Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

20 липня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. У позовній заяві викладено вимогу про визнання за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , право власності на житловий будинку [ADDRESS] , що складається з житлового будинку загальною площею 52,3 м2 і житловою площею 24,4 м2 з надвірним спорудами: житловий будинок А-1, прибудова а2, сарай Б,Ж, вбиральня В, погріб Д, літній душ Є, навіси З,И, госопдарські споруди № 2, 7-12.ІІ та 1- коридор 7,3 м2, 2-кімната житлова 6,4 м2, 3- кімната житлова 18 м2, 4-коридор 4,3 м2, 5-санвузол 2,7 м2,6-кухня 13,6 м2. На підтвердження позовних вимог вказала, що 23 січня 1998 року між нею та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» укладено на товарній біржі договір купівлі-продажу, згідно з якого позивач придбала будинковолодіння у [ADDRESS] . Вказаний договір було укладено на Полтавській регіональній аграрно-промисловій біржі, право власності на будинок було зареєстроване Лубенським міжміським бюро технічної інвентаризації. Нотаріально договір не посвідчувався. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суду пояснила, що спірний будинок перебував у власності Миргородського відділення № 3088 Ощадбанку. Згідно біржового контракту на Полтавській регіональній аграрно-промисловій біржі № 453 від 23.01.1998 вона уклала договір купівлі-продажу, відповідно якого придбала будинковолодіння у [ADDRESS] за ціною 7938 грн. Жодних підстав вважати договір сумнівним не було, так як його відразу позивачка зареєструвала через ДКП «Миргордтехінвентаризація» в реєстрі права власників на нерухоме майно. На даний час, в зв`язку із зміною чинного законодавства, вона позбавлена можливості здійснювати свої повноваження, як власник, так як компетентні органи не вважають біржовий контракт належним правовстановчим документам. Представник відповідача, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк», в строк визначений Цивільно процесуальним кодексом подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві заперечив вимоги [PERSON] з підстав того, що вона звернулась до неналежного відповідача та нею не правильно обраний спосіб захисту її порушених прав. З приводу неналежності відповідача, представник вказує, що АТ «ОЩАДБАНК» жодним чино не оспорює права позивачки на спірне будинковолодіння. А відповідачем може виступати лише той суб`єкт, який не визнає право позивача або його оспорює. З приводу способу захисту у відзиві вказано, що так як саме суб`єкти, які вчиняють нотаріальні дії, не визнають право позивача, тому потрібно звертатися з позовом про їх незаконні дії або бездіяльність. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] придбала у АТ «Державний ощадний банк» в особі Миргородського відділення № 3088 будинок в м. Миргород, вул. Дібрівська, 42. Вказаний договір посвідчений на Полтавській регіональній аграрно-промисловій біржі та зареєстрований на Лубенському міжміському бюро технічної інвентарізації в Реєстровій книзі 32 за № 220 (а.с.4). Отже, суд приходить до висновку, що після укладення та реєстрації договору на товарній біржі, сторони виконали усі умови договору. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. В той же час, суд встановив, що сторони не посвідчували договір нотаріально, оскільки в його тексті вказано, що на момент укладення угоди даний договір зареєстрований на Полтавській регіональній аграрно-промисловій біржі і подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час укладання спірної угоди, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, а підлягали реєстрації в органах технічної інвентаризації. В даному випадку державна реєстрація спірного майна здійснена у 1998 році. Тому на підставі ст.220 ЦК України суд вважає можливим визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. В ході судового розгляду встановлено, що позивач є добросовісним учасником цивільних правовідносин і повністю виконав угоду, оскільки продавцю було передано гроші за будинок, позивач вступив у право володіння нерухомістю та у подальшому вчиняв спроби для нотаріального посвідчення договору, однак наразі посвідчити договір нотаріально можливість відсутня, оскільки право власності на будинок вже зареєстровано за позивачем у встановленому порядку на час укладення договору. Правовідносини між сторонами виникли до набрання Цивільним Кодексом України 2004 року чинності і не мають продовжуваного характеру, та відповідно до ст.12 ЦК України [PERSON] набула право власності на будинковолодіння по [ADDRESS] , за таких підстав заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved