Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розділити належне їм спільне сумісне майно, виділивши відповідачу у власність легковий автомобіль марки «Skoda Rapid», реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, об`єм двигуна 1197 см.куб. В порядку розділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з відповідача на користь позивача 126508 (сто двадцять шість тисяч п`ятсот вісім) грн. в рахунок компенсації частки у розділеному спільному сумісному майні подружжя, та понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1761,28 грн. Мотивувала позов тим, що із 19 липня 2003 року позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. На даний час сторони фактично припинили спільне проживання. Позивачка ініціювала у суді розірвання шлюбу. За час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя придбало автомобіль, середня ринкова вартість якого складає 253 016,00 грн. Домовленості про поділ спільної сумісної власності подружжя не досягло. Тому позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2022 року заява [PERSON] про забезпечення позову була задоволена Заборонено відчуження у будь-якому вигляді автомобіля марки «Skoda Rapid», державний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, об`єм двигуна 1197 см.куб, який був 27 квітня 2018 року зареєстрований за відповідачем [PERSON] . Позивач та її представник в підготовче судове засідання не з`явились, представник позивача надав заяву в якій просив справу розглянути без їх участі, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справу без його участі, зазначив, що стосовно питань викладених в позові спору не існує і якби позивач звернулась з даним питанням до нього, це питання було вирішене без звернення до суду. Визнав факт придбання автомобіля в шлюбі та право його колишньої дружини на компенсацію, оцінку автомобіля також визнав. Щодо сплати судового збору просив покласти його на позивача, оскільки з даним питанням позивач до нього не зверталась. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В силу ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Вивчивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, судом були встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. З 19 липня 2003 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 349. Мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] . В період зареєстрованого шлюбу, 27 квітня 2018 року, сторонами було придбано автомобіль марки «Skoda Rapid», державний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, об`єм двигуна 1197 см.куб, який згідно довідки територіального сервісного центру № 1247 від 23.04.2022 р., зареєстрований за [PERSON] , [INFO] . \~За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України). \~Метою позивачки є поділ спільного сумісного майна подружжя. Таким майном є неподільна річ - автомобіль. Вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (див. висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає. Враховуючи, що згідно позову спірний автомобіль знаходиться в користуванні відповідача [PERSON] , проти чого не заперечує відповідач,\~\~а позивачка згодна\~\~одержати\~\~від відповідача\~\~матеріальну компенсацію за належну\~\~їй частку автомобіля в розмірі 126\~508,00 грн., проти чого також не заперечує відповідач, суд\~\~приходить до висновку,\~\~що\~\~вказаний автомобіль підлягає поділу між сторонами у справі шляхом виділення відповідачу спірного транспортного засобу з визнанням за ним права власності на цей автомобіль, із стягненням з відповідача на користь позивачки 1/2 частини його вартості в розмірі 126\~508,00 грн.. Стосовно вимоги відповідача покласти сплату судового збору на позивача, оскільки позивач не зверталася до нього для вирішення питання поділу спірного транспортного засобу, то судом встановлено наступне. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з позовною заявою про розподіл спільного сумісного майна подружжя сплатила судовий збір в розмірі 1761,28 грн., що підтверджується квитанціями про сплату судового збору. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, ухвалою суду від 19.05.2022 року заява [PERSON] про забезпечення позову була задоволена, заборонено відчуження у будь-якому вигляді автомобіля марки «Skoda Rapid». Провадження у справі було відкрито 15.08.2022, після отримання інформації про місце реєстрації відповідача. 13.06.2022 до суду надійшла заява [PERSON] про ознайомлення з матеріалами справи, в якій він зазначив, що 10.06.2022 отримав ухвалу про заборону відчуження належного автомобіля. Тобто з викладеного вбачається, що у відповідача з червня по серпень (до відкриття провадження у справі) був час врегулювати спір, однак спір врегульований не був, провадження у справі було відкрито, відповідач позов визнав, тому згідно діючого законодавства судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Разом з тим, ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст.\~7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку судового розгляду, суд вважає за необхідне повернути позивачу 50% судового збору з державного бюджету, стягнувши з відповідача 50% сплаченого позивачем судового збору в розмірі 880,64 грн.

Outcome: approved