Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою, посилаючись на те, що він перебуває у шлюбі з відповідачем у справі. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними фактично припинені, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння між ними та різними поглядами на життя. Враховуючи викладе позивач вважає що їх подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливі. Ухвалою суду від 26.08.2022 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 13.09.2022 року у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України вирішено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином за дійсною адресою реєстрації місця проживання, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не надала. Згідно з повідомленням Укрпошти "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду у справі N 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу учасника справи є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Також суд зазначає, що оскільки відповідачеві роз`яснювалося право подати відзив, у якому він повинен викласти заперечення проти позову у визначений судом строк, а також наслідки неподання такого відзиву, однак відзив до суду за весь час перебування в провадження суду цієї справи подано не було, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 22 вересня 2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, складено відповідний актовий запис за №425. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ". Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 15 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданного 18 січня 2018 року Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області). Статтею 51 Конституції України, частиною першою статті 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3,4 ст. 56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною третьою статті 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду за № 61-8206св19 від 03.12.2020, відповідно до якої суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Судовим розглядом встановлено, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує, вони не бажають поновити стосунки та зберегти сім`ю, отже їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами у справі.

Outcome: approved