Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом до відповідача та просить визначити йому додатковий строк в один місяць для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Позов мотивує тим, що в березні 2021 року дізнався, що [INFO] померла [PERSON] . За життя спадкодавець зазначала, що має бажання скласти на його користь заповіт на належну їй земельну ділянку, однак чи здійснила вона таку волю йому не було відомо. Про смерть спадкодавця позивач дізнався від третіх осіб, а в 2021 року про складення на його користь заповіту й одразу звернувся до нотаріуса за отриманням даних про заведену спадкову справу, наявність або відсутність заповіту на його користь. У цьому позивачеві було відмовлено, оскільки ним було пропущено строк для прийняття спадщини. 30 березня 2021 року [PERSON] отримав дублікат заповіту [PERSON] на свою користь. На думку позивача вищезазначене свідчить, що йому не було відомо про складення спадкодавцем на його користь заповіту. Також позивач зазначає, що не знав про смерть спадкодавця, оскільки не є членом її сім`ї, з нею не підтримував будь-яких відносин. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] , [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, однак надіслав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (чч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до чч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. ст. 1216-1218 ЦК України). За ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до чч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею 6,41 га, що розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, правонаступником якої є Долинська міська рада та належала спадкодавцю згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР № 004312 від 15 лютого 2002 року. 21 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Величком С.О. посвідчено заповіт від імені [PERSON] , який зареєстровано в реєстрі за № 911. За цим заповітом [PERSON] спадкоємцем земельної ділянки площею 6,41 га, кадастровий номер: 3521987600:02:000:0422, що розташована на території Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, правонаступником якої є Долинська міська рада, призначила [PERSON] . [PERSON] на момент смерті проживала одиноко за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка Молодіжненської селищної ради Долинського району Кіровоградської області від 24 листопада 2020 року № 119. За змістом спадкової справи після смерті [PERSON] , що 25 листопада 2020 року заведена приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Величком С.О., єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , який подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини від 25 листопада 2020 року. Інші спадкоємці заяви про прийняття спадщини не подавали. 8 квітня 2021 року приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Величком С.О., спадкоємцю [PERSON] після смерті [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,9871 га, кадастровий номер: 3521984900:02:000:2196, що зареєстроване в реєстрі за № 383. З матеріалів спадкової справи також слідує, що нотаріусу було відомо про складання спадкодавцем заповіту, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62613472 від 25 листопада 2020 року. Статтею 63 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Отже, нотаріус зобов`язаний повідомити спадкоємців місце проживання або роботи яких відоме або зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Разом із тим, нотаріус знаючи про наявність спадкоємця за заповітом не повідомив його, зокрема шляхом здійснення виклику у виді публічного оголошення або повідомлення у пресі. Тепер спадкоємцю нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Величка С.О. від 15 березня 2021 року (а. с. 6). Зважаючи на те, що позивач не є родичем спадкодавця, проживали в різних населених пунктах, не підтримували будь-які відносини із спадкодавцем, позивач не знав про складений на його користь заповіт, нотаріус, який завів спадкову справу не здійснив його виклику з метою повідомити про здійснення спадкування, відповідно за таких обставин пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. До такого по суті висновку доходив Верховний Суд у постановах від 3 червня 2021 року (справа № 636/1160/19), від 21 вересня 2020 року (справа № 130/2517/18). З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку про обґрунтованість та задоволення цього позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved