Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернувся в суд із наведеним позовом до [PERSON] мотивуючи тим, що 13.08.2001 року між ним та [PERSON] у виконкомі Шепітської сільської ради Косівського району Івано- Франківської області було зареєстровано шлюб, про, що зроблено актовий запис № 3. Від шлюбу є двоє дітей, з яких на даний час одна дитина неповнолітня, а саме - дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї стало те, що у подружжя відсутнє взаєморозуміння в сім`ї, часто виникають сварки та скандали. [PERSON] зневажливо ставиться до сім`ї та до позивача, як до чоловіка, часто виїжджає на тривалий час у інші регіони України та за кордон. [PERSON] фактично сам займається вихованням та утриманням неповнолітньої дитини. На неодноразові прохання позивача змінити свою поведінку, відповідач не реагує. [PERSON] стверджує, що шлюб носить формальний характер і надій на його поновлення немає, спір про майно відсутній, а тому просить розірвати шлюб з відповідачем, а доньку [PERSON] [INFO] залишити на проживання з ним. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Проте, 05.09.2022 року через канцелярію Косівського районного суду надійшла заява від відповідача [PERSON] в якій вона ствердила, що позов про розірвання шлюбу визнає, та погоджується на його розірвання. Також в заяві [PERSON] зазначила, що погоджується, щоб дитину [PERSON] залишили на проживання з батьком-позивачем [PERSON] . Справу просила розглядати без її участі (а.с.18). Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 2). Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій вказала, що всі позовні вимоги визнає в повному обсязі та просила їх задовольнити. (а.с. 18). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25.08.2022 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторони відповідача та призначено справу до судового розгляду на 26.09.2022 року. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приймаючи до уваги, що відповідачем подано заяву про визнання позову і таке визнання, на думку суду, не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з повторного свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29 серпня 2006 року (а.с. 3), сторони зареєстрували шлюб 13 серпня 2001 року у виконкомі Шепітської сільської ради Косівського району Івано- Франківської області, про, що зроблено актовий запис № 3. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.08.2013 року (а.с.4), сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З довідки виданої Шепітським старостинським округом № 312 від 24.06.2022 року про реєстрацію місця проживання [PERSON] жителя с. Шепіт, Косівського району Івано- Франківської області встановлено, що з ним на [ADDRESS] також зареєстровані: дружина [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] , дочка [PERSON] [INFO] , мати [PERSON] [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] (а.с. 5) Згідно з Акту обстеження матеріально- побутових умов сім`ї встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою с. Шепіт, уч. Костиївський потік. Також в акті зазначено, що на утриманні має неповнолітню дитину [PERSON] , яка навчається в Шепітській гімназії в третьому класі. (а.с. 6) Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не підтримують стосунків. Позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердив у тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] погодилася на розірвання шлюбу, тим самим визнала позов. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Щодо вимоги позивача про залишення на проживання неповнолітньої доньки з позивачем, то суд доходить наступного висновку. В позовній заяві, позивач [PERSON] просив залишити дочку [PERSON] [INFO] проживати з ним. Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1-2 ст. 161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В даній справі звертаючись з позовом, [PERSON] одночасно з вимогою про розірвання шлюбу просив суд фактично констатувати, з ким залишається проживати дитина [PERSON] після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Одночасно, позивач покликався на те, що дочка сторін проживає разом з ним, він самостійно займається її вихованням та фактично дочка знаходиться на його утриманні. Суд зауважує, що в матеріалах справи є довідка видана Шепітським старостинським округом про те, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані та проживають позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , та їх дочка [PERSON] , [INFO] . Аналогічна адреса проживання відповідача зазначена і в її, власноруч написаній заяві (а.с.18). Отже, і позивач, і відповідач, і їх дитина зареєстровані та проживають за однією адресою. За таких обставин, суд доходить висновку, що позивачем не доведено той факт, що після фактичного припинення шлюбних відносин, неповнолітня дочка сторін [PERSON] залишилася проживати саме з позивачем, та те, що дочка знаходиться на повному утриманні батька-позивача, не зазначено тривалість такого утримання. Також відсутні будь які докази створення перешкод відповідачем [PERSON] у проживанні дитини [PERSON] з батьком до дати подання позову і позивач таких доказів не надав. Суд звертає увагу, що в ухвалі про прийняття позовної заяви, суд ухвалив проводити розгляд справи з викликом сторони відповідача. Однак відповідач [PERSON] скориставшись своїм правом, в судове засідання не з`явилася, а подала заяву про розгляд справи без її участі. Такі обставини, унеможливлюють з`ясування судом дійсних обставин справи. У своїй позовній заяві, позивач [PERSON] покликався на ст. 161 СК України. Однак суд зауважує, що за відсутності спору між батьками щодо місця проживання дитини та не заявлення вимоги щодо вирішення такого, суд позбавлений можливості дотриматися положень ст. 161 СК України. В даному ж випадку, виходячи з заяви [PERSON] про визнання позову, в частині розірвання шлюбу, та залишення на проживання спільної неповнолітньої доньки, між сторонами відсутній спір, а отже батьки (сторони) дійшли згоди, щодо того з ким проживатиме дитина - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вище викладене, суд доходить переконання, про відмову в задоволенні вимог про залишення на проживання неповнолітньої дочки з позивачем, з підстав відсутності спору між сторонами в цій частині. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду, а інші 50% судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного,

Outcome: approved