Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

У жовтні 2021 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав заяву № б/н від 15 травня 2017 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. У зв`язку з порушеннями відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 14 вересня 2021 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 13088,74 грн., з яких: 11859,05 грн. заборгованість за тілом кредиту, у т. ч. 11859,05 заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1229,69 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а. с. 89). Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Чепіги Д.О. про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору та повернення сплаченого судового збору (а. с. 100). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з позовом подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, у якому зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч. 1 ст. 280 ЦПК України (а. с. 81). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлявся засобами поштового зв`язку за адресою його місця реєстрації (а. с. 95, 119). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався та не повідомив суд про причини неявки в судові засідання. Беручи до уваги предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази, уважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що 15 травня 2017 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання [PERSON] анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно зі змістом якої останній згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується копією вказаної анкети-заяви (а. с. 12). Сторони погодили основні умови кредитування, розмір процентної ставки у пільговий період, поза межами пільгового періоду та, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань (а. с. 13-15). Відповідно до довідки АТ КБ «Приват Банк» [PERSON] був підписаний кредитний договір\~\~\~ б/н,\~\~\~\~ за\~\~\~\~ яким\~\~\~\~ було\~\~\~ надано\~\~\~ наступні\~\~\~ кредитні картки: 09 листопада 2017 року № [NUMBER] , термін дії 11/21; 16 серпня 2018 року № [NUMBER] , термін дії 05/22; 08\~\~\~\~ вересня\~\~\~\~ 2018\~\~\~\~ року\~\~\~\~ №\~\~\~\~\~ [NUMBER] ,\~\~\~\~ термін\~\~\~ дії 08/22; 30 квітня 2020 року № [NUMBER] , термін дії 11/23 (а. с. 10). Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , за картковим рахунком № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт в сумі 10000 грн., який неодноразово змінювався та 04.02.2021 року зменшився до 0,00 грн. (а. с. 11). На підтвердження позовних вимог банком надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а. с. 16), Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом (а. с. 17-66) та виписку за договором б/н за період з 09.11.2017 по 16.09.2021 (а. с. 76-78). Згідно з розрахунками заборгованості (а. с. 6-9), заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 15 травня 2017 року станом на 14 вересня 2021 року становить 13088,74 грн., і складається з: 11859,05 грн. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 11859,05 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 1229,69 грн. заборгованості за простроченими відсотками. 21 грудня 2021 року представник позивач направив до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору за кредитним договором № б/н від 15 травня 2017 року та повернення сплаченого судового збору, посилаючись на те, що станом на 19 листопада 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем повністю сплачена, що свідчить про відсутність\~\~ предмета спору та як наслідок є підставою для закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у задоволенні якої ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2021 року було відмовлено. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з принципів цивільного судочинства є диспозитивність (п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України), зміст якого полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Натомість учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. У направлені до суду заяві представник позивача просив закрити провадження у справі, оскільки відповідач сплатив заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 травня 2017 року у повному обсязі. Отже, з указаної заяви (а. с. 96) убачається, що позивач не підтримує свої вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 травня 2017 року внаслідок її погашення відповідачем після пред`явлення позову. Отже, оскільки на час вирішення спору по суті заборгованість відповідача перед позивачем відсутня, про що в заяві заявив представник позивача, позов задоволенню не підлягає. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Отже, відповідно до вимог ч. 3 ст. 142 ЦПК України у випадку не підтримання позивачем своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, позивач має право на присудження з відповідача на свою користь судових витрат лише за його заявою про їх стягнення з відповідача. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю унаслідок погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором у повному обсязі після пред`явлення позову до суду, а позивач не звернувся до суду із заявою про стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача, сплачений позивачем судовий збір не підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: dismissed