Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Предмет позову становить вимога про скасування розрахунку заборгованості, згідно якого сукупний розмір заборгованості складає 56 785,50 гривень, визнавши аліменти, сплачені протягом січня 2019 р. - липня 2020 р. в розмірі 102 355 грн. на карткові рахунки [PERSON] та [PERSON] аліментами, стягнутими з нього відповідно до рішення суду від 30.09.2016 року, та зобов`язати його в подальшому перераховувати аліменти на карткові рахунки його донок. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2016 року з нього на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] і [PERSON] . Аліменти він почав перераховувати [PERSON] . При цьому заборгованості по виплаті аліментів не виникало. З січня 2019 р. він відкрив карткові рахунки в АТ «ПриватБанк» на своїх доньок: [PERSON] і [PERSON] , на які почав перераховувати аліменти. Загальна сума перерахованих аліментів з січня 2019 року по липень 2020 року на карткові рахунки доньок складає 102 355 грн. Наприкінці липня 2020 року він дізнався, що 22.07.2020 року державним виконавцем міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лопашовою Н.О. винесено постанову про арешт коштів боржника, якою було заблоковано кошти на його банківському рахунку, з якого він перераховував аліменти донькам. Державний виконавець Лопашова Н.О. обґрунтувала винесенням цієї постанови тим, що в рішенні суду від 30.09.2016 року та у виконавчому листі вказано, що аліменти повинні стягуватися на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей. Перерахування аліментів на користь дітей не відповідає резолютивній частині рішення суду і виконавчому листу, у зв`язку з чим державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості, згідно якого сукупний розмір заборгованості по аліментах складає 56785,50 гривень. З вказаним розрахунком заборгованості позивач не згоден, так як вважає, що перераховував аліменти своїм дітям у відповідності до норм ст. 179 Сімейного кодексу України, жодним чином не порушуючи права своїх доньок, майже вдвічі більше перерахував їм аліментів, чим вказано у розрахунку заборгованості. При цьому діями державного виконавця щодо накладення арешту на його рахунок не тільки паралізовано його діяльність, як приватного підприємця, так як він не має можливості проводити відповідні розрахунки за отриману продукцію та ПММ, а і погіршено становище його донок, які на даний час не можуть отримати аліменти, так як останні перераховувалися з арештованого рахунку. Заявою від 10.12.2020 р. позивач уточнив позовні вимоги та просив зарахувати в рахунок погашення заборгованості по аліментам аліменти в цей же період в розмірі 102 355 грн., які сплачені ним на карткові рахунки дітей: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 59-60). Відповідач позов не визнала. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що дії державних виконавців відповідають законодавству про виконавче провадження, заборгованість по аліментам позивачеві була визначена, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Відповідно до рішення суду отримувачем аліментів зазначена [PERSON] . Позивачем перераховував аліменти безпосередньо донькам - [PERSON] та [PERSON] , які не є отримувачами аліментів за рішенням суду, а відтак таки перерахування не можуть бути зараховані в рахунок погашення заборгованості, яка виникла перед [PERSON] (а.с.91-92). 28.08.2021 р. на адресу суду надійшов відзив на заяву [PERSON] про уточнення позовних вимог, який за змістом тотожний раніше поданому відзиву (а.с. 134-135). Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву від 05.09.22р. в якій просив розглянути справу за його відсутністю та відсутністю його представника, зазначав що наполягає на задоволенні позовних вимог. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву від 05.09.22 р. в якій просив розглянути справу за його відсутністю та задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяви від 15.04.2021 р. за №18221/19.10-86/3, від 26.07.2021 р. за №38319/19.10-86/3, від 20.07.2022 р. за №27308/21.12-88/3 та від 10.08.2022 р. за №32532/21.12-88/3 в яких просив розглянути справу за його відсутністю та вирішити справу на розсуд суду (а.с.99, 128, 173, 187). Третя особа - [PERSON] та її представник - адвокат Авер`янов О.Ю. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю третьої особи та її представника. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 -80 ЦПК встановлено, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2016 р. по справі №629/3160/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дні подачі позовної заяви до суду - 12.08.2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 26-17). Постановою від 11.10.2017 р. серії ВП №54850169 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №629/3160/16-ц, виданого 2709.2017 р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] і [PERSON] (а.с. 5-6). Постановою від 22.07.2020 р. серії ВП №54850169 державним виконавцем міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лопашовою Н.О. накладений арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику - [PERSON] (а.с.7-8). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем Лопашовою Н.О., заборгованість позивача з сплати аліментів станом на 01.08.2020р. складає 56785,50 грн.(а.с.9). Як встановлено судом зі змісту копій дублікатів чеків, починаючи з грудня 2018 року, позивачем здійснювалися перерахування коштів [PERSON] та [PERSON] (а.с 10-19). 03.12.2020 р. позивач звернувся до державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лопашової Н.О. з заявою в якій просив зарахувати в рахунок заборгованості по сплаті аліментів кошти, які він перерахував на рахунки доньок та скасувати постанову державного виконавця від 22.07.2020р. про арешт коштів боржника - [PERSON] (а.с. 61). Листом від 27.08.2021р. за №44667/19.10-86/3 державний виконавець відмовив позивачеві у перерахунку заборгованості та скасуванні арешту посилаючись на те, що позивачем не сплачені аліменти особі, яка визначена рішенням суду, як отримувач аліментів. Перерахування коштів іншим особам, зокрема донькам не відповідає змісту рішення, а тому не може вважатися належним виконанням судового рішення. Враховуючи, що позивач не погасив заборгованість по аліментам, то відсутні підстави для скасування арешту (а.с. 136). Процесуальні дії у справі: -ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.08.2020 р. відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; -ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15.07.2021 р. заяву представника позивача - Соколової Р.І. про обов`язкову явку представника відповідача задоволено та визнано обов`язковою явку у судове засідання представника відповідача - Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків); -розпорядженням голови Верховного Суду від 06.04.2022р. №16/0/9-22 у зв`язку з неможливістю судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено підсудність справ з Лозівського міськрайонного суду Харківської області на Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2022 р. прийнята до розгляду цивільна справа за позовом [PERSON] до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), третя особа: [PERSON] , про скасування розрахунку заборгованості по аліментах; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2022 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Соколової Р.І. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції з використанням власних технічних засобів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), третя особа: [PERSON] , про скасування розрахунку заборгованості по аліментах, через недотримання порядку подачі клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2022 р. повернуто заявникові - адвокату Соколової Р.І., яка діє в інтересах позивача, заяву про забезпечення позову через невідповідність заяви вимогам п.п. 2-7 ч.1 ст. 151 ЦПК України. Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту прав позивача, як боржника, у виконавчому провадженні із визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) та регулюються ст. 129 Конституції України, ст.ст. 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 195 СК України. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, отримувачем аліментів/стягувачам за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2016 р. по справі №629/3160/16-ц є [PERSON] (позивач). [PERSON] , починаючи з грудня 2018 р., не сплачував аліменти на користь [PERSON] , які були призначені за рішенням суду. Зазначена обставина визнається сторонами обставина визнається сторонами і не потребує доведенню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, відповідно до якої, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Таким чином, державний виконавець обґрунтовано нарахував позивачеві заборгованість по аліментам у сумі 56785,50 грн., які підлягають стягненню на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2016р. по справі №629/3160/16-ц. Суд відхиляє доводи позивача про виконання судового рішення шляхом перерахування коштів безпосередньо на банківський рахунки доньок замість сплати аліментів [PERSON] , яка зазначена у рішенні суду, виходячи з наступного. В силу ст. 129 Конституції України, п.7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, однією із основних засад (принципом) судочинства є обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконання судового рішення є складовою та завершальною стадією судового провадження. Саме своєчасним та неухильним виконанням рішення забезпечується право суб`єкта на ефективний судовий захист, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ). Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. За ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої сторони у порядку, встановленому законом. Як встановлено під час розгляду справи, зміна сторони у виконавчому провадження, зокрема стягувача, в порядку, передбаченому ст.ст. 442 ЦПК не відбувалося, а відтак у позивача відсутні підстави перерахування аліментів за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2016 р. по справі №629/3160/16-ц, особам, які не зазначені в рішенні суду. Крім того, ані норми цивільного процесуального кодексу України, ані положення Закону «Про виконавче провадження» не надають боржнику право на власний розсуд змінювати стягувача у виконавчому провадженні. Таким чином, перерахування позивачем коштів на банківські рахунки доньок, ним же й відкриті, не є належним виконанням рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2016 р. по справі №629/3160/16-ц, а відтак зазначені грошові кошти не підлягають врахуванню. Посилання позивача на ст. 179 СК України, як на обґрунтування позовних вимог, є неспроможним, оскільки зазначена норма жодним чином не скасовує обов`язок позивача виконувати судове рішення, яке набрало сили, на користь особи, яка зазначена в судовому рішенні та виданому на його виконання виконавчому листі. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Надані позивачем докази не містять даних, на підставі яких суд би мав змогу встановити наявність факту сплати позивачем аліментних платежів на користь стягувача у виконавчому провадженні, джерела отримання доказів вичерпані, підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, розподілу не підлягає та відноситься на рахунок позивача.

Outcome: dismissed