Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

В березні 2021 року зазначена позовна заява надійшла до Голосіївського районного суду м.Києва. В серпні 2021 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла зазначена позовна заява за підсудністю. В позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті послуги за період з 01.05.2015 року по 01.02.2021 року в сумі 18 833,83 грн., з яких основна сума заборгованості - 14 724,44 грн.; інфляційні нарахування - 3 039,12 грн.; 3% річних - 1 070,27 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та користується послугами з утримання будинків та прибудинкових територій, що надаються позивачем, однак, свій обов`язок по своєчасній оплаті цих послуг не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. На підставі викладеного, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернулось до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце судового засідання, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою представника позивача. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. А тому на підставі положень статей 223 та 280 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність відповідача та заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10.06.2010 року відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та користується послугами з утримання будинків та прибудинкових територій, що надаються КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Як вбачається з матеріалів справи, в період з 01.05.2015 року по 01.02.2021 року відповідач фактично користувався комунальними послугами, які надавались КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Водночас, згідно розрахунків вбачається, що відповідач не оплачував кошти за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до Рішення Голосіївської районної ради в м. Києві №41/10 від 19.10.2010 року та акту прийому-передачі від 29.10.2010 року житловий будинок [ADDRESS] перебуває на балансі Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району», яке Рішенням Київської міської ради №270/270 від 09.10.2014 року було перейменовано на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг є Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах та врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 08 жовтня 1992 №572. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Згідно ст.ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу Української РСР, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із розрахунком заборгованості, доданим позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості відповідача за отримані житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2015 року по 01.02.2021 року складає 14 724,44 грн. Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідача борг на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» за період з 01.05.2015 року по 01.02.2021 року та в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань в частині щомісячної сплати за отримані послуги три проценти річн6их та інфляційні в загальній сумі 18 833,83 грн., з яких основна сума заборгованості - 14 724,44 грн.; інфляційні нарахування - 3 039,12 грн.; 3% річних - 1 070,27 грн. Так, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 610, 612, 322 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 16, 19, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 68 Житлового кодексу Української РСР та

Outcome: approved