Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ј від заробітку (доходу) боржника, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно починаюси з 20.04.2022 року і до повноліття дитини. до відповідача [PERSON] про стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 02.11.2007 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.04.2021. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Угода про сплату аліментів між позивачем та відповідачем не укладалась. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) боржника, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 20.04.2022 і до повноліття дитини. Прохав стягнути аліменти за минулий час, а саме з дати звернення до суду з заявою про видачу судового наказу 20.04.2022. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.06.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.07.2022 представник відповідача, адвокат Заєць С.І. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві вказує, що незалежно від того чи проживає [PERSON] з сином чи ні, вона завжди піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Допомагає матеріально, купуючи одяг, засоби особистої гігієни та інші необхідні для його віку речі. Зазначає, що вимога позивача про те, що розмір аліментів повинен становити не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини не є обґрунтованим, та носить корисливий характер, оскільки позивач не працює, постійного заробітку не має, а відповідачка докладає максимум зусиль для забезпечення сина всім необхідним. Вказує, що обов`язок по утриманню дитини лежить як на матері так і на батькові. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів з 20.04.2022, вважає її незаконною та необгрунтованою, оскільки вона не ухилялась та не ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо утримання свого сина. 22.07.2022 представником позивача, адвокатом Гонтар В.М. подано відповідь на відзив в якому заперечував викладені у відзиві обставини та просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача, адвокат Гонтар В.М. в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник, адвокат Заєць С.І. в судовому засіданні заперечували проти позову та прохали відмовити в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 02 листопада 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.04.2021. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12 травня 2008 року. Відповідно до акту про проживання, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Будсервіс № б/н від 25 березня 2022 року, встановлено що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] з 2008 року проживає разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Проживання дитини з батьком відповідачем не заперечується. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов`язок батьків.\~ За змістом ст. 141 СК України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.\~ Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою ст. 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що відповідач є особою працездатного віку і за законом зобов`язана утримувати свою неповнолітню дитину, яка проживає окремо від неї, до досягнення ним повноліття, а також те, що відповідачем не надано доказів щодо свого майнового стану, рівня отримуваних доходів або інших обставин, що унеможливлюють сплату аліментів. Виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає доведеним обов`язок відповідача, яка є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та проживає окремо від нього, сплачувати аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці.\~ Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів, починаючи з 20.04.2022, то суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 191 України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Питання стягнення аліментів за минулий час врегульовано ч.2 ст. 191 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. За змістом цієї норми права стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 травня 2020 року (справа №215/5867/17). Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилявся від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховував своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.\~\~\~ Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах десятирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Матеріали справи свідчать про те, що позивач приймав заходи щодо одержання аліментів від відповідача на утримання дитини, а саме звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Разом з тим, позивачем та його представником не надано доказів ухилення відповідача від їх сплати,\~тому підстави для стягнення аліментів за минулий час відсутні. За таких обставин, суд вважає правильним стягувати з відповідача аліменти на користь позивача з моменту звернення до суду із даним позовом - 14.06.2022.\~ Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши доказа, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволенні позовних вимог.\~ Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial