Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-15 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.08.2017 року він зареєстрував шлюб з відповідачем - [PERSON] , дошлюбне прізвище [PERSON] , який зареєстрований Красноградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №107. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , які проживають з ним та після розірвання шлюбу будуть проживати з ним, спір про про місце проживання дітей відсутні. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем через несумісність поглядів на сімейне життя, що призвело до розпаду сім`ї. Подружніх відносин вони не підтримують з осені 2021 року. Тобто проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам дитей та унеможливлює примирення з відповідачкою. Заяви (клопотання) учасників процесу по суті справи. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Лобач Н.І. 14.09.2022 до суду надійшла письмова заява в якій просить справу розглядати за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Від відповідача [PERSON] до суду 12.07.2022 року надійшла заява в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу з батьком, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Від представника третьої яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Органу опіки та піклування Красноградської міської ради Харківської області до суду надійшла письмова заява в якій просить розглядати справу за їх відсутності та заявляють, надали суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків. Позиція суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 1 СК України - Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Фактичні обставини, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2017 року, який Красноградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №107, матеріалах справи на підтвердження позову є свідоцтво про шлюб між сторонами (а.с.11). Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с.7-10). Діти проживають з батьком та після розірвання шлюбу будуть проживати з ним. З позовної заяви вбачається, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Орган опіки та піклування Красноградської міської ради надав суду письмовий висновок щодо визначення проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в якому зазначають, що розглянувши всі обставини, в тому числі, що [PERSON] не проти визначення місця проживання своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з батьком, з урахуванням рівних прав та обов`язків батька та матері щодо дітей та відсутності спору між батьками дітей орган опіки та піклування виконавчого комітету Красноградської міської ради не може встановити доцільність або недоцільність визначення місця проживання дітей та покладає вирішення даного питання на розсуд суду. Як регламентує ч. 2 ст. 1 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 5 статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, відповідно до позовної заяви не проживають разом. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги, шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. У пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Висновки за результатами розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За заявою відповідача суд вважає за необхідне залишити відповідачці прізвище [PERSON] . Розподіл судових витрат. В позовній заяві позивач, у разі задоволення його позовних вимог, не наполягав на стягненні з відповідача на його користь понесених судових витрат по справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених ним судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved