Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулась до суду в інтересах малолітньої дитини із заявою, поданою в порядку окремого провадження, про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , яким просить визначити тимчасові обмеження його прав. В обґрунтування заяви зазначила, що рішенням суду від 09 липня 2021 року встановлено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні дитини [PERSON] , 2015 року народження. 06.09.2021 Фастівським відділом ДВС у Фастівському районі відкрито виконавче провадження №66705524 з примусового виконання рішення суду, яке постановою державного виконавця від 28.12.2021 було закрито за заявою стягувача [PERSON] . Постановою державного виконавця від 01.08.2022 повторно відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. 16.08.2022 сторони з`явилися на виконання рішення суду до державного виконавця, на яке було залучено і представника служби у справах дітей та сім`ї виконкому Фастівської міської ради. Під час зустрічі, [PERSON] почав тиснути на дитину, примушувати з ним спілкуватися. Потім схватив дитину за руку та намагався залишитися з ним на одинці. Малолітній син пручався, кликав на допомогу, намагався покинути приміщення, на що батько силою його утримував, чим спричинив тілесні ушкодження. На зауваження представника служби дітей та [PERSON] не реагував, завдав теж тілесних ушкоджень. Внаслідок таких зухвалих дій [PERSON] було викликано поліцію. На сьогодні порушено кримінальне провадження щодо завдання дитині тілесних ушкоджень з боку батька. Дитина вкотре знервована, не контактує. З огляду на вищевикладене та з урахуванням наявності психологічного та фізичного насильства, що вчиняє [PERSON] відносно свого сина [PERSON] , заявниця просить заяву задовольнити. Ухвалою від 16 вересня 2022 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримала та просила їх задовольнити. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з`явився, про дату судового розгляду був повідомлений шляхом доставки смс-повідомлення, проте його неявка не перешкоджає розгляду заяви по суті відповідно до вимог ст.350-5 ЦПК України. Заінтересована особа -представник органу опіки та піклування Фастівської міської ради надала пояснення та поклала вирішення даної заяви на розсуд суду. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При розгляді справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] та його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2021 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Зобов`язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у спілкуванні і вихованні дитини [PERSON] , [INFO] . Встановлено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні дитини [PERSON] , шляхом побачень. За заявою стягувача [PERSON] , постановою головного державного виконавця Костецького М.М. від 28.12.2021 закінчено виконавче провадження з примусового виконання рішення суду №381/3336/20, так як сторони знайшли спільну мову. За заявою стягувача [PERSON] , постановою головного державного виконавця Костецького М.М. від 06.05.2022 відновлено виконавче провадження з примусового виконання рішення суду №381/3336/20. Постановою головного державного виконавця Таратутенко Л.О. від 01.08.2022 відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду у справі №381/3336/20. Вимогою головного державного виконавця Таратутенко Л.О. від 11.08.2022 зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї ВК ФМР були присутнім при проведенні виконавчих дій за даним виконавчим листом 16.08.2022 в 10-30 год. в приміщенні Фастівського ВДВС. Як вбачається з матеріалів заяви, 16 серпня 2022 року головним державним виконавцем Костецьким М.М. складено Акт про неможливість проведення виконавчих дій щодо виконання рішення суду в зв`язку з тим, що стягувач [PERSON] перешкоджав виконанню, застосував до боржника [PERSON] фізичну силу та висловлювався нецензурною лайкою. Відеозапис зустрічі батька з дитиною, що відбулась 16.08.2022 у приміщенні Фастівського відділу ДВС було оглянуто в судовому засіданні. Зазначений відеозапис, на думку суду, свідчить про небажання малолітнього [PERSON] зустрічатись з батьком, що дитина в критичній формі озвучувала у присутності усіх учасників виконавчого провадження. Як вбачається з матеріалів справи, після зустрічі дитини з батьком, [PERSON] , при огляді встановлено забій правого передпліччя, що підтверджено медичною довідкою від 16.08.2022. Відповідно до висновку експерта №21 від 19.08.2022 «при проведенні судово-медичної експертизи [PERSON] , у нього мали місце ушкодження у вигляді чотирьох синців на правій верхній кінцівці, що виникли від дії тупого предмету і відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості «. Відомості по даному факту внесені в ЄРДР від 16.08.2022. Згідно Заключення про роботу психолога №43/01-15 від 10.05.2022 надано такий висновок: дитина [PERSON] на сьогоднішній день знаходиться в психологічній травмі і потребує психотерапевтичної підтримки і тривалого періоду психологічної реабілітації. Рекомендації: обом батькам, а також іншим родичам докласти всіх зусиль до формування позитивного образу батька/мами. Максимально сприяти спілкуванню дитини з обома батьками-це є необхідною умовою психологічного здоров`я дитини. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п.п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Крім вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", в даному випадку, до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила СК України. За правилами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п?ятою статті 157 цього Кодексу. Як вбачається з Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2021 року : Зобов`язано [PERSON] не перешкоджати [PERSON] у спілкуванні і вихованні дитини [PERSON] , [INFO] . Встановлено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні дитини [PERSON] , шляхом побачень: двічі на місяць за попередньою домовленістю з матір`ю дитини про дату, години місце зустрічей (за участі фахівця соціальної роботи протягом перших трьох місяців); в період навчання дитини в шкільному закладі кожну першу та третю суботу місяця з 10 год до 18 год за попереднім погодженням з матір`ю дитини; двічі на рік в зимовий та літній період терміном від 3 до 10 днів за попередньою домовленістю з матір`ю дитини із можливістю виїзду дитини на відпочинок і оздоровлення, враховуючи думку та стан здоров`я дитини без присутності матері. Звертаючись до суду з даною заявою, мати дитини [PERSON] просить суд обмежити батька дитини строком на шість місяців у спілкуванні з сином, заборонивши наближатись до місця проживання та навчання дитини на відстані 500 метрів. Такий обмежувальний припис фактично зупиняє виконання ріщення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2021 року, яке набрало чинності і перебуває на стадії виконання. Крім цього, психолог дав рекомендацію обом батькам, а також іншим родичам докласти всіх зусиль до формування позитивного образу батька/мами та максимально сприяти спілкуванню дитини з обома батьками. Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що наявність виконавчого провадження щодо виконання рішення Фастівського міськрайонного суду від 09.07.2021 щодо встановлення способу участі батька у вихованні малолітнього сина та поведінка батька під час виконавчого провадження, на думку суду, не може розцінюватись як насильство в сім`ї. Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За правилами ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що заявником недоведено факту, що [PERSON] вчиняє фізичне та психологічне насильство щодо свого сина [PERSON] , 2015 року народження, а тому відсутні підстави видати обмежувальний припис відносно [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного, ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та

Outcome: dismissed