Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

07.06.2022 року вказана позовна заява надійшла до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.10.2021 року приватним нотаріусом\~ Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №33933 про стягнення з нього [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», як правонаступника ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», заборгованості за кредитним договором №007-15301-020911 від 02.09.2011 року, укладеним з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». Сума заборгованості складає: 6672,91 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 5600,07 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 530 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню 12622,98 грн. 27.10.2021 року за вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною відкрито виконавче провадження №67290957. Постановами приватного виконавця від 27.10.2021 року у вказаному виконавчому провадженні з нього стягнуто основну винагороду приватного виконавця в сумі 1262,30 грн. та встановлено загальну суму мінімальних витрат виконавчого провадження 219,88 грн. Постановою від 02.11.2021 року звернено стягнення на доходи (пенсію) позивача, які отримуються в Головному управлінні ПФУ в Одеській області. З грудня 2021 року по квітень 2022 року з пенсії позивача у вказаному виконавчому провадженні утримано загалом 10609,36 грн., що підтверджується довідкою Головного управління ПФУ в Одеській області від 22.04.2022 року №740. На думку позивача, нотаріусом порушений встановлений порядок видачі виконавчого напису нотаріуса та відсутні передбачені для його вчинення підстави, оскільки договір №007-15301-020911, укладений між позивачем та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», нотаріально не посвідчувався. Крім того, як вбачається з тексту виконавчого напису, його вчинено, зокрема, на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Зазначений пункт відносився до розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» вказаного Переліку та встановлював, що до документів, за якими вчиняються виконавчі написи, належали кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. При цьому, для одержання виконавчого напису у таких випадках додавалися: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте на момент вчинення спірного виконавчого напису набрала законної сили постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», а отже, на думку позивача, у нотаріуса не було правових підстав вчиняти виконавчий напис на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені. Крім того, у виконавчому написі періодом, за який провадиться стягнення заборгованості, зазначено період з 20.09.2018 року по 20.09.2021 року, тоді як виконавчий напис вчинено 07.10.2021 року, тобто, на думку позивача, виконавчий напис вчинено після спливу трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги за договором, що також є порушенням. Крім того, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано, чи була заборгованість взагалі і чи саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Внаслідок визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на думку позивача, відпадає правова підстава, на якій з позивача стягнуто грошові кошти у виконавчому провадженні з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Однак фактично з пенсії позивача приватним виконавцем утримано 10609,36 грн. тому, враховуючи черговість розподілу у виконавчому провадженні стягнутих з боржника сум, в рахунок заборгованості за виконавчим написом приватним виконавцем на користь відповідача фактично стягнуто: 10609,36 грн. 219,88 грн. (витрати виконавчого провадження) 1262,30 грн. (основна винагорода приватного виконавця) х 84,05% (відсоток фактично стягнутої з боржника суми, що підлягає стягненню 10609,36 грн. х100%/12622,98 грн.) = 9328,52 грн. Тому, на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача 9328,52 грн. Ухвалою від 10.06.2022 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Крім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Вказана ухвала була отримана учасниками справи /а.с.42, 46, 47, 57/, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до суду не надійшло. Відзив на позов до суду не надійшов. 08.07.2022 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., 22.08.2022 року від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. та 30.08.2022 року від ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" - до суду надійшли витребувані докази. Дослідивши матеріали справи, суд\~ прийшов до такого. Судом були\~ встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 02.09.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір №007-15301-020911 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, за умовами якого [PERSON] відкрито поточний рахунок\~ з використанням платіжної картки № [NUMBER] в національній валюті України гривні та видано платіжну картку, а також ПІН-код до неї та відкрито кредитну лінію на загальну суму 100000 грн. з встановленням на день укладання цього договору ліміту кредитної лінії на рахунку в сумі 6700 грн. зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитною лінією за ставками, які зазначені в Тарифах /а.с.35-37, 50-51/. 06.10.2017 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір №31/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, за яким до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» перейшло право вимоги за кредитним договором №007-15301-020911 від 02.09.2011 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] на суму 12272,98 грн. /а.с.61, 62-65/. 07.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис №33933 про стягнення з [PERSON] , як боржника за Кредитним договором №007-15301-020911 від 02.09.2011 року, укладеним з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», право вимоги за яким перейшло на підставі Договору №31 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 06.10.2017 року до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», заборгованості за Кредитним договором №007-15301-020911 від 02.09.2011 року за період з 20.09.2018 року по 20.09.2021 року в сумі 12272,98 грн. та плати за вчинення виконавчого напису в сумі 350 грн., а всього про стягнення 12622,98 грн. /а.с.33, 49/. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67290957 від 27.10.2021 року /а.с.31/. 27.10.2021 року приватним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 1262,30 грн., а також постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 219,88 грн. /а.с.27-28, 29-30/. Постановою приватного виконавця від 02.11.2021 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід в ГУ ПФУ в Одеській області, шляхом здійснення відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків із заробітної плати, стипендії, пенсії та інших доходів боржника, що вираховується з суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника за виконавчим провадженням, складає 14554,28 грн., що складається з витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 669 грн., суми боргу за виконавчим документом у розмірі 12622,98 грн. та основної винагороди приватного виконавця у розмірі 1262,30 грн. /а.с.25-26/. Відповідно до ст.18 ЦК України\~ нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону) і правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначене\~ Главою 14 Закону та Главою 16 розділу II Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус мав право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду\~ набрала законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Таким чином, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису 07.10.2021 року -Перелік передбачав можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, до якого мають надаватися документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п.1 Переліку), однак укладений між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем кредитний договір №007-15301-020911 від 02.09.2011 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем відповідних документів, за якими стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така ж позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 року по справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19): оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС від 15.04.2020 року № 158/2157/17. На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, а тому позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, суд прийшов до наступних висновків. Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.04.2022 року, з пенсії [PERSON] , який перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності, здійснюється відрахування боргу відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни від 02.11.2021 року ВП №67290957 та станом на 22.04.2022 року загальна сума відрахування склала 10609,36 грн. /а.с.24/ За інформацією, наданою приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С., в період з дня відкриття виконавчого провадження №67290957 станом на 22.08.2022 року з боржника [PERSON] фактично стягнуто 10609,36 грн., з яких: - кошти в сумі 1294,58 грн., що надійшли на депозитний рахунок приватного виконавця 07.12.2021 року, були перераховані наступним чином: 669 грн. витрати виконавчого провадження ( перераховані 13.12.2021 року); 56,87 грн. основна винагорода приватного виконавця (перерахована 13.12.2021 року); 568,71 грн. перераховані стягувачу ТОВ «Росвен Інвест Україна» 13.12.2021 року; - кошти в сумі 1294,58 грн., що надійшли на депозитний рахунок приватного виконавця 05.01.2022 року ,були перераховані наступним чином: 117,69 грн.- основна винагорода приватного виконавця (перерахована 12.01.2022 року); 1176,89 грн. перераховані стягувачу ТОВ «Росвен Інвест Україна» 12.01.2022 року; - кошти в сумі 1294,58 грн., що надійшли на депозитний рахунок приватного виконавця 04.02.2022 року були перераховані наступним чином: 117,69 грн. основна винагорода приватного виконавця перерахована 15.02.2022 року; 1176,89 грн. перераховані стягувачу ТОВ «Росвен Інвест Україна» 15.02.2022 року; - кошти, що надійшли на депозитний рахунок приватного виконавця 14.04.2022 року у розмірі 3907,08 грн. та 18.04.2022 року у розмірі 2818,54 грн. ,знаходяться на депозитному рахунку приватного виконавця та не були перераховані у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та\~ військовим станом,введеним Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, оскільки Державним підприємством «Національні інформаційні системи» приватним виконавцям тимчасово заблоковано доступ до Автоматизованої системи виконавчого провадження /а.с.58/. Таким чином, в межах виконавчого провадження №67290957 за спірним виконавчим написом з [PERSON] було стягнуто та перераховано ТОВ «Росвен Інвест Україна» 2922,49 грн. Стягнуті з [PERSON] кошти в сумі 669 грн. перераховані як витрати виконавчого провадження та в сумі 292,25 грн. (56,87 грн. + 117,69 грн. + 117,69 грн.) перераховані як основна винагорода приватного виконавця. Ч.1 ст.1212 ЦК України (глава 83 ЦК України) встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2 ст.1212 ЦК України). Згідно з ч.3 ст.1212 ЦК України, положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Тобто ,зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Така позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 16.01.2019 року у справі №753/1556/15-ц. Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частина 5 ст.263 ЦПК України передбачає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому суд зазначає, що ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З урахуванням обставин справи, оскільки судом встановлено, що з позивача [PERSON] стягнуто та перераховано на користь відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» 2922,49 грн. в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №33933, вчиненого 07.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, який судом визнано таким, що не підлягає виконанню з вищевказаних підстав, тобто відповідачем отримано кошти позивача в сумі 2922,49 грн. без відповідних правових підстав, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 2922,49 грн., частково задовольнивши в цій частині позовні вимоги позивача. Що стосується іншої частини коштів, які позивач просив стягнути з відповідача, як безпідставно отриманих за вказаним виконавчим написом\~ в сумі 6406,03 грн., то оскільки доказів перерахування вказаної суми відповідачу позивачем в порушення ст.81 ЦПК України суду не надано, а за інформацією, наданою приватним виконавцем, частина коштів, яка надійшла на депозитний рахунок приватного виконавця 14 та 18 квітня 2022 року, так і перебуває на депозитному рахунку приватного виконавця, у зв`язку з тим, що через введений в Україні воєнний стан приватним виконавцям тимчасово заблоковано доступ до Автоматизованої системи виконавчого провадження, то підстав для стягнення вказаної суми з відповідача на час ухвалення даного рішення немає. Тому в цій частині позову позивачу слід відмовити. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. При цьому, згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позивач є особою з інвалідністю 2 групи та відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, то згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 992,40 грн. за вимоги немайнового характеру та в сумі\~ 310,82 грн. за вимоги майнового характеру, а всього в сумі 1303,22 грн.

Outcome: partial