Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

30 березня 2022 року на адресу Самарського районного суду м. Дніпропетровська на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2022 року за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до ТОВ «ВВС-Факторинг», третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що про отриманий кредит він дізнався випадково, коли працівники фінансових установи почали йому телефонувати з вимогами погасити гроші. Не погоджуючись з цим 13.11.2020 року він звернувся до Самарського ВП Дніпровського відділу ГУНП в Дніпропетровській області щодо притягнення до кримінальної відповідальності невідомих йому осіб за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Про факт свого звернення до органів поліції він повідомив фінансові установи, які звертались до нього щодо стягнення боргу, в тому числі відповідача та ТОВ ФК «Арагон». У лютому 2022 року він дізнався про наявність накладеного арешту на банківські рахунки. Ніяких документів щодо вищезазначеного виконавчого провадження та виконавчого напису нотаріуса він не отримував. Він фактично був позбавлений досудового врегулювання спору щодо примусового стягнення боргу, адже дізнався про наявність фінансової претензії від відповідача, виконавчий напис та виконавче провадження тільки у лютому 2022 року. Оскаржуваний виконавчий напис було вчинено з грубими порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Кредитний договір №1368679 на підставі якого вчинявся виконавчий напис, був укладений у простій письмові формі без відповідного нотаріального посвідчення. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від нього та від відповідача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, суми штрафний санкцій та процентів є безспірними. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пенсі у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування його думки та позиції, також вказаний розрахунок не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості підготовленого працівниками відповідача, який є відображенням односторонніх розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до нього. Між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявності заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №20121, вчинений 26.11.2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Сазановою О.М. щодо звернення стягнення заборгованості за Кредитним договором №1368679 від 03.08.2020 року у розмірі 6865 грн. на користь ТОВ «ВВС-Факторинг». Стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5200,00 грн. 30 березня 2022 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 12 липня 2022 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Від позивача через канцелярію суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «ВВС-Факторинг» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Враховуючи позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що виконавчим написом №20121, вчиненим 26.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-Факторинг», невиплачені в строк грошові кошти на підставі Договору №1368679 надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 03.08.2020 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» та [PERSON] , за період 21.01.2021 року по 01.06.2021 року включено у розмірі: 1500,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 3765,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 750,00 грн. прострочена заборгованість за пенею, загальну заборгованість 6865,00 грн. (а.с.15). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. від 14.01.2022 року, відкрито виконавче провадження №68146713 з виконання виконавчого напису №20121, виданого 26.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М. про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-Факторинг» заборгованості у розмірі 6865,00 грн. (а.с.9). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. від 22.01.2022 року, в рамках виконавчого провадження №68146713, звернуто стягнення на доходи [PERSON] у розмірі 20 відсотків із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів до виплати загальної суми боргу 8120,50 грн., з яких: 6865,00 грн. борг на користь стягнувача, 686,50 грн. основна винагорода на користь приватного виконавця, 569,00 грн. витрати виконавчого провадження (а.с.10, 11). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. від 14.01.2022 року, в рамках виконавчого провадження №68146713, стягнуто з [PERSON] основну винагороду у сумі 686,50 грн. на користь приватного виконавця (а.с.12). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. від 14.01.2022 року, в рамках виконавчого провадження №68146713, визначено для [PERSON] розмірі мінімальних витрат виконавчого провадження: винесення постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця 82,16 грн., винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 87,49 грн., винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 115,47 грн., плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69,00 грн., винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) 145,88 грн., загальну сума мінімальних витрат 500,00 грн. (а.с.13). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. від 09.02.2022 року, в рамках виконавчого провадження №68146713, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або стягнення на які заборонено законом та належать [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 8051,5 грн. (а.с.14). 10.08.2021 року [PERSON] звернувся до Національної поліції із заявою про кримінальне правопорушення за ст.ст.189, 190, 355 КК України в які зазначає, що починаючи із жовтня 2020 року йому та його родині почали телефонувати невідомі особи, які представлялись співробітниками різних банків та колекторських компаній з вимогою сплатити борг по кредитам, яких він не брав (а.с.25-27). Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст.87\~Закону України\~"Про\~нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такі ж норми містять п.п.282, 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II\~Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі «Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно п.3.1. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012\~№296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені»\~п.13 роз`яснено, що відповідно до ст.ст.34,\~36,\~87,\~88 ЗУ «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявності безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. В правовій позиції Верховного Вуду України викладеної в Постанові від 5 липня 2017 року у справі за №6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У своїй постанові від 06 травня 2020 року по справі №320/7932/16-ц Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). Відповідно до\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст.ст.12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на положення\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2\~ст.78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.ч.1, 2\~ст.95 ЦПК України\~письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. В матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази безспірності заборгованості позивача, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, що є безумовною умовою про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, у зв`язку з чим, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. З приводу вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.59\~Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Положенням\~статті 10 Закон України «Про судоустрій і статус суддів»\~кожен має\~право на\~професійну правничу\~допомогу.\~У випадках,\~визначених законом,\~держава забезпечує\~надання професійної\~правничої допомоги\~безоплатно.\~Кожен є\~вільним у\~виборі захисника\~своїх прав\~та особи,\~яка надає\~правничу допомогу.\~Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом. Згідно з вимогами частин 1 та 3 (пункт 1) статті\~133\~та частин 1,\~3 ст.137 ЦПК України,\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи.\~До витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи,\~належать витрати\~на професійну\~правничу допомогу.\~Витрати,\~пов`язані\~з правничою\~допомогою адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3статті 134\~ЦПК України\~визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. За приписами ч.8\~ст.141 ЦПК України,\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо).\~Такі докази\~подаються до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі або\~протягом п`яти\~днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги; 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію ордеру про надання правничої допомоги серії АЕ №1128191 від 10.02.2022 року (а.с.34), копію Договору про надання правової допомоги від 10.02.2022 року (а.с.35, 36), копією Договору №10022201 про надання правової допомоги/юридичних послуг (а.с.16), актом приймання-передачі наданих послуги №1 до Договору про надання юридичних послуг-правової допомоги №10022201 від 21.02.2022 року (а.с.17), копією рахунка-факторою на оплату наданих послуг №10022201 від 10.02.2022 року на суму 5200,00 грн. (а.с.18), копією дубліката чека від 15.02.2022 року на 500,00 грн. (а.с.19), квитанцією 129701660 від 18.02.2022 року на суму 4700,00 грн. (а.с.5), копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №4682 (а.с.21), копією наказу №13-у від 02.11.2021 року (а.с.22). Оскільки від відповідача в порядку ч.5\~ст.137 ЦПК України, не надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, та/або їх необґрунтованості, які підлягають розподілу між сторонами, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 5200,00 грн. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved