Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

[PERSON] 30.07.2021 звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 21\~427 грн. 20 коп., мотивуючи тим, що у 2017 році при розгляді Городоцьким районним судом Львівської обл. справи за позовом відповідачки до іншої особи про поділ майна подружжя він у листопаді 2017 року, на прохання відповідачки, оплатив за неї ЛНДІСЕ 21427 грн. 20 коп. для проведення будівельної інженерно-технічної (оціночно-будівельної) експертизи, що 27.06.2019 судом постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, експертиза не проводилась, тому 05.07.2019 він видав [PERSON] довіреність, якою уповноважив її отримати в т.ч. у ЛНДІСЕ кошти у сумі 21427 грн. 20 коп., шляхом зарахування на особистий рахунок, що згідно з повідомленням ЛНДІСЕ від 03.02.2020 сплачені кошти для проведення експертизи у справі №441/1553/15-ц у сумі 21427 грн. 20 коп. повернуто [PERSON] 17.07.2019 на підставі її заяви та його довіреності, але цих коштів відповідчкою йому повернуто, тому просить стягнути з неї 21\~427 грн. 20 коп. боргу та судові витрати. В суді [PERSON] позов підтримав, просить стягнути з [PERSON] 21\~427 грн. 20 коп. боргу та судові витрати. Відповідачка [PERSON] позов заперечила, мотивуючи тим, що кошти, сплачені [PERSON] для проведення експертизи у справі №441/1553/15-ц в сумі 21\~427 грн. 20 коп. вона отримала з експертної установи влітку 2019 року та повернула позивачу в службовому кабінеті при свідкові. На підтримання позиції відповідачки висловилась її представник [PERSON] . Заслухавши позивача, відповідачку та її представника, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Так, за положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що ухвалою Городоцького районного суду Львівської обл. від 12.11.2015 було відкрито провадження у справі №441/1553/15-ц за позовом [PERSON] до іншої особи про поділ майна подружжя. Ухвалою цього ж суду від 16.05.2017 у вищевказаній справі призначено судову будівельну інженерно-технічну (оціночно-будівельну) експертизу (а.с.14-16). Із пояснень сторін, з копії повідомлення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 573/281/10-19 від 03.02.2020, із копії квитанції № 67686964302303249894 від 09.11.2017 та рахунку № 1162 від 04.10.2017 (а.с.8, 9, 11) убачається, що [PERSON] 09.11.2017, згідно рахунку № 1162, здійснив оплату на користь інституту 21427 грн. 20 коп. для проведення експертизи у справі №441/1553/15-ц. Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 27.06.2019 провадження у справі №441/1553/15-ц - закрито. Із копії довіреності від 05.07.2019 (а.с.5) видно, що [PERSON] уповноважив [PERSON] отримувати від його імені в т.ч. довідки з метою повернення від ЛНДІСЕ коштів у сумі 21427 грн. 20 коп., сплачених ним 09.11.2017 за рахунком № [NUMBER] , з правом отримання нею цих коштів, шляхом зарахування на її особистий банківський рахунок. Як убачається із копії повідомлення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 573/281/10-19 від 03.02.2020 (а.с.9) сплачені [PERSON] кошти в сумі 21427 грн. 20 коп. для проведення експертизи у справі №441/1553/15-ц повернуто [PERSON] 17.07.2019 на підставі її заяви і довіреності позивача від 05.07.2019. Вищеозначена обставина відповідачкою не оспорюється. Відповідно до ст. 1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Глава 68 ЦК України зазначає, що згідно договору доручення повірений вчиняє відповідні юридичні дії від імені та в інтересах довірителя. Відповідно до ч. 1 ст. 1004 ЦК України, повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Згідно із ч. 1 статті 1006 ЦК України до обов`язків повіреного належить в т.ч. негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, на виконання доручення від 05.07.2019 [PERSON] , після одержання із ЛНДІСЕ коштів в сумі 21427 грн. 20 коп. сплачених 09.11.2017 [PERSON] для проведення експертизи у справі №441/1553/15-ц, мала обов`язок повернути їх довірителеві. Відповідачкою [PERSON] не надано, а в суді не здобуто доказів про повернення нею [PERSON] 21427 грн. 20 коп. сплачених для проведення експертизи у справі №441/1553/15-ц, тому суд приходить до висновку, що такі слід стягнути з відповідачки в користь позивача. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідачки в користь позивача слід стягнути 908 грн. судових витрат (а.с.1).

Outcome: approved