Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

[PERSON] \~звернулась з\~позовом до\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» (далі\~по тексту\~ Банк)\~про стягнення\~безпідставно списаних\~коштів з\~карткового рахунку,\~в якому\~після зміни\~предмету позову\~просила стягнути\~з Банку\~на її\~користь безпідставно\~списані кошти\~з карткового\~рахунку у\~розмірі 2000\~грн 00\~коп,\~проценти за\~користування безпідставно\~списаними грошовими\~коштами у\~розмірі 36\~грн 39\~коп;\~визнати договір поруки № PLUWSE00000169 від 16.01.2006 року, укладений між [PERSON] та «Приватбанк» в особі начальника ПГРУ «Приватбанк» Кукуюк О.М. припиненим, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 500 грн. В обґрунтування позову вказала, що 16.01.2006 між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та позичальником [PERSON] був укладено кредитний договір № PLUWSE00000169 (далі - кредитний договір), відповідно до якого Банк надав останній кредитні кошти у розмірі 3 000 грн строком по 16.01.2008. Зобов`язання за вказаним договором було забезпечено порукою, а саме укладеними договорами поруки: з [PERSON] - договір поруки № PLUWSE00000169 від 16.01.2006 (далі - договір поруки), та [PERSON] - договір поруки № PLUWSE00000169 від 16.01.2006. 17.08.2007 Чутівський районний суд Полтавської області видав судовий наказ про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ЗАТ КБ "Приватбанк" боргу за кредитним договором у розмірі 4\~032 грн 43 коп, судового збору у розмірі 25 грн 50 коп та 15 грн понесених витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в Чутівському районному суді. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 28.05.2014 з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 35314 грн 58 коп і 15 грн судового збору та на виконання зазначеного рішення 15.07.2014 був виданий виконавчий лист. Позивач вказує, що зобов`язання за кредитним договором [PERSON] у розмірі 35 314 грн 58 коп та 15 грн судового збору було виконано в повному обсязі, про що свідчить відсутність станом на 2021 р. на виконанні у Держаній виконавчій службі виконавчого листа від 15.07.2014. Згідно договору поруки Банком з карткового рахунку позивача на автоматичне погашення простроченої заборгованості безпідставно були списані кошти. При цьому позивач жодних розпоряджень Банку на списання коштів не надавав, платежі здійснювалися згідно договору поруки, який припинив свою дію, а не на підставі рішення суду, а тому вважає, що списання коштів з її карткового рахунку є безпідставним та незаконним. Представник відповідача в установлений законом строк надав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, зазначивши, що між Банком та позивачем був укладений договір поруки, п. 8 якого передбачено, що Поручитель доручає Кредитору списувати грошові кошти з усіх його поточних рахунків у відповідності до встановленого законодавством порядку, на реалізацію якого з карткового рахунку позивача і були списані грошові кошти. Зазначив також, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію реальності та критерію розумності встановлення вартості наданих послуг, а тому є необґрунтованою. Представник позивача адвокат Панченко О.О. надала відповідь на відзив, в якому виклала свої доводи стосовно позиції, викладеної відповідачем у відзиві на позов. Вказала, що відповідачем не надано доказів того, що станом на дату списання коштів [PERSON] та/або [PERSON] мали заборгованість перед відповідачем, а також відсутні підстави списання коштів з рахунку. Також зазначила, що посилання відповідача на ознайомлення позивачем з Умовами та Правилами надання банківських послуг, якими передбачено списання коштів з карткового рахунку позивача в рахунок погашення заборгованості, є лише припущеннями відповідача, не підкріпленими доказами. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 16.01.2006 між ЗАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № PLUWSE00000169 (далі - кредитний договір), відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 3 000 грн. на строк по 16.01.2008. Зобов`язання за вказаним договором було забезпечено порукою, а саме: - договір № PLUWSE00000169 від 16.01.2006 укладений з поручителем [PERSON] ; - договір № PLUWSE00000169 від 16.01.2006 укладений з поручителем [PERSON] . У п. 1 договору поруки зазначено, що предметом цього договору є надання поруки Поручителем ( [PERSON] ) перед Кредитором (Банком) за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 16.09.2006 № PLUWSE00000169, предметом якого є надання Банком [PERSON] в кредит грошових коштів у розмірі 3 000 грн. [PERSON] строком по 16.01.2008 зі сплатою останньою відсотків і комісії за користування коштами. Пунктом 8 договору поруки визначено, що Поручитель ( [PERSON] ) доручає Кредитору (Банку) списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті Кредитора чи знімати готівкові кошти з цих рахунків у валюті, відмінній від валюти Кредиту, при настанні строків платежів згідно п. 6 цього договору (здійснювати договірне списання). Списання/зняття грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Відповідно до п. 11 та 12 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. 17.08.2007 Чутівський районний суд Полтавської області видав судовий наказ, яким стягнув солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» борг за кредитним договором у розмірі 4\~032 грн 43 коп, судовий збір у розмірі 25 грн 50 коп та понесені витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в Чутівському районному суді у розмірі 15 грн. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 28.05.2014 з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 35314 грн 58 коп та 15 грн судового збору. На виконання зазначеного рішення суду 15.07.2014 виданий виконавчий лист № 550/333/14-ц. Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 29.04.2021 № S5KGTB42FCM0MJ52, з карткового рахунку позивача (картки № [NUMBER] та № [NUMBER] ), який відкритий у Банку, відповідачем на виконання договору поруки у період з 29.08.2016 по 28.04.2021 були здійснені платежі (списані) грошові кошти у розмірі 10 876 грн. 62 коп.: - 29.08.2016 - 348 грн. 25 коп. - автоматичне погашення простроченої заборгованості по рахунку [NUMBER] ; - 09.09.2016 - 1019 грн. 39 коп. - автоматичне погашення простроченої заборгованості по рахунку [NUMBER] ; - 06.04.2021 - 9033 грн. 98 коп. - автоматичне погашення простроченої заборгованості по рахунку [NUMBER] ; - 28.04.2021 - 457 грн. - автоматичне погашення простроченої заборгованості. Отже, списання грошових коштів з карткового рахунку позивача було проведено відповідачем на виконання умов договору поруки. Згідно листа Чутівського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 05.05.2021 № 2167/1730 на виконанні у відділі ДВС не перебуває виконавчий лист № 550/333/14-ц. Крім того рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 20.07.2021 року стягнуто з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на користь [PERSON] 9 490 грн 98 коп безпідставно списаних коштів з карткового рахунку, 108 грн 58 коп процентів за користування безпідставно списаними грошовими коштами. В подальшому 26.10.2021 з карткового рахунку позивача було списано кошти в сумі 2000 грн, що підтверджується випискою по картковому рахунку від 22.01.2022 за період з 01.01.2021 року по 28.12.2021. Суд зазначає, що предметом спору є правовідносини щодо надання банківських послуг, а тому є предметом регулювання Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ч. 1 та 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.ст.626 та 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~ст. 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. У ч. 1 ст. 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка. Відповідно до ч. 3 ст. 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Частиною 1 ст. 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Частиною 2 ст. 1071 ЦК України визначено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом. Частиною 2 ст. 1071 ЦК України визначено, що грошові кошти\~можуть бути\~списані з\~рахунка клієнта\~без його\~розпорядження на\~підставі рішення\~суду,\~а також\~у випадках,\~встановлених законом,\~договором між\~банком і\~клієнтом або\~умовами обтяження,\~предметом якого\~є майнові\~права на\~грошові кошти,\~що знаходяться\~на банківському\~рахунку. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. В п. 26.1-26.5 ст. 26 Закону України\~"Про\~платіжні системи\~та переказ\~коштів в\~Україні" визначено, що: 26.1. Платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. 26.2. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо. 26.3. Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. 26.4. У разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або в іншому договорі про надання банківських послуг. 26.5. Ініціювання переказу при договірному списанні у платіжній системі визначається правилами відповідної платіжної системи, погодженими з Національним банком України. У п. 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція), визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Згідно з п. 6.5 Інструкції якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання. Відповідно до наданих суду позивачем доказів, на її ім`я у Банку були відкриті карткові рахунки та видані картки № [NUMBER] та № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Суд зазначає, що відповідач не надав доказів того, що між позивачем та Банком укладені договори про надання банківських послуг, за яким позивачу були відкриті вищезазначені карткові рахунки, містять посилання на договір поруки, відповідно до яких повинно здійснюватися договірне списання коштів з рахунку позивача, а також того, що позивачем було надано Банку розпорядження на списання грошових коштів з її карткових рахунків. Крім того відповідачем не надано доказів щодо того, що списання грошових коштів з карткових рахунків позивача було проведено згідно рішення суду, на підставі якого здійснювалось примусове стягнення заборгованості за кредитним договором відповідно до договору поруки. Отже, Банк, не маючи ні договору з позивачем, яким передбачене договірне списання коштів з рахунку позивача, ні розпорядження позивача на списання грошових коштів з її карткових рахунків, ні рішення суду про стягнення грошових коштів з позивача, або інших підстав для автоматичного списання грошових коштів, неправомірно списав кошти з карткових рахунків позивача для погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним Банком з [PERSON] . Одночасно суд звертає увагу на те, що з огляду на викладене та відповідно до п. 8 договору поруки, Банк мав право списувати грошові кошти з усіх поточних рахунків позивача при настанні строків платежів та здійснювати це списання відповідно до встановленого законодавством порядку. У п. 11 договору поруки зазначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251 ч. 2, 252 ч. 2 ЦК України). Суд вважає, що п. 11 договору поруки суперечить як вимогам п. 1 цього договору, де строк виконання зобов`язання по поверненню кредиту чітко визначений - до 16.01.2008, так і вимогам Цивільного кодексу України - умова договору поруки про його дію до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором не є встановленням строку припинення договору поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.ст. 251 ч. 2, 252 ч. 2 ЦК України. Одночасно п. 12 договору поруки визначено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Пунктом 1.1 кредитного договору та п. 1 договору поруки строк повернення кредиту визначений 16.01.2008. За таких обставин суд вважає, що у Банку виникло право пред`явити позов до позивача, як поручителя перед відповідачем за виконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором, з 17.01.2008 протягом наступних 5 років і протягом цього ж строку відповідач мав право на підставі п. 8 договору поруки здійснювати списання грошових коштів з усіх рахунків позивача, але Банк здійснив списання грошових коштів з карткового рахунку позивача лише 29.08.2016, 09.09.2016, 06.04.2021, 28.04.2021 та 26.10.2021. Крім цього, суд зазначає, що відповідач не надав доказів у підтвердження того, що зобов`язання [PERSON] перед Банком по поверненню суми кредиту, відсотків за користування ними та комісії за кредитним договором добровільно або за рішенням суду станом на час списання коштів або на час звернення позивача до суду з даним позовом не виконано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача грошових коштів, списаних з карткового рахунку позивача, підлягає задоволенню із стягненням на користь позивача з відповідача грошових коштів, списаних 26.10.2021 у розмірі 2000 грн 00 коп. Крім того згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно абз. 2 підп. 32.3.2 п. 32.3 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Отже, за відсутності визначення договором банківського рахунку розміру процентів за користування банком грошовими коштами клієнта та у разі неприйняття банком вкладів на вимогу, банк зобов`язаний сплатити клієнту проценти в розмірі облікової ставки Національного банку України. Аналогічна позиція Верховним Судом України викладена у своїх постановах від 13.12.2010 у справі № 3-58гс10, від 14.03.2011 у справі № 3-13гс11 та від 06.06.2011 у справі № 3-51гс11. На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу проценти за користування його грошовими коштами, які були списані з карткового рахунку, у наступному розмірі: - з 26.10.2021 по 31.12.2021 - 67 днів та облікова ставка Національного банку України становила 8, 5 % річних, а тому розмір процентів становить 31 грн 21 коп (2000 грн 00 коп х 8, 5 % : 365 днів/100% х 67 днів ); - з 01.01.2022 по 09.01.2022 - 9 днів та облікова ставка Національного банку України становила 8, 5 % річних, а тому розмір процентів становить 4 грн 19 коп (2000 грн 00 коп х 8, 5 % : 365 днів/100% х 9 днів); - 10.01.2021 по 11.01.2022 - 2 дні та облікова ставка Національного банку України становила 9,0 % річних, а тому розмір процентів становить 0 грн. 99 коп. (2000 грн 00 коп х 9,0 % : 365 днів/100% х 2 дні), та всього 36 грн 39 коп. Щодо заявленої позовної вимоги про визнання припиненим вищевказаного договору поруки суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 553\~ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У статті 554\~ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 зроблено висновок, що відповідно до частини першої\~статті 251\~ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договорів поруки вбачається, що у них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.2 договору поруки) про його дію до припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України. Згідно із частини четвертої статті 559\~ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.\~Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Як зазначено вище, п. 12 договору поруки визначено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Пунктом 1.1 кредитного договору та п. 1 договору поруки строк повернення кредиту визначений 16.01.2008. Таким чином, у Банку виникло право пред`явити позов до позивача, як поручителя перед відповідачем за виконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором, з 17.01.2008 протягом наступних 5 років і протягом цього ж строку відповідач мав право на підставі п. 8 договору поруки здійснювати списання грошових коштів з усіх рахунків позивача, тобто до 16.01.2013 року. При цьому відповідачем не доведено правомірність списання коштів з рахунків позивача після 16.01.2013 року. Посилання у відзиві на позовну заяву на те, що дійсно був укладений договір поруки, п. 8 якого передбачено, що Поручитель доручає Кредитору списувати грошові кошти з усіх його поточних рахунків у відповідності до встановленого законодавством порядку, на реалізацію якого з карткового рахунку позивача і були списані грошові кошти, є необґрунтованими, оскільки списання коштів продовжилось і після вищевказаної дати, яка не охоплюється періодом протягом п`яти років з 17.01.2008, що, в свою чергу, суперечить п. 8 вищевказаного договору. У зв`язку з вищезазначеним, суд доходить висновку, що договір поруки № PLUWSE00000169 від 16.01.2006 року, укладений між [PERSON] та «ПРИВАТБАНК» в особі начальника ПГРУ «ПРИВАТБАНК» Кукуюк О.М., є припиненим. Крім того відповідно до ст.ст. 133 ч. 1, 3 п. 1, 137 ч. 1-3 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Разом з тим ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~За змістом ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат по наданню професійної правничої допомоги суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. \~ \~ \~ \~У підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правничої допомоги від 04.01.2022 № 02-04/01/22, яким встановлений розмір гонорару, який не повинен бути більшим 8 500 грн., акт виконання робіт № 1 наданої правничої допомоги згідно договору про надання правничої допомоги від 04.01.2022 № 02-04/01/22 на суму 8 500 грн, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом на виконання договору № 02-04/01/22 про надання правничої допомоги від 04.01.2022 у цивільній справі за позовом [PERSON] до КБ «Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних коштів з карткового рахунку станом на 11.01.2022, та документи стосовно сплати позивачем грошових коштів Адвокатському бюро «Олени Панченко» за надання правничої допомоги за договором № 02-04/01/22 від 04.01.2022 на загальну суму 8 500 грн, зокрема квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 від 05.01.2022. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідно стороною або третьою особою. Суд зазначає, що адвокатом Адвокатське бюро "Олени Панченко" Панченко О.О. надана правова допомога [PERSON] , яка визначена у Акті виконання робіт № 1 наданої правничої допомоги згідно договору про надання правничої допомоги від 04.01.2022 № 02-04/01/22 та Детальному описі робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом на виконання договору 02-04/01/22 про надання правничої допомоги від 04.01.2022 у цивільній справі за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення безпідставно списаних коштів з карткового рахунку станом на 11.01.2022, яка була необхідна для підготовки та участі в розгляді справи, а тому розмір зазначених витрат складає 8 500 грн. Разом з тим, виходячи з дійсності понесених [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу, необхідності та розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, суд констатує,\~що загальна\~сума витрат,\~понесених позивачем\~на адвокатські\~послуги,\~виходить за\~розумні межі\~визначення гонорару,\~враховуючи розмір\~заявлених позовних\~вимог,\~у зв`язку\~з чим\~доходить до\~висновку про\~необхідність стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Крім того, враховуючи те, що позивач відповідно до Закону України «Про захист прав споживачі», звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 грн 40 коп.

Outcome: partial