Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказав, що 07 липня 2018 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, в якому [INFO] народився син [PERSON] , який за домовленістю з відповідачем проживає разом з ним. Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем фактично припинені у зв`язку з несумісністю характерів, внаслідок чого між ними виникали часті сварки, які негативно впливали на психологічний стан його та дитини. Подружні стосунки вони не підтримують тривалий час, в кожного з них своє життя. Вважаючи примирення та збереження сім`ї неможливим та таким, що суперечить його інтересам, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність, при цьому позивач вказав, що він наполягає на позові, а відповідач що вона не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно із ухвалою судді від 11.08.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначене судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07 липня 2018 року сторони зареєстрували шлюб у Покровському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 272, в якому [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з позивачем. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили. Вказані обставини встановлені на підставі свідоцтв про шлюб, про народження дитини, заяв сторін (а.с.11,13). Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України основною засадою, на якій ґрунтується шлюб, є вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно з ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною четвертою ст.4 СК України закріплено та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався, примирення сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї не відповідало б їх інтересам та суперечило б моральним засадам суспільства, тому їх шлюб підлягає розірванню. Спір майнового характеру сторонами не заявлений. Питання щодо місця проживання та забезпечення дитини між сторонами врегульовано. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. Сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп. (а.с.1), останній просить покласти на нього. На підставі ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved