Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказував, що він є єдиним спадкоємцем майна померлого за заповітом і у встановленому законом порядку прийняв спадщину. До складу спадщини увійшло будинковолодіння [ADDRESS] , яке належало померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 05 грудня 1979 року. Однак, нотаріусом відмовлено йому в оформленні його спадкових прав, оскільки спірне будинковолодіння було придбане [PERSON] під час перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , хоча фактично шлюбні відносини були між ними припинені з 1965 року. 03 серпня 2022 року позивачем збільшено позовні вимоги: він просив також встановити факт належності [PERSON] на праві особистої приватної власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що його батько [PERSON] з 1965 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з його матір`ю [PERSON] , окрім нього мали ще двоє дітей та разом збудували спірне будинок по [ADDRESS] . Йому було відомо, що батько за життя намагався розірвати шлюб із [PERSON] , однак не зміг встановити її місце перебування, оскільки вона ще у 60-х роках виїхала у Росію. Уважає, що будинок є особистою приватною власністю [PERSON] , оскільки такий був набутий під час роздільного проживання подружжя. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подавала. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 вересня 2022 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ) перебували у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Молодогвардійської міської ради Луганської області 14 жовтня 1960 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Старокостянтинівської міської ради народних депутатів 05 грудня 1979 року належав будинок по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. До складу спадкового майна після його смерті увійшов будинок по [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер 6810800000:04:019:0125 для будівництва та обслуговування будинку за цією ж адресою площею 0,0478 га, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 15 січня 2007 року Старокостянтинівською міською радою. На день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом із [PERSON] та [PERSON] 15 листопада 2007 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області зареєстрований в реєстрі за № 3418, яким заповів [PERSON] належний йому житловий будинок з надвірними будівлями, спорудами та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] . 07 липня 2021 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу заведено спадкову справу №107/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] 28 жовтня 2021 року [PERSON] приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку кадастровий номер 6810800000:04:019:0125 площею 0,0478 га, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ 119589, виданого 15 січня 2007 року Старокостянтинівською міською радою. У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] [PERSON] відмовлено, оскільки згідно відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб на момент набуття житлового будинку [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . Указані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , довідкою, виданою виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради 07 липня 2021 року про склад сім"ї [PERSON] на день його смерті; матеріалами спадкової справи № 107/2021, заведеної 07 липня 2021 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Лавутою Ю.А., свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Старокостянтинівської міської ради народних депутатів 05 грудня 1979 року. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину та оформив частину спадкового майна. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям на час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини Навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку Таким чином, законодавець презюмує спільність майна, якщо воно було набуте за час шлюбу. Протилежне, тобто належність майна до роздільного майна подружжя, потребує доведення. При цьому обов`язок доказування, що майно не є спільним, належить тому, хто це заперечує (постанови Верховного Суду України від 24 травня 2017 р. у справі №6-843цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 р. у справі №372/504/17-ц). Як стверджував позивач [PERSON] його батько [PERSON] не проживав з [PERSON] з 1965 року та перебував у фактичних шлюбних відносинах з його матір`ю [PERSON] , окрім нього мали ще двоє дітей та разом збудували спірне будинковолодіння. Відтак уважав, що будинок є особистою приватною власністю [PERSON] , оскільки такий був набутий під час роздільного проживання подружжя. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що вона разом з [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1965 року, мають троє спільних дітей [PERSON] , [INFO], [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO]. Вони разом збудували будинок по [ADDRESS] та 05 грудня 1979 року [PERSON] отримав свідоцтво про право особистої приватної власності на нього. Зазначила, що [PERSON] вона ніколи не бачила, шлюб між [PERSON] та [PERSON] не був розірваний за життя останнього, оскільки не вдалося встановити місце перебування [PERSON] . Зазначені свідком [PERSON] обставини об`єктивно підтверджуються свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , де вона та [PERSON] вказані батьками, а також відомостями домової книги про спільне місце проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] з часу зведення будинку. Відповідно до ч. ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи викладене, суд уважає, що судом здобуто достатньо доказів на підтвердження факту набуття спірного будинку під час роздільного проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] , а тому такий є особистою власністю [PERSON] . Оскільки [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька, суд уважає, що позов про встановлення факту належності житлового будинку на праві особистої приватної власності та про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved