Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

20 червня 2022 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач, посилаючись на статті 104, 105, 110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 16 вересня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 142. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис №142. Від спільного шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , батьком яких записаний відповідач. Причиною звернення позивача до суду стало те, що після народження у 2011 році дочки [PERSON] стосунки між сторонами поступово погіршувалися, почали виникати суперечки, які іноді переходили у сварки, які після народження у 2019 році другої дитини почастішали. Псування сімейних відносин призвело до фактичного припинення між позивачем та відповідачем шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на сімейне життя. Ставлення один до одного змінилося, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. З квітня 2022 року сторони припинили вести спільне господарство, з того часу не підтримують шлюбні відносини та проживають окремо. Подальше сімейне життя між позивачем та відповідачем неможливе. Ухвалою судді від 29 червня 2022 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд на 15 липня 2022 року. Ухвалою суду від 15 липня 2022 року розгляд справи було відкладено на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України та призначене нове судове засідання на 17 серпня 2022 року. Ухвалою суду від 17 серпня 2022 року зупинено провадження у справі, встановлено сторонам строк для примирення один місяць та призначено судове засідання після закінчення цього строку на 20 вересня 2022 року. Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року провадження у справі поновлено. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, часу і місце судового засідання повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та зазначила, що примирення з відповідачем не відбулося. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, часу і місце судового засідання повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та зазначив, що примирення з позивачем не відбулося, тому просив розірвати шлюб. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 16 вересня 2006 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що 16 вересня 2006 року складено відповідний актовий запис за № 142. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.11). Під час шлюбу в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, матір`ю позивач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.12-13). Діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок про реєстрацію місця проживання та копією паспорта громадянина України [PERSON] ( а.с.16). Як вбачається зі змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду стало те, що після народження у 2011 році дочки [PERSON] стосунки між сторонами поступово погіршувалися, почали виникати суперечки, які іноді переходили у сварки, які після народження у 2019 році другої дитини почастішали. Псування сімейних відносин призвело до фактичного припинення між позивачем та відповідачем шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на сімейне життя. Ставлення один до одного змінилося, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. З квітня 2022 року сторони припинили вести спільне господарство, з того часу не підтримують шлюбні відносини та проживають окремо. Подальше сімейне життя між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до\~положень статті\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Закон України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно зі статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у частині першій статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. Після надання строку для примирення сімейні відносини у подружжя не відновилися, примиритися їм не вдалося, про що позивач та відповідач зазначили у поданих до суду заявах (а.с.48,49). За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Як вбачається зі змісту позовної заяви, діти залишаються проживати разом із позивачем. Станом на час розгляду справи спір щодо розподілу сумісно нажитого майна між сторонами не вирішений. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.2579355184.1 від 17 червня 2022 року позивачем [PERSON] , при поданні позову сплачено судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок, яка підлягає стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved