Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

05.08.2022 року представник позивача [PERSON] - адвокат Комісар О.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Ухвалою від 11.08.2022 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 10.06.2021 року вона позичила відповідачу грошові кошти в сумі 5000 грн., про що остання власноруч написала розписку та зобов`язалася повернути борг до 10.07.2021 року. Крім того, 05.07.2021 року вона позичила відповідачу грошові кошти в сумі 5000 грн., про що остання власноруч написала розписку та зобов`язалася повернути борг до 10.08.2021 року. Свої зобов`язання за борговими розписками позивач виконала належним чином, а саме надала зазначені у розписках грошові кошти відповідачеві, але [PERSON] в строки, визначені в розписках грошові кошти не повернула. 24.05.2022 року позивач надіслала відповідачу письмову вимогу, однак відповідач кошти так і не повернула, тому позивач змушена була звернутись до суду з даним позовом про стягнення коштів. А саме: за договором позики від 10.06.2021 року станом на 15.07.2022 року - основну суму заборгованості в розмірі 5000 грн., проценти від суми позики в розмірі 30,82 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 152,05 грн. та інфляційних збитків - 890 грн., а всього: 6072,87 грн., та за договором позики від 05.07.2021 року станом на 15.07.2022 року - основну суму заборгованості в розмірі 5000 грн., проценти від суми позики в розмірі 38,29 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 139,32 грн. та інфляційних збитків - 884 грн., а всього: 6061,61 грн. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позов підтримав в повному обсязі. 06.09.2022 року відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Згідно відомостей з офіційного сайту Укрпошта «відправлення вручено: особисто». Крім того, 06.09.2022 року на адресу суду повернулося повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами [PERSON] отримала. Відповідач в судове засідання, яке було призначено на 27.09.2022 року не з`явилася, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду 26.09.2022 року, з якого вбачається, що судову повістку на 27.09.2022 року відповідач отримала. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, судом застосовано відповідно до ст. 280 ЦПК України заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Ч. 2 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання грошей. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. ст. 12, 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] 10.06.2021 року отримала кошти від [PERSON] в сумі 5000 грн., що підтверджується копією розписки від 10.06.2021 року. Крім того, 05.07.2021 року [PERSON] отримала кошти від [PERSON] в сумі 5000 грн., що підтверджується копією розписки від 05.07.2021 року. Зі змісту вказаних розписок вбачається, що [PERSON] саме позичила у [PERSON] кошти та зобов`язалася повернути до 10.07.2021 року (розписка від 10.06.20221 року) та до 10.08.2021 року (розписка від 05.07.2021 року), отже розписки містять умови отримання позичальником боргу із зобов`язанням повернути до визначеної дати, тому судом встановлено, що між сторонами були укладені договори позики. Однак [PERSON] свої зобов`язання не виконала, грошові кошти [PERSON] у визначені в розписках терміни не повернула, тому вона має право вимагати від відповідача боргового зобов`язання. Таким чином, суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник не виконала належним чином взяті на себе за договорами позики від 10.06.2021 року та 05.07.2021 року зобов`язання, тому на вимогу позикодавця повинна сплатити за договорами позики борг у розмірі 10000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже враховуючи, що інше не встановлено договором або законом, відповідач має сплатити позивачеві проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ. Такі проценти мають нараховуватися протягом строку дії договору, а після його закінчення кредитор має право вимагати нарахування платежів згідно зі статтею 625 ЦК України, тобто, 3 % річних та інфляційні, що відповідає висновку, зазначеному у постанові Касаційного цивільного суду № 756/3128/16-ц від 09.08.2019 року . Тому позикодавець має право вимагати стягнення процентів за користування коштами у межах погодженого сторонами строку позики, тобто за договором позики від 10.06.2021 року з 11.06.2021 до 10.07.2021 року, а за договором позики від 05.07.2021 року з 06.07.2021 року до 10.08.2021 року. Таким чином належить стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами за договором позики від 10.06.2021 року в розмірі 30,82 грн., де сума заборгованості становить 5000 грн., облікова ставка НБУ - 7,5 %, дата початку нарахування - 11.06.2021 року, дата закінчення нарахування - 10.07.2021 року, тобто 30 днів (5000 грн. х 7,5 : 100 : 365 х 30 = 30,82 грн.). Крім того, належить стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами за договором позики від 05.07.2021 року в розмірі 17,47 грн., де сума заборгованості становить 5000 грн., облікова ставка НБУ - 7,5 %, дата початку нарахування - 06.07.2021 року, дата закінчення нарахування - 22.07.2021 року, тобто 17 днів (5000 грн. х 7,5 : 100 : 365 х 17 = 17,47 грн.), а також проценти за користування грошовими коштами за договором позики від 05.07.2021 року в розмірі 20,82 грн., де сума заборгованості становить 5000 грн., облікова ставка НБУ - 8 %, дата початку нарахування - 23.07.2021 року, дата закінчення нарахування - 10.08.2021 року, тобто 19 днів (5000 грн. х 8 : 100 : 365 х 19 = 20,82 грн.), що в загальній сумі складає 38,29 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що строк виконання зобов`язання за договором позики від 10.06.2021 року настав 10.07.2021 року, і воно не виконане у визначений строк, з 11.07.2021 року зобов`язання є простроченим, тому з цього часу у позивача виникло право на отримання боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. За період з липня 2021 року до травня 2022 року розмір індексації заборгованості становитиме 890 грн., де сума заборгованості становить 5000 грн., сукупний індекс інфляції - 117,80 (5000 грн. х 117,80 : 100 - 5000 = 890 грн.). Сума 3 % річних складатиме 152,05 грн., де сума заборгованості становить 5000 грн., дата початку нарахування - 11.07.2021 року, дата закінчення нарахування - 15.07.2022 року, тобто 370 днів, відсоткова ставка - 3% річних (5000 грн. х 3 : 100 : 365 х 370 = 152,05 грн.). Отже в загальній сумі за договором позики від 10.06.2021 року з відповідача підлягає стягненню 6072,87 грн., які складаються з наступного: сума боргу - 5000 грн., відсотки - 30,82 грн., 3% річних - 152,05 грн., інфляційні втрати - 890 грн. Враховуючи, що строк виконання зобов`язання за договором позики від 05.07.2021 року настав 10.08.2021 року, і воно не виконане у визначений строк, з 11.08.2021 року зобов`язання є простроченим, тому з цього часу у позивача виникло право на отримання боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. За період з серпня 2021 року до травня 2022 року розмір індексації заборгованості становитиме 884 грн., де сума заборгованості становить 5000 грн., сукупний індекс інфляції - 117,68 (5000 грн. х 117,68 : 100 - 5000 = 884 грн.). Сума 3 % річних складатиме 139,32 грн., де сума заборгованості становить 5000 грн., дата початку нарахування - 11.08.2021 року, дата закінчення нарахування - 15.07.2022 року, тобто 339 дні, відсоткова ставка - 3% річних (5000 грн. х 3 : 100 : 365 х 339 = 139,32 грн.). Отже в загальній сумі за договором позики від 05.07.2021 року з відповідача підлягає стягненню 6061,61 грн., які складаються з наступного: сума боргу - 5000 грн., відсотки - 38,29 грн., 3% річних - 139,32 грн., інфляційні втрати - 884 грн. Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн., який вона просить стягнути з відповідача на свою користь. За правилами ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір про надання професійної правничої допомоги № 31/01/20 від 31.01.2020 року та додаткову угоду № 07/22 від 01.07.2022 року до договору про надання правової допомоги № 31/01/20 від 31.01.2020 року. Загальний розмір витрат на правничу допомогу становить 20000 грн. З огляду на викладене суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 992,40 грн. та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 20000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved