Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0433 га, яка знаходиться на [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не складав, спадкоємцями першої черги, окрім позивача, є [PERSON] \~та [PERSON] . Позивач, маючи намір оформити спадщину, звернувся до Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Вказує, що не вчиняв жодних дій, які свідчили б про прийняття спадщини у встановлений строк через те, що не знав про наявність в батька спадкового майна. Тільки у листопаді 2021 року в будинку своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , серед старих книг і журналів виявив державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку. Після цього, [PERSON] почав збирати документи для звернення до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини. Вважає такі обставини пропущення строку поважними та просить визначити йому двомісячний додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області у судове засідання не з`явився. Від імені міського голови до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК). Нормою частин 1, 3 ст. 1268 ЦК визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частини 1, 2 ст. 1269 ЦК). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Судом із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , тому останнім днем визначеного законом строку для прийняття спадщини є 11 серпня 2008 року. Згідно із копією довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 15 червня 2022 року [PERSON] , який помер [INFO] , на момент смерті був зареєстрований та проживав на [ADDRESS] . З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] судом встановлено, що зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] з 4 вересня 2007 року значиться на [ADDRESS] . Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] є батьком [PERSON] 5 липня 2022 року позивач звернувся до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а отже пропуск [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини складає більше 14 років, що додатково підтверджується постановою державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області від 17 червня 2022 року № 251/02-31. Із копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ № 037233 вбачається, що власниками земельної ділянки на [ADDRESS] є [PERSON] і [PERSON] . З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] [PERSON] . Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] підтверджено, що [INFO] померла [PERSON] . За змістом довідки Рожищенської державної нотаріальної контори від 19 листопада 2021 року, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19 листопада 2021 року № 67389455 слідує, що 29 грудня 2020 року заведена спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] . До складу спадкоємців входить [PERSON] . У інформаційній довідці зі Спадкового реєстру від 12 липня 2022 року № 69448142 значиться про те, що інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлого [INFO] [PERSON] відсутня. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі, закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Такий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах: від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц (провадження № 61-1750св18); від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц (провадження № 61-2397св18); від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц (провадження № 61-200св18); від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18). Отже, правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною. Відповідно до частин 1, 6 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК). Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Обґрунтовуючи поважність\~причин пропуску\~строку для\~прийняття спадщини\~позивач [PERSON] \~вказує на\~необізнаність про\~наявність спадкового\~майна у\~зв`язку\~з тим,\~що лише\~в листопаді\~2021\~року виявив\~державний акт\~на право\~власності.\~Проте,\~такі причини\~у розумінні\~ч.\~1\~ст.\~1272\~ЦК та,\~виходячи із\~усталеної практики\~Верховного Суду,\~не є\~тими поважними\~причинами,\~що свідчили\~б про непереборні та істотні труднощі для подання позивачем [PERSON] заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк. Отже, в суді не доведено належними, допустимими та достовірними доказами причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк після смерті спадкодавця [PERSON] . За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed