Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

У грудні 2021 року Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Вишгородська міська рада, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що постановою у справі про адміністративне правопорушення №1/010376 від 04.04.2020 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. Вказаним адміністративним правопорушенням відповідач завдав рибному господарству України шкоду у розмірі 680,00 грн., яка не була відшкодована останнім у добровільному порядку, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди на користь Вишгородської міської територіальної громади та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. на користь позивача. Ухвалою суду від 26.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в яких підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу за його відсутності. З огляду на викладене та за відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів». Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишньої природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишньої природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Згідно із ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природної середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. У відповідності до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Згідно зі ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. У відповідності до п.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.04.1999 за №269/3562, забороняється лов водних живих ресурсів на зимувальних ямах. Згідно з п. 6.2. вказаних Правил шкода, заподіяна громадянами України, іноземцями та особами без громадянства незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №32 (32-98-п) від 19.01.1998. Судом встановлено, що 04.04.2020 о 18 год. 00 хв. на р. Десна, поблизу с. Хотянівка Вишгородського району Київської області [PERSON] порушив правила любительського та спортивного рибальства, а саме під час дії весняно-літньої заборони на вилов риби в місці, визначеному на нерестовище, здійснював заборонений вилов риби на однодонну вудку, оснащену 10 гачками, при цьому виловив риби чехоня 5шт., загальною вагою 2,5 кг, чим завдав збитків рибному господарству України на суму 680,00 грн. Вказана обставина підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення №1/010376 від 19.04.2020, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд визнає доведеним факт спричинення вказаної шкоди з вини відповідача. Розмір шкоди підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком матеріальної шкоди, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення № 010376 від 04.04.2020, на підставі якого було прийнято вищевказану постанову. При цьому, як вбачається із матеріалів справи, вказаний розмір шкоди був обрахований позивачем із урахуванням Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011, згідно з якими оцінка збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення одного екземпляра водних біоресурсів незалежно від розміру та ваги (неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) за 1 чехоня становить 8 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, враховуючи вид та кількість виловленої відповідачем риби (5 рибин виду чехоня), загальний розмір шкоди, завданої відповідачем, склав 680,00 грн. (8 х 17 грн. х 5шт). Встановлено також, що Київським рибоохоронним патрулем відповідачу [PERSON] був направлений лист №1-7-19/4945-21 від 17.11.2021 з пропозицією в місячний термін з дня його отримання відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, у розмірі 680,00 грн. Однак добровільно таку шкоду відповідач не відшкодував. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вищезазначених обставин, зокрема, щодо розміру шкоди або факту її добровільного відшкодування, відповідач до суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ураховуючи вищенаведене, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, у розмірі 680,00 грн. Згідно із ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органу місцевого самоврядування, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди. Як вбачається із матеріалів справи, шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів у розмірі 680,00 грн., було завдано Вишгородській територіальні громаді. З огляду на наведене, встановлений судом розмір шкоди, завданий з вини відповідача, підлягає стягненню на користь Вишгородської міської ради. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved