації спірної квартири, у [PERSON] оригіналу свідоцтва про право власності на житло, у Департаменту реєстраційних послуг засвідчені копії карток щодо реєстрації осіб у квартирах за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Указане клопотання суд задовольнив, про що зазначив в ухвалі від 02.11.2021. Інших заяв чи клопотань від учасників справи не надходило. 08 червня 2022 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18 липня 2022 року. У зв`язку з неявкою відповідача 2, [PERSON] , судове засідання було відкладене на 13 вересня 2022 року. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд установив таке. Позивач, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції 28.04.2006, актовий запис № 81. Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи, виданих Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 14.07.2021 за № 04-28/5-3950, 04-28/5-3951, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 03.03.2007 до 26.10.2007, а також з 17.06.2010 по теперішній час. Згідно з актом про фактичне проживання від 11.08.2021 в квартирі [ADDRESS] фактично проживають [PERSON] , з 2004 року по теперішній час; [PERSON] , з 2006 року по теперішній час, [PERSON] , з 1977 року по теперішній час. Згідно з актом про фактичне проживання від 11.08.2021 [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 2004 року фактично не проживає; [PERSON] в зазначеній квартирі ніколи не мешкав. Відповідно карти профілактичних щеплень [PERSON] квартира [ADDRESS] вказана як домашня адреса. Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] , виданим Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради 28.12.2007 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Право власності [PERSON] на квартиру зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.01.2008, номер запису 37523 в книзі 262. Матеріали приватизаційної справи, що надійшли на виконання ухвали суду про витребування доказів, містять заяву [PERSON] від 27.11.2007 про приватизацію квартири [ADDRESS] ; довідку про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення від 07.11.2007, згідно з якою в квартирі прописаний одноосібно [PERSON] ; розпорядження голови Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради № 1687р від 28.12.2007 про передачу в приватну власність [PERSON] квартири [ADDRESS] . Відповідно до запису у медичній картці [PERSON] , [INFO] для огляду і призначення йому лікування на адресу квартири [ADDRESS] була викликана лікарка, [PERSON] . Відповідно до листа МКП «Основаніє» від 18.08.2021 № 327/01-05 у 2006 та 2007 роках житлові будинки по [ADDRESS] та по [ADDRESS] перебували у господарському віданні КП «ВРЕЖО № 1 і надання послуг з утримання будинків надавалися фахівцями житлово-експлуатаційної дільниці № 5. Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя у справі № 335/10392/20 від 08.12.2020, що набрала законної сили 21.12.2020, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 2006 року по теперішній час. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 47 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України) України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з приписами ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі за текстом - Закон) приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону передача квартир (будинків) у власність громадян доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Частиною другою цієї ж статті закону визначено, що передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Аналогічна норма закріплена у п. 5 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян (далі - Положення), затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству 15.02.1992 за № 56, що був чинний на час приватизації спірної квартири. Відповідно до п. 20, 21 Положення при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до положень ст. 31 ЦК України малолітня особа (віком до 14 років) має часткову цивільну дієздатність. Така особа має право самостійно вчиняти дрібні побутові правочини, здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Відповідно до ч. 2 ст. 177 Сімейного кодексу України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування відмовлятися від майнових прав дитини. Таке саме положення закріплене у ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, що ратифікована постановою Верховної Ради УРСР 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Наведені норми права встановлюють безумовний обов`язок батьків забезпечувати належне здійснення майнових прав дітей, не допускати порушень таких прав. У цьому аспекті особа, яка має намір приватизувати житло, зобов`язана зазначити про постійне проживання у ньому усіх осіб, у тому числі малолітніх дітей. Зазначений обов`язок відповідач, [PERSON] , не виконав. За змістом п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність. Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує надані позивачем докази щодо його безперервного фактичного проживання у спірній квартирі на час здійснення приватизації. У 2007 році позивачеві було трохи більше року, тому самостійно забезпечити свої майнові права, а також прийняти рішення про зміну місця проживання він не міг. Досліджені у судовому засіданні письмові докази узгоджуються із показаннями свідків, які є логічними і послідовними. Будь-яких сумнівів у їх достовірності суд не має. Відповідач, [PERSON] , достеменно знаючи про фактичне проживання у спірній квартирі свого малолітнього сина, приватизував її одноосібно, що свідчить нехтування ним принципом добросовісності. За таких обставин, суд відхиляє доводи Виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо відповідності проведеної приватизації вимогам закону. Аргументи Виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо пропуску позивачем позовної давності суд відхиляє з огляду на таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 4 ст. 261 ЦК України у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття. На день подання позову [PERSON] був неповнолітнім, тому позовна давність за його вимогами ще не розпочалася. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав суду будь-яких доказів, якщо у нього такі існували, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що розпорядження голови Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради № 1687р від 28.12.2007 про приватизацію спірної квартири суперечить актам цивільного законодавства і порушує права позивача, тому його слід визнати незаконним і скасувати. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01.07.2004 однією з підстав державної реєстрації права власності є свідоцтво про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді. За змістом ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Оскільки право власності [PERSON] на спірну квартиру зареєстроване на підставі свідоцтва про право власності, що видане на підставі розпорядження органу державної влади, яке суд визнав незаконним і скасував, свідоцтво про право власності на житло також слід скасувати. Отже, позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією АТ «Акцент-Банк», код квитанції № 4644-1580-0310-5708 від 28.03.2021. Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку, що порушення права позивача на приватизацію відбулося внаслідок протиправних дій [PERSON] ,

Outcome: approved