Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що він є власником 52/100 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу 52/100 частин житлового будинку від 13.05.2013 року №2500 та власником земельної ділянки площею 0,0368 га, кадастровий номер 3210945600:01:062:0053, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 13.05.2013 року. Вказана частка будинку позивача складається з холлу 1 (34,8 кв.м), кухня 2 (10,1 кв.м.), санвузол 3 (5,6 кв. м.), коридор 4 (17,4 кв. м), житлова 5 (14,7 кв. м.), житлова 6 (13,4 кв.м.), санвузол 7 (4,4 кв. м.), сходи І (8,8 кв. м.), підвал II (39,5 кв. м.). Інша частина об`єкту з відповідною частиною допоміжних господарських будівель та споруд, належить відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі продажу 48/100 частин житлового будинку №1037 від 27.02.2018 року. За заявою позивача [PERSON] ТОВ "БТІ ПЛЮС" було виготовлено технічний паспорт на об`єкт нерухомості, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №485 від 07.10.2020 року житловий будинок розташований по [ADDRESS] , за технічними показниками даний об`єкт може бути поділено. Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 18 травня 2021 року №370/5, об`єкту нерухомого майна - житловому будинку літ «А», загальною площею 148,7 кв.м, житловою площею - 28,1 кв. м.. що розташований на земельній ділянці, площею 360,0 кв.м. з кадастровим номером: 3210945600:01:062:0053, що належить [PERSON] присвоєну адресу: [ADDRESS] . Об`єкту нерухомого майна - житловому будинку літ «А», загальною площею 139,3 кв. м., житловою площею 33,6 кв. м., що належить [PERSON] присвоєно адресу: [ADDRESS] . Оскільки на теперішній час майно належне позивачу та відповідачу вже є окремими об`єктами нерухомості, а позивач та відповідач не можуть укласти між собою договір поділу майна. Тому, позивач просить виділити йому в натурі 52/100 частки житлового будинку з спільної часткової власності за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання права власності [PERSON] в частці 1/1 на житловий будинок літ. «Б», а саме: холлу 1 (34,8 кв.м), кухня 2 (10,1 кв.м.), санвузол 3 (5,6 кв. м.), коридор 4 (17,4 кв. м), житлова 5 (14,7 кв. м.), житлова 6 (13,4 кв.м.), санвузол 7 (4,4 кв. м.), сходи І (8,8 кв. м.), підвал II (39,5 кв. м.). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримв та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 361 ЦК України також зазначено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Після виділу частки із спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна (затверджену наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18.06.2007р.), поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм (експертний висновок розроблявся). Враховуючи викладене, а також повне визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 319, 328, 355-358, 364, 367, 391 ЦК України та ст. ст. 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, -

Outcome: approved