Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме садовий будинок в урочищі «Вісімнадцятий», 5 ряд, ділянка [NUMBER] в смт. Маневичі Волинської області та земельна ділянка для індивідуального садівництва, площею 0,0600 га, яка знаходиться в урочищі «Вісімнадцятий» в смт. Маневичі Волинської області, виділена згідно рішення сесії Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області № 6/7 від 23 червня 1999 року. Заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] шляхом подачі заяви до нотаріальної контори у визначений законом строк. Іншим спадкоємцем є [PERSON] . У зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, позивачу відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок, що знаходиться в урочищі «Вісімнадцятий», [ADDRESS] , а також право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,0600 га, яка знаходиться в селищі Маневичі Волинської області в урочищі «Вісімнадцятий», згідно рішення сесії Маневицької селищної ради Волинської області від 23 червня 1999 року № 6/7, як на спадкове майно по смерті [PERSON] 12 вересня 2022 року від позивача [PERSON] надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій просив визнати за ним право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,0600 га, яка знаходиться в селищі Маневичі Волинської області в урочищі «Вісімнадцятий», згідно рішення сесії Маневицької селищної ради Волинської області від 23 червня 1999 року № 6/7, як на спадкове майно по смерті [PERSON] . В дане судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду подав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, зменшені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, зменшені позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідач Маневицька селищна рада Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, подали заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , а [INFO] мати [PERSON] (а.с. 6, 7, 59). Відповідно до довідки виконавчого комітету Маневицької селищної ради № 4766 від 07 жовтня 2021 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , з 27 листопада 1979 року по дату смерті. На момент смерті з нею були зареєстровані та проживали син [PERSON] , невістка [PERSON] , онука [PERSON] (а.с. 8). Із витягу з рішення Маневицької селищної ради Маневицького району Волинської області № 6/7 від 23 червня 1999 року вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для садівництва і огородництва, площею 0,06 га, 5\~ряд,\~ділянка 21(а.с. 9). За вимогами ч. 1 ст. 328, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності припиняється у разі\~припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України унормовано, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності та на підставі прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. \~ \~ \~ \~Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України, є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. \~ \~ \~ \~Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину шляхом подачі у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 26/02-31 від 21 січня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, зокрема та земельну ділянку для садівництва та городництва, площею 0,06 га, ряд ділянки [NUMBER] , що розташована на території Маневицької селищної ради Волинської області (а.с. 18). Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 994/01-16 від 09 листопада 2021 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа № 195/2010. 21 червня 2010 року з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] (а.с. 37-38). \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. \~ \~ \~ \~Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). \~ \~ \~ \~Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за законом, прийняв спадщину в встановлений законом строк та спосіб, а також визнання позову відповідачами, суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved