Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 21.11.1999 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Позивач зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, у тому числі через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів. Повідомила, що подружжя втратило почуття любові та перестало розуміти один одного. Вказала, що фактичні шлюбні відносини припинені у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння. Крім того, подружжя не веде спільного побуту та господарства, а кожен влаштовує своє майбутнє життя окремо один від одного. Позивач переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому шлюб носить лише формальний характер, а спроби зберегти сім`ю не надали бажаних результатів. Сім`я фактично розпалася і відновленню не підлягає. Від шлюбу подружжя має двох дітей, які проживають разом із позивачем. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище [PERSON] . Ухвалою суду від 18.07.2022 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений ухвалою суду від 18.07.2022, від відповідача відзив на позов не надійшов. Натомість, до початку розгляду справи по суті надійшла заява про визнання ним позовних вимог і відсутність заперечень щодо задоволення позову. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача на адресу суду не надійшли. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачем позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21.11.1999 Крикливецькою сільською радою Крижопільського району Вінницької області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 21.11.1999, актовий запис № 14. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 4) Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу мають двох синів неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, та повнолітнього [PERSON] , [INFO] . (а.с. 15-16) Також судом встановлено, що наразі подружжя спільне господарство не веде і разом не проживає. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене та безумовне визнання відповідачем позовних вимог, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином,\~суд вважає\~за можливе\~розірвати шлюб\~між [PERSON] та [PERSON] , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 992, 40 гривень, що підтверджується квитанцією № Х007-МЕ6Т-Х037-5К1Х від 01.07.2022. (а.с. 5) Доказів понесення інших судових витрат ні позивачем, ні відповідачем не надано. Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 496, 20 гривень. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved