Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

позивачкою заявлені вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачем 15.05.2013, з посиланням на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, останні кілька місяців вони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу суперечитиме її особистим інтересам, а подальше життя між нею та відповідачем є неможливим. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в поданому позовіта в заяві від 06.09.2022 просила розгляд справи проводити без її участі, заходи примирення подоружжя не стастовувати, залишити за нею прізвище « [PERSON] », судові витрати з відповідача на її користь не стягувати. 13.09.2022 від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, просить шлюб розірвати. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.05.2013, судом встановлено, що сторони 15.05.2013 зареєстрували шлюб, актовий запис №109 (а.с.4). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.07.2021 (а.с.6). Позивачка, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулась до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу, що визначено ч.3 ст.105 СК України. Відповідно до вимог ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У свою чергу відповідно до ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивачки, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема, щодо фактично припинення шлюбних відносин і станом на час його розгляду справи судом останні не відновились та позиція відповідача, який не заперечив проти розірвання шлюбу. Приймається до уваги судом і та обставина, що будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї сторони не висловили. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст.105, 110, 112 СК України, та на які вірно посилається позивач в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Виходячи із резолютивної частини позову та поданих до суду заяв сторін вирішення питання про місце проживання дитини перед судом не ставилось. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.05.2013 вбачається, що при одруженні позивачка змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Оскільки в позові позивачка просить залишити їй прізвище « [PERSON] », суд відповідно до вимог ст.113 СК України вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище - « [PERSON] ». Судовий збір позивачка в поданому позові просила не стягувати з відповідача. Таким чином, судові витрати підлягають залишенню за позивачкою.

Outcome: approved