Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , та просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [NUMBER] від 03.11.2004 року, зареєстровано в реєстрі за № 4611, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5972124 від 22.12.2004 року серії СВН №347990. У вказаному житловому будинку крім нього зареєстрована також колишня дружина [PERSON] , [INFO] . У березні 2013 року шлюб між ними рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області розірваний, відповідач віддала йому ключі від будинку та звільнила приміщення від своїх речей. Саме з березня відповідач не проживає у вказаному житловому будинку, не використовує його у якості житла та постійного місця проживання, не бере участі у його утриманні, не сплачує комунальні платежі та де на теперішній час вона проживає йому не відомо. Реєстрація відповідача створює йому перешкоди у належному праві володіння, користування та розпорядження будинком. Ухвалою суду від 14.01.2022 року суддею Павловською Г.В. справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 07.06.2022 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, судова повістка повернулась на адресу суду зі штемпелем «Укрпошти» та відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою», причина неявки суду не відома. Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлялась шляхом виклику через офіційний веб-сайт Котовського міськрайонного суду Одеської області. Тому суд вважає відповідача належно сповіщеною про час і місце розгляду справи. У зв`язку з відсутністю у судовому засіданні сторін, з урахуванням закінчення передбачених ст.275 ЦПК України строків розгляду, справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [NUMBER] від 03.11.2004 року, зареєстровано в реєстрі за № 4611, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5972124 від 22.12.2004 року серії СВН №347990. Згідно довідки про склад сім`ї та/або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №2686 від 27.10.2020 року, виданої реєстраційним відділом управління забезпечення діяльності виконавчого комітету Подільської міської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстровано двоє осіб: [PERSON] [INFO] - власник та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.02.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №18 - розірвано. Факт того, що відповідачка у вказаному житловому будинку не проживає підтверджується довідкою голови квартального комітету від 27.10.2020 року, з якої вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою з 2013 року. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] є формальною, без наміру її фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно вона втратила право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинила користуватися ним. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 39 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника жилого приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно із статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом статті 319 зазначеного Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідачка не проживає в житловому будинку без поважних причин, відповідно вона втратила право користування вказаним житловим будинком, а тому позовна заява обґрунтована, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підлягає задоволенню. Отже, рішення суду про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. У зв`язку з тим, що позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави суму судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved