Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач звернулась в суд з даним позовом, в якому вказує, що 14 травня 2013 року розірвано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , що підтверджується рішенням Коломийського міськрайонного суду. Вказує, що від спільного подружнього проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 31 травня 2013 року (справа №346/2860/13-ц) присуджено стягувати із відповідача [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання їхньої дочки у розмірі 400 ( чотириста) гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Зазначає, що на даний час у неї суттєво погіршилось матеріальне становище у зв`язку з чим їй важко утримувати дочку. Зазначає, що їй відомо, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, оскільки постійно працює на сезонних роботах. Вказує, що здоров`я та матеріальне становище відповідача дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання їхньої дитини. Позивач просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Коломийського міськрайонного суду від 31 травня 2013 року, справа №346/2860/13-ц, та присудити стягувати аліменти в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач, та її представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, з наступних підстав. Між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини (а.с. 4). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.05.2013 року шлюб між сторонами розірвано та невнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю (а.с.5). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.05.2013 року вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.06.2022 року, позивач після реєстрації шлюбу, змінити прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, величину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, та слід змінити розмір стягуваних аліментів, присуджених рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.05.2013 року, та слід стягувати з відповідача, [PERSON] , на користь позивача, [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів слід розпочати з часу набрання рішенням суду законної сили, і слід проводити до повноліття дитини. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial