Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~В січні 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог ПрАТ «СК «Українська страхова група» зазначило, що 28.12.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ГАЗ 330232-414, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та Volkswagen Amarok Double Cab, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якого останній транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. \~ \~ \~ \~ПрАТ «СК «Українська страхова група» посилається на те, що згідно витягу з кримінального провадження №12016060170001622 відносно відповідача було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України. \~ \~ \~ \~Пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Volkswagen Amarok Double Cab, реєстраційний номер [NUMBER] , був застрахований в ПрАТ «СК «Українська страхова група» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-0/57/12/0444, укладеного між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Порше Лізинг Україна». \~ \~ \~ \~До ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, внаслідок чого страховиком було складено страховий акт №ЦРКА-2671 та розрахунок до нього на підставі звіту №01/17 від 03.03.2017 року. \~ \~ \~ \~На підставі зазначених документів ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування на загальну суму 368852,40 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №13278 від 13.07.2017 року. \~ \~ \~ \~ПрАТ «СК «Українська страхова група» вказує на тому, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Здорово» згідно поліса ОСЦПВ №АК1993532, в якому встановлено ліміт відповідальності страховика в розмірі 100000 гривень. \~ \~ \~ \~Таким чином, сума відшкодування збитків, яку повинен сплатити відповідач, становить 368852,40 грн. 100000,00 грн. = 268852,40 гривень, у зв`язку з чим, позивач просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~02.10.2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено заочне рішення, яким позов ПрАТ «СК «Українська страхова група» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» суму страхового відшкодування в розмірі 268852,40 гривень і витрати на судовий збір в розмірі 4032,78 гривень. \~ \~ \~ \~В лютому 2021 року до суду звернувся представник відповідача адвокат Шевчук Г. М. із заявою про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2020 року. \~ \~ \~ \~В листопаді 2021 року представником ПрАТ «СК «Українська страхова група» подано заяву про зміну підстави позову та уточнення позовних вимог, в якій позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 231891,58 гривень. \~ \~ \~ \~В обґрунтування зміни підстави позову позивач послався на те, що автомобіль ГАЗ 330232-414, реєстраційний номер [NUMBER] з володіння відповідача не вибував, оскільки наданий відповідачем договір оренди транспортного засобу нотаріально не посвідчений, а отже, вважається неукладеним, у зв`язку з чим, не породжує жодних правових наслідків. З цих підстав, позивач вважає, що завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду, повинен відшкодувати його законний володілець, тобто, відповідач. В судове засідання представник позивача не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. \~ \~ \~ \~В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник адвокат Шевчук Г.М. не з?явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності а також відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, мотивуючи тим, що на момент, коли сталася ДТП, відповідач не керував транспортним засобом ГАЗ 330232-414, реєстраційний номер [NUMBER] , оскільки згідно договору оренди транспортного засобу від 01.12.2016 року, зазначений автомобіль він передав в оренду ТОВ «ОІЛТЕХСЕРВІС», яке використовувало його у своїй господарській діяльності, у зв`язку з чим, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, вказаний автомобіль не перебував у його володінні та/або користуванні. \~ \~ \~ \~Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на недоведеність позивачем його вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні матеріальних збитків. \~ \~ \~ \~Також, відповідач вказує і на відсутність в матеріалах справи копії та/або оригіналу договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-0157/12/0444 від 04.07.2016 року, за яким, як зазначає позивач у позовній заяві, було застраховано транспортний засіб Volkswagen Amarok Double Cab, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідач зазначає, що до позовної заяви позивачем надано копію іншого договору, в якому відсутні посилання на страхування транспортного засобу Volkswagen Amarok Double Cab, реєстраційний номер [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Відповідач наголошує на тому, що позивач не мав права звертатися до суду з позовом про стягнення з нього суми відшкодування збитків, оскільки до ПрАТ «СК «Українська страхова група» не перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Також просив звернути увагу на тому, що згідно платіжного доручення №13278 від 13.07.2017 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» виплатило суму страхового відшкодування не страхувальнику та/або власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen Amarok Double Cab, яким є ТОВ «Порше Лізинг Україна», а фізичній особі [PERSON] на його картковий рахунок, який не є ані страхувальником, ані власником зазначеного транспортного засобу. \~ \~ \~ \~Окрім зазначеного, відповідач вважає, що наданий позивачем звіт №01/17 про оцінку автомобіля Volkswagen Amarok Double Cab, д.н.з. [NUMBER] від 03.03.2017 року не можна визнати таким, що містить обґрунтовану суму завданого матеріального збитку, оскільки суму страхового відшкодування розраховано без урахування фізичного зносу. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 28.12.2016 року близько 18 год. 40 хв. на 12 км. автодороги Житомир-Чернівці, біля с. Перлівка, Житомирського району відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ 330232-414, реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіля Volkswagen Amarok Double Cab, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок якого автомобіль Volkswagen Amarok Double Cab зазнав механічних пошкоджень, зокрема, під час руху, з автомобіля ГАЗ 330232-414, реєстраційний номер [NUMBER] , відокремилася частина заднього мосту (полувісі з колесами), яка потрапила в передню частину автомобіля Volkswagen Amarok Double Cab, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку. Власником пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля Volkswagen Amarok Double Cab, реєстраційний номер [NUMBER] , є ТОВ «Порше Лізинг Україна». За даним фактом відомості про дорожньо-транспортну пригоду було внесено до ЄРДР за №12016060170001622 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ГАЗ 330232-414, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «Здорово» згідно поліса ОСЦПВ №АК/ 1993532 від 23.11.2016 року. \~ \~ \~ \~30.12.2016 року власник пошкодженого автомобіля Volkswagen Amarok Double Cab, реєстраційний номер [NUMBER] , ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою №ЦРКА-2671 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, внаслідок чого позивачем було складено страховий акт №ЦРКА-2671 та розрахунок до нього на підставі звіту №01/17 від 03.03.2017 року. \~ \~ \~ \~13.07.2017 року на підставі зазначених документів ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснило виплату страхового відшкодування на загальну суму 368852,40 гривень, на ім`я та на картковий рахунок фізичної особи [PERSON] , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк». \~ \~ \~ \~В січні 2020 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернулося до суду із позовом про стягнення з власника автомобіля ГАЗ 330232-414, реєстраційний номер [NUMBER] , з [PERSON] , матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що до шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, належить, зокрема, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, яка може полягати у пошкодженні чи фізичному знищенні його транспортного засобу. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. В ч. 2 ст. 985 ЦК України зазначено, що страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. У відповідності з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно ст. 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право зворотної вимоги (регресу), яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже, після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора, а саме, до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Таким чином, аналіз ст. 1188 ЦК України свідчить, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є встановленою вина зазначеної особи. Саме такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №328/2750/18. При цьому, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником, або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа і буде нести відповідальність за заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, системний аналіз статей 979, 985, 990, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» дає підстави дійти висновку про те, що право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, переходить до страховика потерпілого лише за умови виплати ним страхового відшкодування страхувальнику чи іншій особі, визначеній в договорі страхування (вигодонабувачу), які до виплати їм страхового відшкодування, мали такі вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.09.2020 року у справі №201/17793/15-ц. З огляду на вище наведене, для розгляду даної справи істотне значення має перевірка судом умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів та його виконання страховиком. За приписами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зауважує, що у встановленому законом порядку позивачем не доведено вину відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні матеріальних збитків, як і не надано доказів на підтвердження того, що на момент, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, за кермом автомобіля ГАЗ 330232-414, реєстраційний номер [NUMBER] , перебував саме відповідач [PERSON] .. Зокрема, позивачем не надано до суду ані постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, ані обвинувального вироку суду у кримінальному провадженні, якими б було встановлено вину відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та/або заподіянні збитків. У зв`язку з цим, суд звертає увагу на тому, що кримінальне провадження №12016060170001622, внесене до ЄРДР від 29.12.2016 року, на яке у позовній заяві посилається позивач, закрито 30.06.2019 року у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про що зазначено в рішенні Житомирського районного суду Житомирської області від 19.03.2021 року у справі №278/109/21 за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «Здорово», за участю третьої особи [PERSON] , про відшкодування шкоди. Суд не приймає до уваги інформацію, наведену у витягу з ЄРДР щодо перебування відповідача за кермом автомобіля ГАЗ 330232-414, реєстраційний номер [NUMBER] , на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, оскільки самі по собі записи, внесені до ЄРДР, не є належними та допустимими доказами по справі. Такими доказами можуть бути, зокрема, процесуальні документи, виготовлені у кримінальному провадженні, у яких чітко та послідовно викладені обставини дорожньо-транспортної пригоди, але таких доказів позивач до суду не надав. Разом з тим, із змісту протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.12.2016 року вбачається, що автомобіль ГАЗ 330232-414, реєстраційний номер [NUMBER] , був оглянутий слідчим в присутності водія [PERSON] , якого згідно висновку №998 від 29.12.2016 року було направлено на медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Крім того, в ухвалі слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.02.2017 року у справі №295/1188/17 зазначено, що 28.12.2016 року, в ході проведення огляду місця події, слідчим вилучено автомобіль ГАЗ 330232-414, реєстраційний номер [NUMBER] , у [PERSON] .. Суд відхиляє доводи представника позивача, викладені у заяві про зміну підстави позову та уточнення позовних вимог про те, що автомобіль ГАЗ 330232-414, реєстраційний номер [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди, не вибував із володіння відповідача через те, що, на думку позивача, договір оренди транспортного засобу нотаріально не посвідчений, а отже не є укладеним, оскільки рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19.03.2021 року у справі №278/109/21 встановлено, що «28 грудня 2016 року [PERSON] , як працівник ТОВ «ОІЛТЕХСЕРВІС», працюючий на посаді водія-оператора, на автомобілі марки «ГАЗ 330232-414», реєстраційний номер « [NUMBER] », перебував у відрядженні.». Також, суд вважає, що для того, аби володіння вважалося законним, у відповідності до п. 2.2. Правил дорожнього руху власнику достатньо передати транспортний засіб у користування іншій особі разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб. При цьому, укладення договору оренди транспортного засобу не вимагається. Окрім вище наведеного, судом встановлено, що наданий позивачем Додатковий договір №1 від 23.06.2014 року, укладений між ПрАТ «СК «Українська страхова група» і ТОВ «Порше Лізинг Україна», не містить жодних посилань щодо страхування транспортного засобу Volkswagen Amarok Double Cab, реєстраційний номер [NUMBER] , який було пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зазначений додатковий договір містить положення лише про внесення змін до Додатку до Генерального договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) №28-0199-0157 від 20.07.2009 року №28-0199-0157/14/0064 від 07.03.2014 року щодо строку його дії. У вказаному додатковому договорі відсутні предмет та інші умови страхування, такі як сума та порядок виплати страхового відшкодування, тощо. За вказаних вище обставин суд позбавлений можливості встановлення обставин щодо того, чи було застраховано автомобіль Volkswagen Amarok Double Cab», реєстраційний номер [NUMBER] , в ПрАТ «СК «Українська страхова група» на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, та на яку суму, хто є вигодонабувачем за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, і чи перейшло до позивача право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування. У зв`язку із вище зазначеним, у суду відсутні підстави вважати доведеним перехід до ПрАТ «СК «Українська страхова група» права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в межах виплаченої суми відшкодування. Суд звертає увагу на тому, що із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернувся власник пошкодженого автомобіля ТОВ «Порше Лізинг Україна», в той час, як в платіжному дорученні №13278 від 13.07.2017 року зазначено про виплату страхового відшкодування фізичній особі [PERSON] на його картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», відомості про якого, як страхувальника, відсутні в заяві про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] є страхувальником та/або вигодонабувачем за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів до суду не надано. Позивачем не доведено, що [PERSON] , який не є власником пошкодженого автомобіля Volkswagen Amarok Double Cab, реєстраційний номер [NUMBER] , але якому страховиком виплачено суму страхового відшкодування, до виплати йому такої суми, мав будь-які вимоги до відповідача щодо відшкодування матеріального збитку, завданого пошкодженням зазначеного транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, переходить до страховика потерпілого лише за умови виплати ним страхового відшкодування страхувальнику чи іншій особі, визначеній в договорі страхування (вогодонабувачу), які до виплати їм страхового відшкодування мали такі вимоги до заподіювача шкоди, то за таких обставин позивачем не доведено належними і допустимими доказами ані вини відповідача у заподіянні шкоди, ані переходу до ПрАТ «СК «Українська страхова група» права зворотної вимоги (регресу) до винної особи, у зв`язку з чим, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed