Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

Долинська міська рада звернулась до суду з цим позовом в інтересах малолітнього [PERSON] до відповідачки [PERSON] та просить відібрати у відповідачки малолітню дитину без позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що відповідачка має дитину, [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини записано згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідачка офіційно попереджалась про відповідальність за дотримання прав своєї дитини. [PERSON] вживає алкогольні напої. Сім`я перебуває під соціальним супроводом, а дитина на обліку, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах через неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків. Відповідачка притягувалася до адміністративної відповідальності за виконання батьками батьківських обов`язків, вчинення домашнього насильства, розпивання спиртних напоїв у громадському місці. На думку позивача існує загроза життю та здоров`ю дитини внаслідок дій відповідачки. За висновком Долинської міської ради від 27 квітня 2022 року № 01-40/89/2, є доцільним відібрання дитини у відповідачки без позбавлення батьківських прав. [PERSON] надіслала до суду відзив на позовну заяву. Позов не визнає та просить відмовити у ньому. На думку відповідачки обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, не відповідають дійсності, є надуманими та неправдивими. Відповідачка стверджує, що позивачем не надано доказів перебування її в стані алкогольного сп`яніння. В матеріалах справи відсутній висновок медичної установи, що підтверджує такі обставини, а вона у свою чергу не перебуває на обліку в лікаря нарколога. Дійсно в невеликій кількості вживає алкоголь на свята, однак це не становить загрози дитині. [PERSON] вказує, що з життям та здоров`ям дитини все нормально, вона любить дитину, вживає всіх наявних та можливих заходів з виховання та догляду за дитиною, уклала декларацію з лікарем - педіатром, дитина проходила планові обстеження, подала заяву про зарахування дитини до дитячого садка, має дохід у виді державної допомоги при народженні дитини, допомоги як одинока мати та допомоги малозабезпеченим сім`ям, що дозволяє забезпечити харчування дитини, її одяг, іграшки, інші потреби. В подальшому має намір влаштуватися на роботу. На думку відповідачки зазначене підтверджує, що проживання дитини разом із нею однією сім`єю не становить загрози життю та здоров`ю дитини. Документи подані позивачем до позову підлягають критичній оцінці. Долинська міська рада подала відповідь на відзив. Зазначає, що загроза життю та здоров`ю малолітньої дитини виникає коли відповідачка починає зловживати алкоголем, тоді як дитина внаслідок малолітнього віку потребує стороннього догляду та допомоги. Той факт, що [PERSON] не перебуває на обліку в лікаря нарколога не свідчить про те, що вона не зловживає алкоголем. На думку позивача доводи, що відображені відповідачкою у відзиві на позовну заяву не заслуговують на увагу. У судовому засіданні представник Долинської міської ради Маркевич І.О. позов підтримала та попросила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в ньому. Свідок [PERSON] , [INFO] суду пояснив, що йому відомо про те, що у відповідачки відібрали дитину. Раніше відповідачка проживала з його сім`єю на одному поверсі, були сусідами. Відповідачка часто перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Було таке, що вона починає вживати алкоголь сьогодні та продовжує це робити декілька днів. Разом і дружиною брали малолітню дитину до себе в сім`ю, в тому числі тоді коли відповідачка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Той факт, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння видно із її зовнішнього вигляду. Коли [PERSON] вживає алкоголь у себе в квартирі то дитина перебуває разом із нею. У квартирі відповідачки відбуваються п`янки. Коли в [PERSON] відібрали дитину то в її квартирі кількість п`янок зменшилась. За адресою свого місця проживання проживає з 2001 року до тепер. Дати коли саме відповідачка перебувала в стані алкогольного сп`яніння сказати не може. Не є експертом, але може сказати коли людина перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Тепер з відповідачкою не спілкується, оскільки вона стверджує, що за його дій у неї відібрали дитину. Свідок [PERSON] , [INFO] суду пояснила, що особисто є матір`ю двох дітей. Відповідачка часто перебуває у стані алкогольного сп`яніння та у зв`язку із цим неналежно виховує дитину. Перед судовим засіданням [PERSON] дві неділі вживала алкоголь. Зазначене можуть підтвердити всі жителі під`їзду. На її особисте переконання відповідачка зловживає алкогольними напоями, перебуває дуже часто у стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] спочатку шукає алкоголь, його вживає, а потім декілька неділь відшуковує алкоголь, щоб відійти. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння поводить себе неадекватно, виражається до людей нецензурною лайкою. Разом з відповідачкою проживають в одному під`їзді. Після того як у неї відібрали дитину її поведінка не змінилася, продовжує вживати алкоголь. Дійсно був випадок коли свого чоловіка забирала з квартири відповідачки. Окрім її чоловіка в квартирі перебували інші чоловіки, які вживали разом із [PERSON] алкоголь. Особисто телефонувала до поліції, оскільки відповідачки кума повідомила, що дитина голодна, кричить. Не записує дати коли відповідачка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Точно може сказати, що була у стані сп`яніння 29, 30 серпня цього року. Свідок [PERSON] проживає в одному під`їзді разом із нею. Свідок [PERSON] , [INFO] суду пояснила, що працює фахівцем із соціальної роботи в Комунальному закладі «Долинський міський центр соціальних служб». Особисто знайома із [PERSON] з грудня 2021 року. Складала акт обстеження житла відповідачки, оскільки та перебувала у стані алкогольного сп`яніння, здійснювала соціальний супровід сім`ї. Підтримувала з відповідачкою телефонний зв`язок. Спочатку все було добре. 20 січня 2022 року коли прийшли до житла відповідачки то почули від неї запах алкоголю, старший син перебував удома, а не у школі. Подальші відвідування також показували, що все добре. 15 квітня 2022 року надійшло повідомлення, що відповідачка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а дитина без нагляду. Прийшовши до відповідачки побачили, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння, дитина плакала, перебувала у власних фекаліях та не була переодягнена. Після 15 квітня 2022 року разом із [PERSON] зустрічались, однак алкоголю від неї не чули. Після відібрання дитини відповідачка виявляла бажання її повернути, а потім таке бажання не виявляла. Тепер [PERSON] налаштована проти них. Стверджує, що відповідачка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, від неї було чути запах алкоголю, були не чіткі рухи, мова, що свідчить про стан алкогольного сп`яніння. В акті від 20 січня 2022 року фіксували факт алкогольного сп`яніння. Стверджує, що 15 квітня 2022 року відповідачка також перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Цього дня було здійснено їх виклик до відповідачки, побиття дитини зафіксовано не було, дитина була брудною. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідачки, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України). Судом установлено, що у відповідачки [PERSON] є дитина [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Запис про батька дитини вчинено згідно з положеннями ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 7). Актом обстеження умов проживання від 9 грудня 2021 року № 86 здійснено обстеження умов проживання та утримання дитини щодо відповідачки [PERSON] . Житло розташоване за адресою: [ADDRESS] . Діти мають місце для сну, відпочинку та навчання. На даний час старший син проживає біля батька. Дитина перебуває у сусідки під наглядом, доглянута, забезпечена необхідним одягом, взуттям, іграшками. Мати дитини періодично схильна до зловживання алкоголем. Дітей нікому не віддасть, але потребує сторонньої допомоги. [PERSON] була агресивно налаштована. Винесено офіційне попередження, проведено профілактичну бесіду щодо наслідків невиконання батьківських обов`язків. Рекомендовано дітей взяти на облік (а. с. 17). За змістом акта оцінки потреб сім`ї від 21 грудня 2021 року № 81, [PERSON] виявляє нестабільний емоційний стан, схильна до зловживання алкоголем, палить, отримує держану допомогу малозабезпеченим сім`ям, допомогу на дітей одиноким матерям. Квартира однокімнатна, орендована, з комунальними зручностями, облаштована меблями та побутовою технічною. В помешканні чисто, дотримуються санітарно-гігієнічні норми. У дитини є окреме ліжко, місце для ігор (а. с. 18-23). Актом обстеження умов проживання від 15 грудня 2021 року № 88 здійснено обстеження умов проживання та утримання дитини щодо відповідачки [PERSON] . Житло розташоване за адресою: [ADDRESS] . Квартира винаймається. У квартирі тепло, однак потребується провітрювання. У квартирі чисто, прибрано. Житло облаштоване необхідною технікою, меблями. Постільна білизна чиста, одяг взуття в належному стані. Є запах продуктів харчування, приготовлена їжа, в тому числі для дитини. В дітей є окремі спальні місця, місце для навчання. Старший син перебуває біля свого батька. Дитина чиста, доглянута, забезпечена іграшками, харчуванням, одягом, взуттям, засобами гігієни. З матір`ю проведено бесіду щодо впливу алкоголізму на материнство та виконання батьківських обов`язків. Рекомендовано закодуватися від алкогольної залежності (а. с. 16). Актом обстеження умов проживання від 15 квітня 2022 року № 36 здійснено обстеження умов проживання та утримання дитини щодо відповідачки [PERSON] . Житло розташоване за адресою: [ADDRESS] . У квартирі тепло, місцями розкидані речі, стійкий запах тютюнового диму та алкоголю. Відсутня приготовлена їжа, є невеликий запас продуктів харчування, постільна білизна в належному стані, одяг частково потребує прання. Дитина самостійно лежала на великому ліжку та плакала без зупинки, була брудною від власних фекалій та голодною. Дитина була без догляду, одяг потребував заміни. Старший син [PERSON] , [INFO] перебуває у свого батька. Мати перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Матері винесено офіційне попередження, проведено оцінку рівня безпеки дитини. Наголошено на наслідках неналежного виконання батьківських обов`язків. Наявна загроза життю та здоров`ю дитини (а. с. 15). Наказом начальника служби у справах дітей Долинської міської ради від 6 січня 2022 року № 1, [PERSON] взято на облік як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах (а. с. 25). Відповідно до акта проведення оцінки рівня безпеки дитини від 15 квітня 2022 року щодо [PERSON] , на момент виявлення дитина перебувала у квартирі із п`яними матір`ю та незнайомим чоловіком. [PERSON] запросила знайомого до свого помешкання на похмілля. Дитина була голодною, жадібно їла хліб, який їй дали сусіди, виглядає занедбано, плакала, оскільки мати не один день перебувала у стані алкогольного сп`яніння . Дитину виявлено внаслідок звернення на лінію 102. Необхідно негайне відібрання дитини від матері та проведення відповідних дій згідно з чинним законодавством (а. с. 26-30). Рішенням Долинської міської ради від 20 квітня 2022 року № 81 та наказом Служби у справах дітей Долинської міської ради від 20 квітня 2022 року № 2, [PERSON] негайно відібрано від матері у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю, тимчасово влаштовано до дитячого будинку сімейного типу до прийняття рішення про влаштування дитини (а. с. 33, 34). За даними відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 25 квітня 2022 року № 2675/111/-2-2022, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності, зокрема, 20 грудня 2021 року за ч. 1 ст. 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (розпивання спиртних напоїв у громадських місцях), 27 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування), 16 вересня 2021 року за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей), 9 грудня 2021 року за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей) (а. с. 36). [PERSON] характеризується посередньо, спокійна, ввічлива, доброзичлива, була помічена в схильності до вживання алкогольних напоїв та в неналежному догляді за дитиною в стані алкогольного сп`яніння, в конфліктах із сусідами не помічалася, не перебуває на обліку в лікаря нарколога (а. с. 10, 11). Відповідачка офіційно попереджалась про відповідальність за недотримання законів України по утриманню, вихованню та навчанню неповнолітніх дітей від 9 грудня 2021 року, від 15 квітня 2022 року (а. с. 12, 13). Дитина має лікаря, який надає первинну медичну допомогу, мати написала заяву про зарахування дитини до дитячого садка (а. с. 69, 70). Висновком Долинської міської ради від 27 квітня 2022 року № 01-40/89/2, забезпечуючи важливість інтересів дитини та їх переваги над інтересами матері, виховання дитини, зокрема піклування про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, спілкування в обсязі необхідному для нормального самоусвідомлення, враховуючи свідому, безвідповідальну поведінку матері, яка перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння створює пряму загрозу життю і здоров`ю малолітньої дитини, є доцільним відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав (а. с. 37-40). Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з чч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. За змістом ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину віднебезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч. 1 ст. 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній ч. 1 ст. 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків єнебезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. У цій справі на переконання суду сукупністю належних та допустимих доказів, які досліджено в судовому засіданні доказано те, що відповідачка у справі [PERSON] зловживає алкогольними напоями, внаслідок чого не здійснює належного догляду за своєю дитиною, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а враховуючи, що дитина [INFO] , відповідно внаслідок свого малолітнього віку не в змозі самостійно вчиняти дії, які є необхідними для існування людини, а відтак зловживання матір`ю алкоголем та перебування у стані алкогольного сп`яніння, становить пряму загрозу життю та здоров`ю дитини, оскільки за наявності цього дитина може бути позбавлена засобів до існування, а також для морального виховання. Враховуючи вік дитини, нагляд за нею та її догляд є обов`язковими. У цьому конкретному випадку в інтересах дитини забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд вище зазначав, що положення ч. 1 ст. 170 СК України передбачають, що у разі відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, вона передається, зокрема органові опіки та піклування. Отже, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відібрання у відповідачки дитини без позбавлення її батьківських прав та передання дитини органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Доводи відповідачки про те, що відсутні докази перебування її у стані алкогольного сп`яніння, спростовуються дослідженими судом доказами. Заперечення цього з тих підстав, що для встановлення факту алкогольного сп`яніння є необхідним висновок медичної установи, є хибним, оскільки відповідні положення процесуального або матеріального закону цього не встановлюють. До такого по суті висновку доходив Верховний Суд у постанові від 1 квітня 2020 року (справа № 473/1555/19-ц). Слід наголосити, що відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав не є крайнім методом впливу на її поведінку, а внаслідок зміни матір`ю своєї поведінки дитина підлягає поверненню. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з чч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до чч. 1, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину (ч. 4 ст. 170 СК України). Відповідачка зобов`язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів у цій справі, суд виходить з презумпції фізичного здоров`я, як дитини, так і її матері, оскільки інших відомостей про це сторони не надали. Дитина сторін зважаючи на її вік, а саме те, що вона є малолітньою, відповідно має незадовільне матеріальне становище, що суд враховує при визначенні розміру аліментів. Відповідачка має на утриманні іншу неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що суд враховує при визначенні розміру аліментів. Суд робить висновок, що справедливим і розумним буде присудження аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved