Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

У лютому 2022 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Запорізька районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , мати позивача. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом у вигляді: земельної ділянки загальною площею 5,4955 га, кадастровий номер 2322180400:01:001:1051, яка розташована на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заповіту за життя [PERSON] не залишила, відтак спадщина відкрилася за законом. Позивач є донькою померлої та є єдиним спадкоємцем матері котра своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, внаслідок чого було заведено спадкову справу. Проте, на теперішній час оформити спадщину після смерті матері через нотаріальну контору позивач не має можливості, з причини відсутності правового документу у вигляді державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 15 грудня 2005 року, серія ЗП № 108177, що підтверджується роз`ясненням державного нотаріуса Запорізької районної нотаріальної контори від 23.11.2021 року за № 1625/02-14. У зв`язку з цим, позивач вимушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на вказану земельну ділянку. Ухвалою суду від 11.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у державного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравцової Л.М. належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна [PERSON] померлої [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, на адресу суду надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позовні вимоги задовольнити на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до змісту якої визнає позовні вимоги в повному обсязі, просить позовну заяву задовольнити, справу розглядати за його відсутності. Третя особа Запорізька районна державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, просили суд розглянути справу за відсутності представника третьої особи, заперечення до позовної заяви відсутні. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно із положеннями ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть виданого Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 22.02.2018 року, актовий запис № 240, серія [NUMBER] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 5,4955 га, кадастровий номер 2322180400:01:001:1051, яка розташована на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку, відповідно до матеріалів спадкової справи позивачка прийняла після померлої матері. Відповідно до матеріалів спадкової справи вбачається, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , за законом - прийняла її донька [PERSON] (а.с.31). Згідно із копією свідоцтва про народження, виданого на [PERSON] вбачається, що вона є донькою [PERSON] , свідоцтво про народження видане Августинівським сільським ЗАГС Запорізького району, актовий запис № 29, серія [NUMBER] (а.с.9). Згідно до свідоцтва про одруження, виданого Августинівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 12, серія [NUMBER] [PERSON] 14 листопада 1997 року уклала шлюб з [PERSON] та її прізвище змінене з [PERSON] на [PERSON] (а.с.9). Окрім позивача, спадкоємцем які прийняли спадщину після смерті матері у передбачений законом строк немає. Згідно з копією довідки № 6400 від 13.09.2021 року виданою відділом «Центр адміністративних послуг» позивачка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на момент смерті матері (а.с.35). Для оформлення спадщини позивачем було надано нотаріусу копію державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 15 грудня 2005 року, серія ЗП № 108177, згідно із яким померла [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5,4955 га, кадастровий номер 2322180400:01:001:1051, яка розташована на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10). 23.11.2021 року за № 1625 державним нотаріусом Запорізької районної нотаріальної контори Запорізького району Кравцовою Л.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 5,4955 га, кадастровий номер 2322180400:01:001:1051, яка розташована на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після померлої [PERSON] у зв`язку з тим, що заявником не було надано державний акт про право власності на земельну ділянку (а.с.11). Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено положеннями ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1296 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Прийнявши спадщину після смерті [PERSON] померлої [INFO] позивач, як єдиний його спадкоємець у позасудовому порядку не має можливості її отримати, оскільки відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданою [PERSON] державним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу за відсутності правових документів на спадкове майно, тому рекомендовано позивачеві звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Враховуючи, що позивач не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутності правового документу на нерухоме спадкове майно, питання визнання права власності на спадкове майно за законом має вирішуватись у судовому порядку. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved