Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначивши, що 20.07.2018 між сторонами у справі було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/1155/82/0257168, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 156 087,41 грн., зобов`язавшись його повернути до 20.07.2022, сплативши 29,9% річних за користування кредитом. Посилаючись на те, що кредитор виконав свої зобов`язання в повному обсязі, а позичальник ні, отриманий кредит належним чином не повертає, позивачем 22.12.2021 було направлено відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту, яка залишилась без виконання. За таких обставин, зазначаючи, що розмір заборгованості у відповідача перед позивачем станом на 13.12.2021 становить 192 371,76, з яких: 174 231,24 грн. - заборгованість за кредитом, 18 140,52 грн. - заборгованість за відсотками, позивач просив суд стягнути вказану суму з відповідача, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 29.03.2022 справу прийнято до свого провадження та визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 12.08.2022 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду разом з позовною заявою клопотання з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений в порядку передбаченому ЦПК України (судові повістки направлені по останньому відомому зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки згідно повідомлення Укрпошти кореспонденція не вручена у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою), про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.07.2018 між позивачем, як кредитором, та відповідачем, як позичальником, було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/1155/82/0257168. За умовами такого договору кредитор зобов`язався надати кредит в розмірі 156 087,41 грн., а позичальник повернути такий кредит згідно графіку до 20.07.2022 з щомісячними ануїтетними платежами, сплативши 29,9% річних за користування кредитом, а також інші обов`язкові платежі, передбачені договору. Крім того, умовами кредитного договору також передбачено право кредитора вимагати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплату процентів та інших платежів за кредитом, а також кореспондуючий цьому праву обов`язок позичальника здійснити таке дострокове повернення кредиту на вимогу кредитора у випадку порушення позичальником свого обов`язку зі своєчасного повернення кредиту. Викладені обставини підтверджуються копіями вказаної заяви-договору, копією паспорту споживчого кредиту, підписаних відповідачем електронним підписом. Відповідно до копії виписки по рахунку відповідача, останній 20.07.2018 дійсно отримав обумовлені укладеним між сторонами кредитним договору грошові кошти в кредит в повному обсязі, що вказує на виконання кредитором свого договірного обв`язку належним чином. Із матеріалів справи вбачається, що позичальник належним чином свої договірні зобов`язання не виконував, внаслідок чого у нього перед кредитором утворилась заборгованість, яку останній своєю письмовою вимогою, надісланою відповідачу 22.12.2021, просив погасити, здійснивши дострокове повернення кредиту в повному обсязі разом зі сплатою процентів за його користування протягом 30 днів з дня одержання такої вимоги. Викладене підтверджується копією письмової вимоги, копіями поштової документації про відправлення такої вимоги адресату. Оскільки відповідач дострокове повернення кредиту не здійснив, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача кредитну заборгованість, розмір якої станом на 13.12.2021 становить 192 371,76 грн., з яких: 174 231,24 грн. - заборгованість за кредитом, 18 140,52 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Викладені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.6, 11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст.1054, 1055, 1056-1 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Кредитний договір обов`язково укладається в письмові формі. За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Положеннями ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Нормою ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №014/1155/82/0257168 від 20.07.2018, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами даного кредитного договору із дотриманням вимог законодавства щодо його змісту та форми, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов`язань за цим кредитним договором, що зумовило виникнення у відповідача кредитної заборгованості у вказаному розмірі, а у позивача - права вимагати від відповідача її погашення шляхом здійснення повернення кредиту в достроковому порядку, враховуючи дотримання позивачем вимог закону для реалізації права на пред`явлення до відповідача вимоги про дострокове повернення кредиту і протиправне невиконання останнім такої вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 885,58 грн.

Outcome: approved