Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.06.2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Протягом тривалого часу життя Позивача з Відповідачем погіршилось, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втраченого почуття любові. Протягом останніх п"яти років стосунки розладились, стали частими сварки, шлюбні стосунки не підтримують. Позивач та Відповідач мають різне бачення ролі чоловіка та дружини в сім`ї, адже зрозуміли, що є зовсім різними людьми, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.07.2022 року відкрито провадження в справі. Позивачка в судове засідання не з`явилась та подала до суду заяву про можливість розгляду справи за відсутності позивача, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився,належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.06.2013 року, місце реєстрації - Лівобережний відділ державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, а/з 800. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як у сторін відсутнє взаєморозуміння та повага, їснує розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. На підставі викладеного,

Outcome: approved