Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником вказаної кварти. 01 листопада 2020 року відповідач добровільно виїхала з її квартири та не мешкає у ній понад один рік без поважних причин. Факт реєстрації відповідача в квартирі порушує право власності позивача на вільне розпорядження і користування майном. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 20 січня 2022 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач у квартирі з кінця 2020 року не проживає. Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась неодноразово у встановленому законом порядку, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до довідки про склад сім`ї в її квартирі зареєстровані : відповідач, колишня невістка - [PERSON] , син - [PERSON] , онука - [PERSON] , онук - [PERSON] (а.с.9). Відповідно до заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2020 року шлюб поміж її сином [PERSON] та відповідачем було розірвано (а.с.8). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] однозначно підтвердив, що відповідачка в квартирі за зареєстрованою адресою не мешкає з кінця 2020 року. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні спірним житлом, та що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Отже, на підставі аналізу зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, беручи до уваги, що відповідач зареєстрована, але не проживає в спірній квартирі більше року, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймає, поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі в судовому засіданні встановлено не було, тому згідно ст.405 ЦК України, вона має бути визнана такою, що втратила право користування квартирою. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, однак за відсутності такої вимоги суд не стягує судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved