Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

В липні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Білоцерківської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 1391. Вона є спадкоємцем за заповітом після [PERSON] , померлого [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,2151 га ( кадастровий номер: 3220486501:02:018:0016 ), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначене земельна ділянка призначена для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , який належить їй на праві особистої приватної власності, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 24.04.2009 року. Після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася, а їй було відмовлено приватним нотаріусом у оформленні спадкових прав на майно, оскільки вона не прийняла спадщину в установлений законом шестимісячний строк. Вона не звернулася у шестимісячний строк до нотаріуса, оскільки самостійно виховує сина [PERSON] , [INFO] , який має захворювання: атиповий аутизм з легкою розумовою відсталістю, ускладнений системним недорозвиненням мовлення І рівня, порушенням активності і уваги, стереотипною поведінкою. Внаслідок захворювання дитина не може відвідувати загальноосвітні заклади та потребує постійного нагляду з її боку. Також, в період з травня 2021 року по червень 2022 року її дитина постійно хворіла на гостру респіраторну інфекцію, гострий бронхіт та алергічний дерматит, внаслідок чого вона змушена була постійно здійснювати догляд за ним та його лікувати. Просила суд визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк, тривалістю три місяці з дня набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ( а. с. 1- 5 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2022 року ( а. с. 27 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Ухвалою судді від 07 липня 2022 року позовна заява [PERSON] до Білоцерківської міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини була залишена без руху ( а. с. 32-35 ). 13 липня 2022 року за вх. № 22650 судом отримано клопотання про усунення недоліків ( а. с. 37 ). Ухвалою судді від 14 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 15 годину 30 хвилин 03 серпня 2022 року ( а. с. 39-40 ). Ухвалою суду від 03 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 21 вересня 2022 року ( а. с. 55-56 ). В судовому засіданні позивач та її представник, кожний окремо, підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач Білоцерківська міська рада Київської області в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення. З вказаного поштового повідомлення вбачається, що судову повістку про слухання справи в Білоцерківському міськрайонному суді 21.09.2022 року о 10 годині 00 хвилин відповідач отримав 08.08.2022 року. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач завчасно був повідомлений про дату судового засідання. Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзив на позовну заяву позивача з боку відповідача. Але, 27.07.2022 року за вх. № 24868 судом отримано клопотання від відповідача, в якому просили слухати справу № 357/5340/22 без представника Білоцерківської міської ради за наявними матеріалами у справі на розсуд суду ( а. с. 46 ). Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), актовий запис за № 1391 ( а. с. 18 ). Позивач [PERSON] є донькою померлого, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про народження від 17.08.1984 року ( а. с. 8 ). Так, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,2151 га ( кадастровий номер: 3220486501:02:018:0016 ), які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується заповітом на ім`я позивача [PERSON] ( а. с. 19 ). Зазначене земельна ділянка призначена для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві особистої приватної власності, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 24.04.2009 року ( а. с. 21 ). Встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася, про що свідчить отримана судом відповідь з Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори від 04.08.2022 року. Постановою державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори від 04.02.2022 року, [PERSON] відмовлено у оформленні спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , так як спадкоємець в установлений законом шестимісячний строк не прийняла спадщину ( а. с. 20 ). Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою, позивач просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як такий строк був нею пропущено з поважних причин, оскільки вона самостійно виховує сина [PERSON] , [INFO] , який має захворювання: атиповий аутизм з легкою розумовою відсталістю, ускладнений системним недорозвиненням мовлення І рівня, порушенням активності і уваги, стереотипною поведінкою. Внаслідок захворювання дитина не може відвідувати загальноосвітні заклади та потребує постійного нагляду з її боку. Також, в період з травня 2021 року по червень 2022 року її дитина постійно хворіла на гостру респіраторну інфекцію, гострий бронхіт та алергічний дерматит, внаслідок чого вона змушена була постійно здійснювати догляд за ним та його лікувати. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Оскільки інших спадкоємців не встановлено, позивачем вірно обрано відповідача ( належного відповідача ). Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами частини 1 ст. 1268, частин 1 та 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Зазначене міститься і в постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Отже, обов`язковою умовою задоволення позову є доведення того факту, що існуючі перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини створили спадкоємцеві об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини. Так, причиною неприйняття спадщини позивачем в строки визначені законом, стало те, що позивач самостійно виховує сина [PERSON] , [INFO] , який має захворювання: атиповий аутизм з легкою розумовою відсталістю, ускладнений системним недорозвиненням мовлення І рівня, порушенням активності і уваги, стереотипною поведінкою. Внаслідок захворювання дитина не може відвідувати загальноосвітні заклади та потребує постійного нагляду з її боку. Також, в період з травня 2021 року по червень 2022 року її дитина постійно хворіла, внаслідок чого вона змушена була постійно здійснювати догляд за ним та його лікувати. З наявного свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] вбачається, що дійсно матір`ю останнього є [PERSON] позивач по справі ( а. с. 9 ). З доданих до матеріалів справи документів щодо стану здоров`я сина позивача [PERSON] вбачається, що останній дійсно має захворювання: атиповий аутизм з легкою розумовою відсталістю, ускладнений системним недорозвиненням мовлення І рівня, порушенням активності і уваги, стереотипною поведінкою ( а. с. 10, 11, 13, 14, 17 ). Так, внаслідок захворювання дитина не може відвідувати загальноосвітні заклади та потребує постійного нагляду, що здійснюється лише позивачем про що було встановлено в судовому засіданні. Окрім цього, з виписки із медичної картки амбулаторного ( стаціонарного ) хворого [PERSON] , [INFO] вбачається, що останній хворів з травня 2021 року по червень 2022 року: з 07.05.2021 року по 14.05.2021 року; 17.06.2021 року по 28.06.2021 року; 23.07.2021 року по 01.08.2021 року; 06.09.2021 року по 16.09.2021 року; 10.10.2021 року по 20.10.2021 року; 02.11.2021 року по 15.11.2021 року; 01.12.2022 року по 19.01.2022 року; 16.02.2022 року по 23.02.2022 року; 05.03.2022 року по 12.03.2022 року; 18.05.2022 року по 25.05.2022 року; 01.06.2022 року по 14.06.2022 року з різними діагнозами ( а. с. 15 ). Оскільки син позивача [PERSON] , [INFO] страждає на атиповий аутизм з легкою розумовою відсталістю, ускладнений системним недорозвиненням мовлення І рівня, порушенням активності і уваги, стереотипною поведінкою, потребує постійного нагляду, який здійснює позивач [PERSON] , про що було встановлено в судовому засіданні під час розгляду даної справи, хворобою останнього з травня 2021 року по червень 2022 року ( кожного місяця ), суд приходить до висновку, що у спадкоємця позивача по справі були дійсно об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини та звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори. Судом також встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Інших спадкоємців, що претендують на спадщину, судом не встановлено. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Звертаючись до суду з вказаною позовною заявою, позивач сплатила судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 13.07.2022 року ( а. с. 38 ). Однак, позивач просила понесені нею судові витрати залишити за нею, тому суд вважає можливим віднести судові витрати понесенні позивачем за рахунок останньої. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved