Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Запорізької міської ради до [PERSON] про зобов`язання повернути земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Запорізької міської ради від 28.10.2009 року [PERSON] було надано в строкове платне користування земельну ділянку для сінокосіння за кадастровим номером 2310100000:04:034:0428, площею 0,0956 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення, 17.06.2010 року між Запорізькою міською радою та [PERSON] був укладений договір оренди зі строком дії на десять років. У подальшому, із заявою про продовження строку дії договору до орендодавця [PERSON] не зверталася, проте продовжує використовувати надану земельну ділянку. Оскільки із заявою про продовження строку дії договору та проектом додаткової угоди до договору оренди землі [PERSON] до Запорізької міської ради не зверталася, строк дії договору оренди сплив, проте остання продовжує використовувати надану земельну ділянку, то наявні підстави для повернення земельної ділянки. В обґрунтування підстави звернення до суду із вказаним позовом прокурора зазначено, що не вжиття Запорізькою міською радою як власником земельної ділянки жодних заходів щодо захисту порушеного права починаючи з 17.06.2020 (строку закінчення дії договору оренди земельної ділянки) по теперішній час свідчить про бездіяльність останнього, що відповідно до ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» надає право для звернення прокурора до суду із метою захисту порушених прав. На підставі викладеного прокурор просить зобов`язати [PERSON] повернути Запорізькій міській раді земельну ділянку площею 0,096 га., яка розташована по [ADDRESS] , яка передавалася згідно із договором оренди землі, зареєстрованого у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 17.06.2010 за № 041026101642, кадастровий номер 2310100000:04:034:0428, у стані, не гіршому порівняно із тим, в якому вона одержана в оренду, та стягнути з відповідача на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Дніпровської окружної прокуратури кошти, витрачені в 2022 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави в суді у розмірі 2481 грн. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 04.07.2022 підготовче засідання у справі було закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засідання прокурор, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовні заяві, просила позовну заяву задовольнити повністю, зобов`язати відповідача повернути спірну земельну ділянку та стягнути з останньої витрати по сплаті судового збору. Окрім цього зазначила, що оскільки відповідач відзиву не надала, у судові засідання не з`явилася, то не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Позивач, повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання свого представника не направив, причини його неявки суду не відомі. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не прибула, причини її неявки суду не відомі. Заяви про розгляд справи за її участі до суду не надходили. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленої належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що прокурора не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно, та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення прокурора, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази, оцінивши їх належність, достовірність та достатність, їх взаємний зв`язок, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 15 квітня 2010 року між Запорізькою міською радою та [PERSON] був укладений договір оренди, відповідно до якого п. 1 якого орендодавець відповідно до рішення тридцять п`ятої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради № 72/66 від 28 жовтня 2009 року надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення сінокосіння, яка знаходиться у [ADDRESS] . За умовами договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,096 га. (п.2); земельна ділянка вільна від забудови (п. 3); нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 759, 30 грн. (п. 5); договір укладається на десть років (п. 8); орендна плата вноситься орендарем у грошові формі у розмірі 76 грн., що становить 0,1% від нормативної грошової оцінки за календарний рік в цінах 2010 року (п.9); після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому, порівняно із тим, у якому він одержав її в оренду (п.20); орендар після закінчення строку договору оренди землі зобов`язаний поновити договір або повернути земельну ділянку орендодавцю за його вимогою в належному стані (п.30); дія договору оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено (п. 33). 17.06.2010 року договір оренди землі зареєстрований Запорізькою регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 041026101642. Згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка за кадастровим номером 2310100000:04:034:0428, розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,096 га., перебуває в комунальній власності; цільове призначення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби; категорія землі землі сільськогосподарського призначення. За відомостями Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23 липня 2021 року, згідно із наявною в Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради інформаційною базою, земельна ділянка за кадастровим номером 2310100000:04:034:428 перебувала на підставі укладеного договору в оренді [PERSON] зі строком дії договору оренди до 17.07.2020 року. Звернень щодо продовження дії договору оренди на вказану земельну ділянку не надходило, рішення Запорізької міської ради з цього питання не приймалися. 28.07.2021 року представником управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради в особі головного спеціаліста відділу юридичного забезпечення та самоврядного контролю Лісняка Є.О. та прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Красних О.О. було проведено огляд земельної ділянки складено акт, відповідно до якого територія земельної ділянки за кадастровим номером 2310100000:04:034:0428, розташованої за адресою: [ADDRESS] , огороджена, наявний цегляний паркан із металевими воротами та хвірткою, територія зачинена від вільного проходу. Згідно відповіді Вознесенівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб Головного управління ДПС у Запорізькій області від 03.08.2021 року, в державному реєстрі речових прав інформація за земельну ділянку за кадастровим номером 2310100000:04:034:0428 відсутня, [PERSON] не значиться як платник орендної плати або земельного податку, інформація стосовно сплати орендної плати або земельного податку відсутні. 23.09.2021 року Управлінням з питань земельних відносин надано відповідь, згідно якої земельна ділянка за кадастровим номером 2310100000:04)034:0428 до Запорізької міської ради не поверталася. Згідно складеного представником Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради в особі головного спеціаліста відділу юридичного забезпечення та самоврядного контролю Лісняка Є.О. від 08.10.2021 року, земельної ділянки за кадастровим номером 2310100000:04:034:0428, розташованої за адресою: [ADDRESS] , огороджена, наявний цегляний паркан із металевими воротами та хвірткою, територія зачинена від вільного проходу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (ч. 1 ст. 373 ЦК України). Елементом особливої правової охорони землі є норма ч. 2 ст. 14 Конституції про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (ч. 2 ст. 373 ЦК України). Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Згідно із ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 123 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 93 ЗК України (в редакції від 16.03.2010 року чинній станом на момент укладення договору оренди), Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції від 01.01.2010 року момент укладення договору оренди) строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Статтею 20 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції від 01.01.2020 року) було встановлено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Станом на момент припинення строку дії договору оренди землі від 15.04.2010 року ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції від 13.-2.2020 року) було встановлено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ані до спливу строку дії договору оренди земельної ділянки ані після його закінчення орендар [PERSON] із відповідним листом повідомленням про поновлення договору оренди землі та проектом додаткової угоди не зверталася, тобто продовжує використовувати останню без достатніх правових підстав. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2021 по справі №903/1030/19 виклала підтримала власний правовий висновок щодо застосування частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», визначивши, що передбачені в частинах першій п`ятій і шостій статті 33 Закону підстави для поновлення договору оренди землі пов`язані між собою, а тому для поновлення договору оренди землі в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, є необхідним надіслання орендарем повідомлення орендодавцю про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі разом з проектом додаткової угоди Частиною 1 ст. 34 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що уразі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Враховуючи викладене, оскільки відповідач у встановлений строк із заявою про поновлення договору оренди та проектом додаткової угоди до договору до орендодавця не звернулася, тобто не використала надане переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк, проте продовжує використовувати надану земельну ділянку, то наявні підстави для зобов`язнання останньої щодо її повернення власнику, а саме Запорізькій міській раді. Щодо підстав для звернення із вказаним позовом прокурора, суд зазначає наступне. За приписами п. 3 ч. 1 ст. 131-1 КУ, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. У відповідності до частини 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статі. Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі №912/2385/18 колегія суддів дійшла висновку, що звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Судом встановлено, що з часу закінчення строку дії договору оренди землі, а саме 17.06.2020 року по теперішній час власником земельної ділянки Запорізькою міською радою заходи судово претензійного характеру щодо повернення земельної ділянки не здійснювалися, що відповідно, вказує на бездіяльність уповноваженого органу протягом розумного строку, та, відповідно до ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» правом на звернення до суду із відповідним позовом прокурора. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved