Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Просили стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання у сумі 21357,70 грн. та судові витрати в сумі 2481,00 грн. Представник позивача за довіреністю Матляк Т.М. в судовому засіданні підтримала позов в межах доводів позовної заяви та просила позов задовольнити, підтримала подані заперечення на заяву про застосування строків позовної давності. Вважає, що відповідач перервав строк позовної давності у жовтні 2020р. провівши оплату послуг та сплативши 400,00 грн. при тому, що йому було нараховано до оплати 164,38 грн. та існувала заборгованість по оплаті послуг. Представник відповідача [PERSON] позов визнала частково. Підтримала подану до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності та просила врахувати копії квитанцій про проведення відповідачем періодичних платежів за надані послуги. Заяву обгрунтувала тим, що в позовній заяві зазначено про виникнення заборгованості зі сплати послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.02.2019 по 01.01.22, а також до позовної заяви Позивачем долучено оборотну відомість за період з 01.2019 р. по 02.2022 р. За таких умов зазначено, що внаслідок спливу строку позовної давності у 3 роки, встановленого ст. 257 ЦК України, слід відмовити у позові на підставі ст. 267 ЦК України. Ухвалою суду від 19.04.2022 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд справи з викликом сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , власником (квартиронаймачем) якого є [PERSON] , на ім`я якого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Витягом оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на [PERSON] , станом на 01.02.2022 р. (за період з 01.02.2019 -01.01.2022) підтверджується, що виникла заборгованість за надані ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 21 357,70 грн. Статтею 67 ЖК України, передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Розрахунок вартості наданих Товариством послуг з теплопостачання здійснюється відповідно до тарифів затверджених рішеннями виконавчого комітету Рівненської міської ради 137 від 09 жовтня 2008 року, № 6 від 04.01.2011р, та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» № 449 від 23.04.2014 р., № 569 від 23.05.2014, № 664 від 13.06.2014р., № 792 від 27.06.2014 р., № 146 від 17.10.2014р., № 1171 від 31.03.2015 р., № 174 від 21.05.2015 , № 1101 від 09.06.2016 р. та №1536 від 28.12.2017 р., № 1791 від 11.12.2018р. та Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 29.10.2021 р. № 99 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 12.10.2021р. № 98 «Про встановлення тарифів ТОВ «Рівнетеплоенерго». Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної і гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ч.1,2 ст.10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» - утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників, квартиронаймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у строки встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання населенню послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», - плата за послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, інші правочини, а також юридичні факти, зокрема і факт надання послуг. Ст. 319, 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Під таким розрахунковим документом слід розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово-комунальних послуг. Таким чином, підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція. Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові, якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово - комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги", що кореспондується із ч. 2 ст. 68 ЖК УРСР, квартирна плата та плата за комунальні послуги нараховується та вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). На застосування строку позовної давності вказує представник відповідачки у поданій до суду заяві. Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від\-коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Водночас згідно із ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності перериваєгься вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. При цьому ч. 3 ст. 264 ЦК України закріплено, що після переривання перебіг позовної давне починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Постановою Верховного Суду України у справі № 6-43цс17 від 22 березня 2017 року встановлено, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. З оборотної відомості по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 10.2017 по 08.2022 р. вбачається порядок оплати Відповідачем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання. Так, накопичення боргу за Відповідачем починається з 02.19. Однак, за 10.20 Позивач нарахував до сплати 164, 38 грн., а відповідач за цей період сплатив 400, 00 грн. Відповідно, частина від сплаченої суми була застосована на погашення попереднього боргу. Суд вважає, що такі дії Відповідача свідчать про визнання ним свого боргу шляхом його часткової сплати, а тому з цього моменту строки позовної давності перериваються та обчислюються уже не з 02.19. Окрім того, з оглянутих судом квитанцій про оплату послуг «Рівнетеплоенерго» за теплопостачання вбачається, що відповідач дійсно вносить плату за отримані послуги за конкретний період . Наприклад: квитанція за травень 2021р. за отримані послуги у квітні 2021р. 300 грн., , тоді як нараховано було 502,00 грн., 700 грн. було сплачено в листопаді, при нарахованій сумі до оплати за жовтень 339,47 грн. оплати послуг. Отже, відповідач періодично вносив платежі за отримані послуги з теплопостачання, проте внаслідок порушення Відповідачем зобов`язань щодо своєчасного внесення поточних платежів, станом на 01.02.2022р. (за період з 01.02.2019 р. по 01.01.01.2022 р.) за ним утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостача-ння перед ТОВ «Рівнетеплоенерго» у розмірі 21357,70 грн., що підтверджується оглянутими оборотними відомістями (особовий рахунок № [NUMBER] [ADDRESS] ). Враховуючи те, що відповідач користується наданими послугами з гарячого водо та теплопостачання, та є споживачем послуг, на його ім`я відкритий особовий рахунок,отримує квитанції на оплату послуг по кв. [ADDRESS] , суд вважає, що відповідач зобов`язаний оплатити заборгованість. Відповідно суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, доведені та підлягають до задоволення повністю. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved