Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

08 червня 2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі Ѕ частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 09.06.2022 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Розгляд справи відбувся 06.09.2022 року без учасників справи. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 07.09.2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого у них [INFO] народилася дочка [PERSON] та [INFO] - дочка [PERSON] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим вони вирішили розлучитися. Вона у свою чергу в зв`язку з введенням воєнного стану з березня 2022 року разом з дітьми тимчасово оселилася в м. Сколе, Львівської області, а відповідач залишився по місцю реєстрації в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. Діти проживають разом з нею і знаходяться виключно на її утриманні. Відповідач, який є працездатним і весь свій заробіток повністю витрачає на свої потреби, з березня 2022 року не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, яка необхідна для повноцінного розвитку, харчування, оплати комунальних послуг та інших потреб, не цікавиться життям таких. Зазначає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, однак вона сама такий рівень забезпечити не може, а тому змушена звертатися в суд із даною позовною заявою. 26.08.2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначає, що до воєнного вторгнення російських військ 24.02.2022 року він разом з позивачкою та дітьми проживали однією сім`єю у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та мали спільний сімейний бюджет. Матеріальним забезпеченням сім`ї займався він, так як позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Після евакуації разом з сім`єю з прифронтового м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у більш безпечне місце до м. Сколе Львівської області, він систематично здійснював перекази грошових коштів на ім`я позивачки за допомогою електронних терміналів. Крім цього зауважує, що працює у ТОВ «РБО Україна» на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4 р., де має невеликий дохід (у середньому розмірі 6\~700 грн. на місяць). Однак, у зв`язку із введенням воєнного стану, підприємство на якому він працював оголосило простій на виробництві. За таких обставин перестали виплачувати заробітну плату. Вказані обставини додатково відображаються у довідці за місцем його праці. У зв`язку з такими життєвими обставинами просить суд задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] та стягувати з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (кожної окремо). На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. У ході судового розгляду встановлено, що 07.09.2017 року сторони вступили у шлюб, який зареєстрований Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис №739. З копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 21.03.2018 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис №371), вбачається що сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] . Також, з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 13.08.2021 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (актовий запис №923), що сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно довідок №№1324-7000017980, 1324-7000019190, 1324-70000018418 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданих 29.03.2022 року посадовою особою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, позивачка разом зі своїми дітьми зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та тимчасово з такими проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначає відповідач у своєму відзиві на позовну заяву [PERSON] , він працює у ТОВ «РБО Україна» на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій 4 р., де має дохід у середньому розмірі 6\~700 грн. на місяць. Однак, у зв`язку із введенням воєнного стану, підприємство на якому він працював оголосило простій на виробництві та за таких обставин припиналась виплата заробітної плати. У зв`язку з такими життєвими обставинами просить суд задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] та стягувати з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (кожної окремо). З матеріалів справи не вбачається, що з відповідача здійснюються будь-які стягнення на утримання інших дітей або осіб, належних та допустимих доказів того, що на утриманні відповідача перебуває його батько, також до суду не надано. Відповідно до довідки керівника ТОВ «РБО Україна» Микитюк А.В. №00000000017 від 11.07.2022 року, на якому працює відповідач на посаді монтажника монтажу сталевих залізобетонних конструкцій 4р., дохід останнього за період з 28.10.2021 року по 30.06.2022 року складає 15\~142,90 грн. Як встановлено судом, [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від заробітку, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд не може погодитися з посиланнями позивачки у позовній заяві щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки стороною позивача не надано належних доказів на підтвердження цих обставин, не надано доказів з чого виходила позивачка зазначаючи саме такий розмір аліментів, не надано жодного доказу її витрат на утримання дітей в місяць, тоді як обов`язок доказування статтею 81 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини, як на підставу своїх вимог та заперечень. Крім зазначеного, судом не встановлено і інших обставин при визначенні розміру аліментів встановлених ст.182 СК України, що давало би можливість стягнення аліментів у більшому розмірі. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми аліментів за один місяць. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, такий у розмірі 992 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial