Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, для чого підписав Заяву б/н від 23 квітня 2010 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 1\~500,00 грн. Відповідач своїм підписом підтвердив, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають договір. У відповідності до п.п. 2.1.1.2., 2.1.1.2.4 Умов відповідач надав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за його користування, комісії та інші платежі, передбачені Договором. Проте внаслідок порушення зобов`язання щодо сплати кредиту утворилася заборгованість, яка, з урахування уточнених позовних вимог, станом на 19 липня 2021 року, становить 78\~967,57 грн., та складається з наступних сум: -69\~003,83 грн. заборгованість за тілом кредиту; -9\~963,74 грн. заборгованість по нарахованим відсоткам в порядку ст. 625 ЦК України. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, а також письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, зазначив що заяву про отримання банківських послуг він взагалі е підписував. Крім того, зазначив, що Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку, на які посилається позивач, відповідачем не підписувалися. Так, дана заява не містить конкретних умов кредитування, зокрема, процентної ставки, та встановлення суми кредиту. Крім того, відповідач просив застосувати наслідки пропущення встановленого строку позовної давності, оскільки останній платіж було ним здійснено 28 жовтня 2015 року, а позов пред`явлено до суду 22 грудня 2018 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, зокрема, частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності зі\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Так, на підтвердження обставин, викладених позовній заяві, представником позивача надано копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 23 квітня 2010 року. Дана заява містить анкетні дані відповідача, а також його зазначення, що він бажає отримати банківську картку «Універсальна» із бажаним кредитним лімітом в розмірі 5\~000,00 грн. Крім того, дана заява містить зазначення, що відповідач погоджується, що дана заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним і Банком договір. Щодо тверджень відповідача про те, що він взагалі не підписував дану заяву, суд звертає увагу, що представником відповідача надано до суду заяву про те, що відповідачем не буде заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та про обізнаність щодо наслідків нез`явлення такого клопотання. Суд звертає увагу, що у відповідності до положень, встановлених в ст. 105 ЦПК України, дана експертиза не відноситься до переліку тих, які призначаються судом обов`язково. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість тверджень відповідача щодо відсутності його власного підпису на вищевказаній Анкеті-Заяві. Крім того, суд звертає увагу на пояснення відповідача, згідно з якими він здійснював внесення певних платежів на кредитну картку, що, на думку суду, суперечить твердженням про відсутність факту підписання Анкети-Заяви. Разом з тим, суд погоджується з позицією сторони відповідача щодо недодержання форми кредитного договору, внаслідок чого неможливо однозначно визначити, на яких умовах видавався кредит. Так, за змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено,що Анкета-заява, яка була підписана відповідачем, є стандартним бланком, який не містить відомостей про розмір процентів, порядку користування кредитними коштами, а «Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку» не містять підпису відповідача. У анкеті-заяві, підписаній відповідачем, відсутні умови договору про розмір процентів за користування кредитом. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Суд погоджується, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису [PERSON] , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). За таких обставин, в судовому засіданні не знайшов підтвердження існування кредитних відносин між сторонами на умовах, зазначених позивачем у своїй заяві. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем фактично здійснювалося фактичне користування коштами, які надав позивач. Так, із позовної заяви вбачається, що відповідачу були надані кошти в розмірі 1\~500,00 грн. Твердження щодо наявності заборгованості за тілом кредиту в розмірі 69\~003,83 грн., не відповідають доказам, які містяться в матеріалах справи, оскільки позивачем, в порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано жодних довідок про встановлення іншого кредитного ліміту. Суд звертає увагу, що ухвалами від 31 травня 2021 року та від 27 січня 2022 року судом було витребувано зазначену інформацію від банку, проте дані ухвали виконані не були. За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено надання відповідачу грошових коштів в розмірі, який становить саме 1\~500,00 грн. Крім того, в судовому засіданні відповідачем не спростовувався факт того, що кошти, надані йому банком, не були повернуті. За умовами, встановленими в ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. За положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд звертає увагу, що позивачем не заявлялися вимоги щодо стягнення з відповідача індексу інфляції, тому з урахуванням вимог, встановлених в ст. 13 ЦПК України та суми заборгованості 1\~500,00 грн., а також періоду прострочення з 29 жовтня 2015 року по дату пред`явлення уточнених позовних вимог 19 липня 2021 року, сума 3% річних становить 258,00 грн. Щодо заяви відповідача про застосування наслідків пропущення позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до\~статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 01 жовтня 2014 року\~\~\~№ 6-134цс14, від 12 листопада 2014 року № 6-167цс14. Суд вкотре звертає увагу, що ухвали про витребування доказів, в яких, зокрема, витребовувалася інформація щодо видачі відповідачеві кредитних карток із зазначенням строку їх дії, банком не виконані. В зв`язку із вищевикладеним неможливо однозначно встановити факт спливу позовної давності. За таких обставин, в задоволенні заяви про застосування наслідків пропуску позовної давності слід відмовити. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума фактично наданих коштів в розмірі 1\~500,00 грн., а також сума 3% річних в розмір 258,00 грн. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В судовому засіданні підтверджено, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн. З урахуванням того, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, на 2%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме 38,42 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial