Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

До суду надійшла вказана заява згідно якої ставиться питання розірвання шлюбу за спільним зверненням. В обґрунтування вимог викладених у заяві вказали, що перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітніх дітей. Разом з тим, на день подання вище згаданої заяви спільне життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, примирення між ними, на їх думку, неможливе. Окрім цього, заявники вказують, що питання стосовно місця проживання дітей, майнової участі у їх вихованні, а також майна заявників\\подружжя врегульовано. У судове засідання учасники справи не з`явились, однак скерували до суду заяви згідно яких просили здійснювати розгляд даної цивільної справи без їх участі, вимоги, вказані у заяві підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Виходячи з наведеного, судом ухвалено проводити розгляд даної справи у відсутність учасників за наявними у справі матеріалами та, відповідно, без фіксації його перебігу технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проаналізував матеріали справи судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Заявники з 26 лютого 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] , а [INFO] син [PERSON] . Сторонами в договірному порядку вирішено питання щодо місця проживання дітей та сплати аліментів на їх утримання, а також долю спільного сумісного \\ особистого майна подружжя. Правовідносини між заявниками у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 2 ст. 105 СК України). Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу (ст. 109 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Приписами ч. 8 ст. 294 ЦПК України визначено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між заявниками неможливе. Заявниця визначила, що після розірвання шлюбу не бажає повертати дошлюбне прізвище. У порядку ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у рамках окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved