Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] (далі - третя особа-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі - третя особа-2, [PERSON] ), в якому просить скасувати рішення Державного реєстратора департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Канівець Любові Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 51019718 від 07.02.2020 року 10:45:49 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2025339180000. В обґрунтування позову позивач зазначає, що їй належить на праві власності 1/4 частина квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 03.05.1994 року. Інші 3/4 частини цієї квартири належать її чоловіку [PERSON] та його родичам [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частці кожному. В цій квартирі зареєстроване її місце проживання та вона постійно в ній проживає з 1994 року. Зазначає, що [INFO] помер її чоловік, 03.09.2021 року вона звернулась до Шостої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Після відкриття спадщини їй стало відомо, що квартира, частина якої увійшла до складу спадщини, 03.02.2020 року була зареєстрована в Державному реєстрі прав на нерухоме майно на ім`я відповідача на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 06.05.2010 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. на нотаріальному бланку серії ВМТ №427740. Вказує, що ні вона, ні її чоловік, ні інші співвласники квартири, квартиру ніколи нікому не відчужували, не надавали в заставу чи іпотеку. Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 06.05.2010 року є підробленим та на справді не видавалось Приватним нотаріусом Курковською Я.Л., оскільки згідно з Скороченим витягом з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 181760097 від 04.11.2021 року бланк серії ВМТ № 427740 витрачено 06.05.2010 року Приватним нотаріусом Козаренко Олександрою Сергіївною. Також зазначає, що під час реєстрації квартири в державному реєстрі відповідач надав підроблений технічний паспорт на квартиру. Вважає, що оскаржене свідоцтво є нікчемне і тому підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на ім`я відповідача на цю квартиру. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено підготовче засідання у справі на 17.12.2021 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Державного підприємства «Національні інформаційні системи» повний витяг з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів щодо використання нотаріального бланка серії ВМТ № 427740. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року відкладено розгляд справи на 15.03.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2022 року відкладено розгляд справи на 06.07.2022 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2022 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та заборонено Приватному виконавцю виконавчого округу м. Київ Мілоцькому Олегу Леонідовичу у виконавчому провадженні № 67330136 передавати стягувачу майно, а саме, квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості відповідно до ч. 6 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та заборони суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації, скасуванню реєстрації речових прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна, а саме, квартири [ADDRESS] . Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] , про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 06.09.2022 року. Позивач у судове засідання не з`явилась, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Повідомлення про розгляд справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України є належним повідомленням. У зв`язку з неможливістю відправлення поштової кореспонденції до АРК Крим на ім`я відповідача та неотриманням поштової кореспонденції третіми особами, відповідач та треті особи були повідомлені про час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час, місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відзив на позов та клопотання про відкладення розгляду справи відповідач не подавав. Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та третіх осіб та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 03.10.1994 року належала на праві власності в рівних частинах, по 1/4 частині кожному позивачу [PERSON] , її чоловіку [PERSON] та третім особам у справі [PERSON] , [PERSON] [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер. За заявою позивача [PERSON] державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа № 564/2021. 03.02.2020 року зазначена квартира була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на ім`я відповідача [PERSON] з наступною інформацією - Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2025339180000; Дата, час державної реєстрації: 03.02.2020 14:56:10; Державний реєстратор: [PERSON] , Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ; Підстава для державної реєстрації: свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 777, виданий 06.05.2010, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Курковська Я.Л.; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 51019718 від 07.02.2020 10:45:49. Таким чином, квартира, що є предметом спору, була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на ім`я відповідача на підставі свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 06.05.2010 року, серія та номер: 777, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковськаю Я.Л. Це свідоцтво виготовлено на нотаріальному бланку серія ВМТ номер: 427740. Як вбачається зі Скороченого витягу з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 181760097 від 04.11.2021 року, бланк серії ВМТ № 427740 витрачено 06.05.2010 року Приватним нотаріусом Козаренко Олександрою Сергіївною. Відповідно до Повного витягу з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 187745389 від 21.02.2022 року, який суд витребував у державного підприємства «Інформаційний центр», нотаріальний бланк серія та номер ВМТ 427740 було отримано Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Яною Леонідівною 20.04.2010 року і передано цим нотаріусом 28.04.2010 року приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Козаренко Олександрі Сергіївні та витрачено зазначений нотаріальний бланк приватним нотаріусом КМНО Козаренко О.С. 06.05.2010 року. Також, судом встановлено, що технічний паспорт на спірну квартиру від 20.05.2010 року, який відповідач надав для реєстрації права власності на квартиру на своє ім`я, Комунальним підприємством КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» не виготовлявся та не видавався. З огляду на викладене судом встановлено, що свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 06.05.2010 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. на ім`я відповідача не видавалось. Згідно ст. 72 Закону України «Про нотаріат», придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціонів) оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва на підставі документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження». Як визначено у ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, згідно до ст. 215 ЦК України. Згідно висновку Верховного Суду України, висловленого в постанові від 22.04.2015 у справі № 6-48цс15, із тих мотивів, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено (не підписано)), не підлягає визнанню недійсним. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» містяться роз`яснення, що нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Відповідач [PERSON] набув майно у спосіб не передбачений чинним законодавством, тобто на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке не видавалось на його ім`я, а тому у нього і не виникло право власності на спірну квартиру. Пунктом 6 частин 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ст. ст. 316, 321 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно пункту 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, заявник подає, зокрема, рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. Оскільки, свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 06.05.2010 року на ім`я відповідача є нікчемним правочином з підстав викладених вище, то відповідно, і не було підстав для державної реєстрації права власності на підставі цього свідоцтва на ім`я відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Як визначено у ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на зазначене, суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених вимог позивачем, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved