Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

19.04.2021 року НПП «Гуцульщина» звернувся до Косівського районного суду Івано-Франківської області із позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, мотивуючи тим, що 05.09.2011 року [PERSON] був прийнятий на посаду інспектора з охорони природно-заповідного фонду II категорії Косівського природоохоронного науково дослідного відділення НПП «Гуцульщина». 02.01.2013 року та 30.09.2016 року відповідач отримав майно від НПП «Гуцульщина» для виконання ним природоохоронних заходів а саме: бензопилу «STIHL MS 180/С» та бензопилу «Good Luck», що підтверджується Актами закріплення матеріальних цінностей по Косівському ПНДВ НПП «Гуцульщина» від 03.01.2013 року та від 30.09.2016 року. 24.04.2018 року [PERSON] згідно наказу № 27-о був звільнений із займаної посади, але вище зазначене майно не повернув. Тому позивач просить витребувати у відповідача вище вказані бензопили та стягнути судові витрати, в тому числі: судовий збір в сумі 2270 грн. та 8500 грн. (5000 грн. за складання позовної заяви, 3500 грн. за участь у судових засіданнях суду першої інстанції). 24.05.2021 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшли відзив на позовну заяву та заява про застосування строку позовної давності та залишення позову без задоволення, обґрунтована тим, що до даних правовідносин застосовується загальний трирічний строк позовної давності. Натомість, [PERSON] був звільнений із займаної посади в НПП «Гуцульщина» наказом №27-о від 24.04.2018 року з 05.04.2018 року, а даний позов подано 19.04.2021 року, що свідчить про пропуск строку позовної давності для звернення із даним позовом до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, на задоволені позовних вимог наполягає. Відповідач та його представник у судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлені належним чином, причини свої неявки не повідомили. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані суду докази, оцінивши їх належність, допустимість та достовірність кожного доказу як окремо, так і їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: 05.09.2011 року [PERSON] був прийнятий на посаду інспектора з охорони природно-заповідного фонду II категорії Косівського природоохоронного науково дослідного відділення НПП «Гуцульщина», що підтверджується наказом №89 від 05.09.2011 року (а.с.6). 02.01.2013 року та 30.09.2016 року відповідач отримав майно від НПП «Гуцульщина» для виконання ним природоохоронних заходів а саме: бензопилу «STIHL MS 180/С» та бензопилу «Good Luck», що підтверджується Актами закріплення матеріальних цінностей по Косівському ПНДВ НПП «Гуцульщина» від 03.01.2013 року (а.с.7) та від 30.09.2016 року (а.с.8). Наказом № 27-о від 24.04.2018 року [PERSON] був звільнений із займаної посади з 05.04.2018 року за прогул згідно п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.10), але вище зазначені бензопили не повернув, що підтверджується, зокрема, листом Національної поліції в Івано-Франківській області Косівський ВП ГУНП від 28.09.2018 року вх №521 (а.с.9). Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ст.ст.257, 258 ЦК України - до правовідносин між сторонами у цій справі застосовується загальний трирічний строк позовної давності. Визначальним є встановлення моменту, з якого розпочинає перебіг трирічний строк права позивача на звернення із вказаним позовом до суду. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності має на меті гарантувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися у разі, якщо суди вирішуватимуть справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу. Днем звільнення вважається останній день роботи працівника (пункт 2.27\~Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників). Якщо працівник з`явився на роботу після прогулу та продовжує працювати, дата звільнення співпадає з датою видання наказу. Якщо ж працівник взагалі відмовляється з`являтися на роботу, його звільняють останнім днем роботи перед днем, коли працівник вчинив прогул, а сам наказ про звільнення видається більш пізньою датою. В даному випадку [PERSON] звільнений з НПП «Гуцульщина» за прогул згідно п.4 ст.40 КЗпП України з 05.04.2018 року. Зважаючи на зміст наказу про звільнення відповідача дата його видання 24.04.2018 року не змінює дати звільнення [PERSON] 05.04.2018 року із якою пов`язано відлік трирічного строку позовної давності права позивача (роботодавця, власника спірного майна) на звернення до суду із віндикаційним позовом про витребування майна із володіння [PERSON] , який закінчився 06.04.2021 року. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у\~статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. При цьому,\~Закон також\~не пов`язує\~перебіг позовної\~давності за\~віндикаційним позовом\~ані з\~укладенням певних\~правочинів щодо\~майна позивача,\~ані з\~фактичним переданням\~майна порушником,\~який незаконно\~заволодів майном\~позивача,\~у володіння\~інших осіб. ВС роз`яснив, що початок перебігу позовної давності за вимогами про витребування майна в порядку\~статті 388 ЦК України\~починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а не від дня, коли власник майна, яке перебуває у володінні іншої особи, дізнався чи міг дізнатися про кожного нового набувача цього майна (ВС/КЦС по справі №186/599/17 від 27.01.2021). З урахуванням встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що НПП «Гуцульщина» звернувшись до суду 19.04.2021 року з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, пропустив трирічний строк позовної давності, про застосування якого заявлено стороною відповідача. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Враховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed