Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вона із відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 799. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , який проживає із нею. Вказує, що відповідач погано ставиться до неї та не підтримує матеріально, що і вважає причиною розпаду сім`ї. Подружні стосунки припинили в 2021 році. На її думку, сім`я існує формально. Просила шлюб розірвати. Також просила вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 2000 гривень. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 вересня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі. 14 вересня 2022 року відповідач направив до суду клопотання про зменшення судових витрат, в якому суму заявлених витрат на професійну правову допомогу вважає необґрунтованою та неспівмірною з реальним обсягом такої допомоги. Вказує, що в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували, що вказана сума коштів витрачена на виготовлення саме даного позову та акт виконаних робіт, в якому б вказувався термін (години) затрачені на підготовку, вартість таких послуг погодинно. Перелік послуг, наданих адвокатом не відповідає дійсності, виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт. Не заперечує щодо стягнення із нього на користь позивачки судового збору та просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, згідно якої просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати. Вказав, що близько року не проживають разом. Жили добре, але почали виникати сварки та непорозуміння. До останнього не хотів розлучатись, любить дитину і продовжує з нею спілкуватися. З його згоди, дружина разом із сином виїхала, на період військового стану, в Барселону . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, який зареєстрований 03 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 799 (а.с.5). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Причиною розірвання шлюбу сторін є різні погляди на життя, протиріччя між сторонами, що призвело до сварок і конфліктів. Подружні стосунки між ними припинені в 2021 році, спільного господарства не ведуть. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розпаду сім`ї, приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, на примирення сторони не згідні, в зв`язку з чим шлюб належить розірвати. Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, то суд вважає, що у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити, виходячи з наступного. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Статею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Саме до такого висновку дійшов Касаційний цивільний суд Верховного суду у своїй постанові від 27 липня 2021 року у справі № 671/1957/20, провадження № 61-9039св21. Так, у матеріалах справи наявний договір про представництво інтересів та надання правової допомоги від 23 серпня 2022 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Згідно п.6 даного договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання на вивчення та представництво його інтересів та надання правової допомоги у цивільних справах з усіма правами сторони, третьої особи, в тому числі подання позовних вимог, скарг, апеляційних та касаційних скарг, представництво інтересів клієнта у всіх судових органах, зміну предмета та підстави позовних вимог, укладення мирової угоди, оскарження рішень судів всіх інстанцій за цивільними справами,які розглядаються за участю клієнта в судах. Підготовка заяв та позовних заяв в суди. Розмір оплати визначено угодою сторін. Адвокат приступає до виконання умов договору після отримання від клієнта обумовленої в п.6 цієї угоди грошової винагороди (п.7 даного договору) (а.с.12). Позивачем до матеріалів справи додана квитанція до прибуткового касового ордеру від 23 серпня 2022 року, посвідчена [PERSON] , відповідно до якої: прийнято від [PERSON] кошти в суми 2000 гривень (а.с.14). Натомість, вказана квитанція не містить номеру та відсутня підстава, за які послуги адвоката та у якій саме справі позивачкою сплачено 2000 грн. Водночас, акти виконаних робіт, акти приймання-передачі наданих послуг у матерілах справи відсутні, що унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу судом з метою розподілу. При цьому слід ураховувати, що наведений в договорі про надання правничої допомоги від 23 серпня 2022 року перелік послуг і квитанція до прибуткового касового ордеру не є доказом щодо обсягу фактично наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Враховуючи викладене, а також те, що позивачкою або її представником не надано акт приймання-передачі виконаних робіт, не подано суду детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, вважаю, що представником позивачки належним чином не обґрунтовано і не доведено перелік (обсяг) та вартість наданих ним, як адвокатом, послуг та витрат, понесених на виконання договору про надання правової допомоги від 23 серпня 2022 року, а тому вважаю що в частині вимог про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу слід відмовити. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок, сплачений останньою при поданні позову до суду, що підтверджується квитанцією №19 від 23 серпня 2022 року (а.с.2). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved