Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

У грудні 2021 року адвокат Сацик В.О. в інтересах [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, яким просив зняти арешт з ј частини квартири [ADDRESS] , зареєстрований 25 березня 2008 року Бориспільською районною державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження №6860203. Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 16 лютого 1995 року, виданого радгоспом «Вороньківський», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] помер [PERSON] [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON] у вигляді належної їм частки у квартирі [ADDRESS] . [INFO] помер також [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла частина квартири [ADDRESS] . [PERSON] звернувся до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] . Незважаючи на це, йому було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв`язку з тим, що на спадкове майно накладено арешт. Звертає увагу суду на ту обставину, що з часу відкриття спадщини, тобто з 09 травня 2020 року, жоден кредитор спадкодавця не пред`явив свої вимоги до [PERSON] . Вказані обставини свідчать про факт завершення виконавчого провадження на підставі якого було накладено арешт на 1/4 частину квартири, яка розташовується в [ADDRESS] . Враховуючи те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] . Проте, арешт накладений постановою державного виконавця за зобов`язаннями [PERSON] перешкоджає йому оформити право власності на спадкове майно. Тому, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. До суду представник позивача подав заяву в якій просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, пред`явлений позов підтримав. Представник відповідача Бориспільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи без участі представника, покладаються на законне та обґрунтоване рішення суду по справі. Представник третьої особи Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи до суду не з`явився. Подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи без участі представника відділу та при розгляді справи відділ покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] , є співвласником (1/4 частка) квартири [ADDRESS] . Право власності ними набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого радгоспом «Вороньківський» від 16 лютого 1995 року, зареєстрованого Бориспільським міжміським бюро технічної інвентаризації Київської області 27 лютого 1995 року в книзі №2, за №497 (а.с.10). Також власниками квартири вказано в рівних частках є його мати - [PERSON] , яка померла [INFO] , батько - [PERSON] , який помер [INFO] , брат - [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про смерть виданими Виконавчим комітетом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 09 листопада 2012 року, серії [NUMBER] , від 20 березня 2013 року, серії [NUMBER] , від 12 травня 2020 року, серії [NUMBER] (а.с.7-9). 23 липня 2019 року державним нотаріусом Черненко Н.Б. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом №1-1341 на ім`я [PERSON] на 1/12 частку квартири [ADDRESS] (а.с.15). 23 липня 2019 року державним нотаріусом Черненко Н.Б. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом №1-1377 на ім`я [PERSON] на 1/6 частки квартири [ADDRESS] (а.с.16). 16 листопада 2021 року державним нотаріусом Скрипкою А.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом №1-3120 на ім`я [PERSON] на Ѕ частки земельної ділянки площею 0,0123 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер 3220881700:03:005:1440, розташованої на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.18). 16 листопада 2021 року державним нотаріусом Скрипкою А.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом №1-3119 на ім`я [PERSON] на Ѕ частки земельної ділянки площею 1,8429 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер 3220881700:03:004:0304, розташованої на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.20). 16 листопада 2021 року державним нотаріусом Скрипкою А.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом №1-3121 на ім`я [PERSON] на Ѕ частки земельної ділянки площею 0,1116 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер 3220881700:04:002:1072, розташованої на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.22). Після смерті [PERSON] позивач звернувся із заявою про відкриття спадкової справи за законом до державного нотаріуса. Державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області відкрито спадкову справу №207/2020. Розпочавши оформлення спадкового майна, а саме: ј частини квартири [ADDRESS] , що належало його померлому братові [PERSON] , позивачу стало відомо, що на нього накладений арешт, що стало перешкодою для вчинення реєстраційних дій з майном до зняття арешту та рекомендовано звернутись з цього питання до суду за захистом своїх прав. Зважаючи на викладене, позивач позбавлений можливості оформити спадкове майно, та позбавлений права вільно розпоряджатись належним йому на праві власності майном, оскільки в позасудовому порядку врегулювати спір позасудовому порядку не можливо. Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю. В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Положеннями ч. 1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений на майно, яке належала на праві власності померлому [PERSON] порушує можливості реалізації позивачем своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. На час розгляду справи виконавчих проваджень по відношенню [PERSON] у відділі ДВС не перебувають, що вказує на незаконність перебування майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved