Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить: визнати позивача батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; внести відповідні зміни до актового запису №4272 від 17 вересня 2019 року про народження [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Після реєстрації шлюбу їх стосунки почали погіршуватись і вони вирішили розірвати шлюб. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року шлюб між ними було розірвано. Однак, у період 2018-2019 у позивача з [PERSON] були стосунки від яких [INFO] народився [PERSON] , Тож, в актовому записі про народження сина батьком зазначений відповідач [PERSON] , оскільки дитина народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу мж [PERSON] та [PERSON] .. Проте, біологічним батьком дитини є саме позивач [PERSON] .. Беручи до уваги зазначені обставини, позивач вважає, що актовий запис про народження його сина [PERSON] , в якому записаний батьком [PERSON] , не відповідає дійсності, у зв`язку з чим він звернувся до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. На розгляд суду від позивача надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. На розгляд суду від відповідача надійшла заява, в якій він зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову та просив розглянути справу у його відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась. На розгляд суду від неї надійшла заява, в якій вона зазначила, що не заперечує щодо задоволення позову та просила розглянути справу у її відсутність. Представник третьої особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явився, викликався належним чином. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідач [PERSON] на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] та третя особа у справі [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 27 серпня 2019 року розірвано. Рішення суду набрало законної сили 27 вересня 2019 року.(а.с.8-9). Позивач [PERSON] та третя особа - [PERSON] наразі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серї [NUMBER] виданого 12 березня 2020 року. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17 вересня 2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 7). Тож, державна реєстрація народженої дитини - [PERSON] , [INFO] , проведена у відповідності до ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України, оскільки дитина народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу. Згідно висновку експерта №156 від 26.05.2022 року - молекулярно - генетичним аналізом ДНК встановлено, що [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,99999%; таким чином, батьківство практично доведене (а.с.11-16). Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст.122 Кодексу, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. У відповідності до ч.ч. 2, З ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Як зазначено в 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved