Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

У грудні 2021 р. [PERSON] звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області з вищезазначеним позовом, у якому просить визначити виконавчий напис №79505 від 12.06.2021 р., вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 61057,74 грн. за кредитним договором № 0010/401601-ZP від 28.01.2016 р. укладеним з АТ «Укрсоцбанк» таким, що не підлягає стягненню. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача, а також, було порушено вимоги ЗУ «Про нотаріат» , Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 29.12.2021 р. справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.02.2022 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановлений в ухвалі строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав, треті особи не скористались правом подання пояснень. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2021 р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною вчинений та зареєстрований в реєстрі за №79505 виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 61057,74 грн. за кредитним договором № 0010/401601-ZP від 28.01.2016 р. укладеним з АТ «Укрсоцбанк». Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Саме цю норму застосував приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що виконавчий напис, №79505 від 12.06.2021 р. не відповідає вимогам законодавства України, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172, оскільки він вчинений на підставі боргового документу - кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Щодо інших підстав задоволення позову, які були згадані позивачем у своїй позовній заяві, слід зазначити, що одного лише того факту, що виконавчий напис було вчинено на підставі невідповідного документу, є достатнім для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved