Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Козійчук О.І., звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначається, що сторони з 29.07.2014 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням суду від 21.11.2019, і від якого вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Із січня 2019 року сторони припинили спільне проживання, після чого вихованням доньки самостійно займається позивач, тому ще до розлучення 12.07.2019 позивачу був виданий судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з матір`ю, відповідач жодної участі в утриманні дитини не бере, аліменти не виплачує, самоусунувся від виховання дитини та свідомо не виконує батьківських обов`язків, навчанням та здоров`ям дитини не цікавиться, на прийом до лікаря педіатра з донькою та до її навчального закладу жодного разу не з`являвся і не телефонував. Крім цього, за весь останній час [PERSON] жодного разу доньку за місцем її проживання не відвідував і не телефонував їй. У зв`язку з цим позивач просила суд: 1) стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2019 року по липень 2022 року у розмірі 103084,65 грн, розрахунок якої наведений у позові; 2) позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] 10.08.2022 суддею було відкрите провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 35). 31.08.2022 судом було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 47). У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги у повному обсязі. Представник третьої особи Ружицька О.В. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради, в якій також зазначила, що підтримує позовні вимоги. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.07.2014, який був розірваний за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21.11.2019, і від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 10-12). 31.07.2019 Нетішинським міським судом Хмельницької області був виданий судовий наказ у цивільній справі № 679/1023/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на малолітню доньку [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14). Як зазначається у довідці Славутського ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 13221 від 22.04.2022, [PERSON] не отримала аліменти від [PERSON] за період з 01.11.2021 по 30.04.2022 за виконавчим листом № 679/1023/19 від 08.08.2019. Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.05.2022, складеного старшим державним виконавцем Славутського МР ВДВС ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) вбачається, що за період з липня 2019 року по квітень 2022 року загальний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів складає 103794 грн (а.с. 15, 16-17). У своїй заяві на адресу компетентних органів, посвідченій приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Артемовою Л.Я. 02.05.2022 [PERSON] зазначає, що дає згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно його малолітньої доньки [PERSON] та просить розглядати відповідне питання за його відсутності (а.с. 18-19). Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 17.05.2022, складеного комісією Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради, малолітня [PERSON] проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] у будинку зі всіма зручностями, зокрема із централізованими опаленням та водопостачанням. Умови проживання добрі, у помешканні охайно та затишно, наявні необхідні меблі, побутова техніка, електроприлади та м`який інтвентар. Для виховання, розвитку та проживання дитини створені необхідні умови, зокрема облаштовано окрему кімнату, наявні сезонний одяг та необхідні речі. Зі слів матері [PERSON] батько дитини [PERSON] з донькою не спілкується, участі у її вихованні не бере, аліменти не сплачує, матеріальної допомоги не надає (а.с. 22). Відповідно до інформації т.в.о. директора Закладу дошкільної освіти № 5 «Пізнайко» Нетішинської міської ради № 153 від 20.06.2022 батько дитини [PERSON] , яка виховується у цьому закладі, будь-якого контакту із закладом не підтримує, з вихователями та медичними працівниками не спілкується, батьківські збори та свята не відвідує (а.с. 26). Згідно з листом директора Комунального некомерційного підприємства Нетішинської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» № 262 від 21.06.2022 батько малолітньої [PERSON] впродовж 2022 року станом здоров`я дитини не цікавився, на прийом до лікаря-педіатра з дитиною не з`являвся, у телефонному режимі чи у будь-який інший спосіб щодо стану здоров`я доньки з лікарем-педіатром не спілкувався (а.с. 27). Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Нетішинської міської ради від 07.07.2022, останній вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітньої дитини [PERSON] у зв`язку з його ухиленням від виконання батьківських обов`язків. Крім іншого, у своїх письмових поясненнях, наданих на адресу начальника служби у справах дітей, хрещена матір дитини [PERSON] , її тітка [PERSON] та дядько [PERSON] зазначили, що батько дитини [PERSON] участі у її вихованні не бере, життям доньки не цікавиться, не телефонує та не надає кошти на її утримання (а.с. 20-21, 22, 23, 24). Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2011 батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З урахуванням встановлених судом обставин справи суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню малолітньої дитини [PERSON] , а також забезпеченню її всебічного розвитку. Про це свідчать зокрема ті обставини, що відповідач не відвідує дитину за її нинішнім місцем проживання після розлучення з позивачем, не контактує із закладами, де дитина виховується та лікується, а також не відвідує ці заклади, не спілкується з дитиною та не цікавиться будь-яким чином її життям та станом здоров 'я, а також не надає доньці будь-якої матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 6ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/18, який суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У той же час у матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява [PERSON] , в якій він зазначає, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та не навіть не бажає брати участі під час розгляду цього питання. Таким чином, будь-яких заперечень проти позбавлення батьківських прав відповідач не висловлює, що також свідчить про відсутність в нього інтересу до дитини та участі в її подальшому житті. За таких обставин, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки належним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини [PERSON] , матеріальне забезпечення доньки, не дбає про стан її здоров`я та не цікавиться її життям, суд вважає за необхідне задовольнити позов та позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої дитини. При цьому суд звертає увагу відповідача, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (постанова Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 459/3411/18). Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд зазначає наступне. За змістом положень ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (також ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Встановлене ч. 1 ст. 196 СК України правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов?язку буде різним, а отже кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов?язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов?язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов?язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов?язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць із дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Зазначені правові висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), у зв?язку із чим відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 у справі № 6-1477цс15 та від 16.03.2016 у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Крім того, при обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів суд бере до уваги викладений Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) правовий висновок щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у ч. 1 ст. 196 СК України. Так, Верховний Суд зазначив, що при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред?явлення позову чи на інший момент), то при пред?явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред?явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред?явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, що міститься в матеріалах справи, за виконавчим листом № 679/1023/19 від 08.08.2019 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] було нараховано аліменти в наступному розмірі: -липень 2019 року - 2499,50 грн; -серпень 2019 року - 2499,50 грн; -вересень 2019 року - 2499,50 грн; -жовтень 2019 року - 2524 грн; -листопад 2019 року - 2524 грн; -грудень 2019 року - 2524 грн; -січень 2020 року - 2278,50 грн; -лютий 2020 року - 2278,50 грн; -березень 2020 року - 2278,50 грн; -квітень 2020 року - 2457,75 грн; -травень 2020 року - 2457,75 грн; -червень 2020 року - 2457,75 грн; -липень 2020 року - 2697,75 грн; -серпень 2020 року - 2697,75 грн; -вересень 2020 року - 2697,75 грн; -жовтень 2020 року - 3180,25 грн; -листопад 2020 року - 3180,25 грн; -грудень 2020 року - 3180,25 грн; -січень 2021 року - 3591 грн; -лютий 2021 року - 3591 грн; -березень 2021 року - 3591 грн; -квітень 2021 року - 3546,75 грн; -травень 2021 року - 3546,75 грн; -червень 2021 року - 3546,75 грн; -липень 2021 року - 3546,75 грн; -серпень 2021 року - 3546,75 грн; -вересень 2021 року - 3546,75 грн; -жовтень 2021 року - 3546,75 грн; -листопад 2021 року - 3546,75 грн; -грудень 2021 року - 3546,75 грн; -січень 2022 року - 3546,75 грн; -лютий 2022 року - 3546,75 грн; -березень 2022 року - 3546,75 грн; -квітень 2022 року - 3546,75 грн. Виходячи з цього, оскільки протягом вказаного періоду будь-яких аліментів [PERSON] на користь [PERSON] в межах цього виконавчого провадження не сплачував, неустойка за прострочення сплати аліментів за період з липня 2019 року (01.07.2019) по липень 2022 року (01.07.2022) виглядає наступним чином: -липень 2019 року (1065 днів) - 2499,50 грн; -серпень 2019 року (1034 дні) - 2499,50 грн; -вересень 2019 року (1004 дні) - 2499,50 грн; -жовтень 2019 року (973 дні) - 2524 грн; -листопад 2019 року (943 дні) - 2524 грн; -грудень 2019 року (912 днів) - 2524 грн; -січень 2020 року (881 день) - 2278,50 грн; -лютий 2020 року (852 дні) - 2278,50 грн; -березень 2020 року (821 день) - 2278,50 грн; -квітень 2020 року (791 день) - 2457,75 грн; -травень 2020 року (760 днів) - 2457,75 грн; -червень 2020 року (730 днів) - 2457,75 грн; -липень 2020 року (699 днів) - 2697,75 грн; -серпень 2020 року (668 днів) - 2697,75 грн; -вересень 2020 року (638 днів) - 2697,75 грн; -жовтень 2020 року (607 днів) - 3180,25 грн; -листопад 2020 року (577 днів) - 3180,25 грн; -грудень 2020 року (546 днів) - 3180,25 грн; -січень 2021 року (515 днів) - 3591 грн; -лютий 2021 року (487 днів) - 3591 грн; -березень 2021 року (456 днів) - 3591 грн; -квітень 2021 року (426 днів) - 3546,75 грн; -травень 2021 року (395 днів) - 3546,75 грн; -червень 2021 року (365 днів) - 3546,75 грн; -липень 2021 року (334 дні) - 3546,75 грн; -серпень 2021 року (303 дні) - 3546,75 грн; -вересень 2021 року (273 дні) - 3546,75 грн; -жовтень 2021 року (242 дні) - 3546,75 грн; -листопад 2021 року (212 днів) - 3546,75 грн; -грудень 2021 року (181 день) - 3546,75 грн; -січень 2022 року (150 днів) - 3546,75 грн; -лютий 2022 року (122 дні) - 3546,75 грн; -березень 2022 року (91 день) - 3227,54 грн; -квітень 2022 року (61 день) - 2163,52 грн. Таким чином, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з 01.07.2019 по 01.07.2022 склав 102091,56 грн. Із досліджених судом письмових доказів судом встановлено, що у відповідача виникла заборгованість перед позивачем зі сплати аліментів. Також суд вважає доведеним, що вказана заборгованість виникла саме з вини відповідача, оскільки жодних доказів на підтвердження її відсутності ним надано не було. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідачем присуджені за рішенням суду на користь позивача аліменти на утримання дитини не сплачуються, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2019 по 01.07.2022 у розмірі 102091,56 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги немайнового характеру щодо позбавлення батьківських прав, за яку позивачем при зверненні з позовом до суду був сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією від 20.07.2022 (а.с. 1), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. Також, з урахуванням того, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" була звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в цій частині, позаяк задоволенню підлягають 99% позовних вимог (102091,56 грн х 100% / 103084,65 грн), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави суму судового збору в розмірі 1020,54 грн - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1030,85 грн х 99% / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial