Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з вищевказаним позовом, в якому просить: визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. від 06 червня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 535, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів. Окрім того виконавчий напис вчинено без надання нотаріусу доказів безспірності заборгованостіта без перевірки нотаріусом факту надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушень кредитором на адресу боржника. Позивач в судове засідання не з`явився, але на адресу суду від його представника адвоката Главацького Ю.А. надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі та треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі договору купівлі - продажу від 21 червня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Панченко О. О., зареєстрованого в реєстрі за № 1361, є власником садового будинку з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 137, 1 кв. м., розміщених на земельній ділянці площею 770 кв. м., розташованій за адресою: [ADDRESS] . 09 серпня 2007 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] , укладено Кредитний договір № 014/79790/82/79686, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 149940, 00 доларів США строком до 09 серпня 2017 року. Крім того, 09 серпня 2007 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] , в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрченко І. П., зареєстрованого в реєстрі за № 50, відповідно до умов якого було передано в іпотеку наступне нерухоме майно: - садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 137, 1 кв. м., під номером [ADDRESS] ; - земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0, 077 га, що знаходиться в [ADDRESS] . На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А. О. перебуває виконавчого провадження № 59506982 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О. В., № 535 від 06 червня 2019 року про звернення стягнення на нерухоме майно: - садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 137, 1 кв. м., під номером [ADDRESS] ; - земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,077 га, що знаходиться в [ADDRESS] , що належать [PERSON] , за рахунок реалізації якого задовольнити вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» зі стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/79790/82/79686 від 09 серпня 2007 року. Згідно частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Повноваження щодо вчинення виконавчого напису передбачено статтею 87 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 зазначеного Закону встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто, згідно Закону України «Про нотаріат» основними вимогами для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність вимог стягувача та дотримання строку давності. Як передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а саме пунктом 2 глави 16 Розділу ІІ: «Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: - відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; - дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; - номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; - строк, за який має провадитися стягнення; - інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.» Статтею 88, зазначеного Закону, встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто, згідно Закону України «Про нотаріат» основними вимогами для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність вимог стягувача та дотримання строку давності. Відповідно до пункту 3 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: «Нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.» У відповідність до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, нотаріус перед вчиненням виконавчого напису мав пересвідчитися у безспірності вимог стягувача до боржника та запросити відповідні документи. Позивач стверджує, що не отримував від АТ «Райффайзен Банк Аваль» жодних повідомлень, передбачених наведеною вище правовою нормою. З наданих на адресу суду матеріалів документів, що були надані приватному нотаріусу АТ «Райффайзен Банк Аваль» для вчинення оспорюваного виконавчого напису, вбачається відсутність належних доказів надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушень кредитором на адресу боржника, а також оригіналів розрахункового документу про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують таке надсилання. Крім того, відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17, та було підтверджено у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 61-154св18, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В квітні 2010 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до Приморського районного суду міста Одеси із позовом до [PERSON] , [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитом (справа № 2-2578/11). 19 травня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси по справі № 2-2578/11 ухвалено рішення, яким задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом: стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі його Одеської обласної дирекції: - заборгованість за кредитним договором № 014/79790/82/79686 від 09 серпня 2007 року в сумі 1581059 грн. 83 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 1037272, 94 грн., заборгованість за відсотками - 5371, 07 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 174542, 39 грн., пеня -363893, 43 грн.; - та судові витрати в сумі 1820 грн. 00 коп. В обґрунтування свого висновку суд в мотивувальній частині рішення зазначає наступне: «Позивач рекомендованою поштою направив на адресу відповідачів [PERSON] , і [PERSON] , письмову претензію-вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, згідно якої вимагав від останніх достроково повернути кредит та усі нарахування за ним в повному обсязі у 30-денний термін (відповідно за вих. № 15-77/18-1116 від 06.04.2009 року та за вих. № 15-77/18-1117 від 06.04.2009 року), яка була отримана відповідачами 14.04.2009 року, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями. Таким чином, встановлений заново термін повернення кредиту та усіх нарахувань по кредитному договору № 014/79790/82/79686 від 09.08.2007 року наступив 13.05.2009 року, а кредит та плата за кредит вважаються обов`язковими до повернення.» Такими діями банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Після звернення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] , із письмовими претензіями-вимогами про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/79790/82/79686 від 09 серпня 2007 року, кредитний договір припинив свою дію, а ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`втратив можливість нарахування та стягнення з [PERSON] та [PERSON] відсотків за кредитним договором. Такого самого висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 61-2404св18, а також у Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як закріплено статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно положень статті 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як встановлено приписами частини 5 статті 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно положень статті 262 ЦПК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Враховуючи, що перебіг строків позовної давності розпочався в травні 2009 році, з моменту настання терміну погашення в повному обсязі заборгованості за тілом кредиту та відсотками за його користування за кредитним договором № 014/79790/82/79686 від 09 серпня 2007 року, а АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О. В., із заявою про вчинення виконавчого напису влітку 2019 року, вбачається, що з дня виникнення права вимоги на момент вчинення виконавчого напису минуло набагато більше ніж три роки. Крім того, як вбачається з правового висновку Верховного Суду, викладеного у Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18: «Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору… Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.» Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 17 січня 2019 року по справі №191/1068/13-ц: «Дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з такими вимогами вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.» Таким чином, вищезазначеними діями АТ «Райффайзен Банк Аваль» на власний розсуд змінив умови зобов`язання, яке виникло на підставі кредитного договору № 014/79790/82/79686 від 09 серпня 2007 року, щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, пені тощо. Відтак, розмір заборгованості, яка виникла по тілу та відсоткам, а також пенею за кредитним договором № 014/79790/82/79686 від 09 серпня 2007 року відповідно до рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 травня 2011 року становить 1581059 гривень 83 копійок. Тобто, розмір заборгованості є іншим ніж зазначено АТ «Райффайзен Банк Аваль» під час звернення до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О. В., із заявою про вчинення виконавчого напису. Слід зазначити, що відповідно до рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 травня 2011 року, заборгованість за кредитним договором № 014/79790/82/79686 від 09 серпня 2007 року станом на 29 березня 2010 року складала 199379, 55 доларів США, з яких:заборгованість за кредитом - 130803, 65 доларів США;заборгованість за відсотками - 677, 31 доларів США;заборгованість за простроченими відсотками - 22010, 39 доларів США;нарахована пеня - 45888, 20 доларів США. В той же час, відповідно до зазначеного у виконавчому написі нотаріуса заявлений стягувачем розмір заборгованості станом на 09 квітня 2019 року становить:за тілом - 130598, 23 доларів США;за відсотками - 182102, 06 долари США. Відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О. В., № 535 від 06 червня 2019 року, стягнення здійснюється за період з 09 серпня 2007 року до 09 квітня 2019 року. Тобто за період, заборгованість за який вже було стягнено на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 травня 2011 року, та за період, за який АТ «Райффайзен Банк Аваль» не мало право нараховувати відсотки за користування кредитом відповідно до положень кредитного договору № 014/79790/82/79686 від 09 серпня 2007 року. Як зазначалося вище, право АТ «Райффайзен Банк Аваль» нараховувати передбачені договором проценти за кредитом за порушення договірних зобов`язань припинилося після звернення до [PERSON] , і [PERSON] , із письмовою претензією-вимогою про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором за вих. № 15-77/18-1116 від 06.04.2009 року та за вих. № 15-77/18-1117 від 06.04.2009 року, в зв`язку з направленням якої термін виконання кредитного договору № 014/79790/82/79686 від 09 серпня 2007 року настав 13 травня 2009 року. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду аналогічних справ, зокрема, у своїх Постановах від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року по справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року по справі № 202/4494/16-ц, від 17 січня 2019 року по справі № 191/1068/13-ц. На противагу вищенаведеним приписам, звертаючись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О. В., із заявою про вчинення виконавчого напису АТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначило розмір заборгованості за кредитним договором із врахуванням нарахованих відсотків за період з 09 серпня 2007 року до 09 квітня 2019 року. Приватний нотаріус під час прийняття рішення про вчинення виконавчого напису, повинен був ретельно дослідити надані АТ «Райффайзен Банк Аваль» документи, внаслідок чого він мав би можливість виявити відсутність безспірності заборгованості та сплив строків позовної давності після чого повинен був прийняти рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відтак вбачається, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О. В., № 535 від 06 червня 2019 року було вчинено із порушенням приписів діючого на той час законодавства. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса були всі необхідні документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто докази, які мають підтверджувати, що нотаріус мав, передбачені законом підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved