Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

21 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових коштів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2013 року по 14 травня 2018 року. У шлюбі, [INFO] , у них народилася дитина - [PERSON] . На даний час у суді вирішується її позов щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Також вона несе додаткові витрати на утримання дитини, а відповідач не приймає участь у цих витратах, а саме: на лікування, оздоровлення та відпочинок, розвиток здібностей, додаткових загальноосвітніх занять. Так, [PERSON] хворіє на зниження зору вдалину, лікування при такому діагнозі потребує значних коштів, з метою корекції зору вона придбала за власні кошти жорсткі ортокералогічні лінзи, які коштують 10443,00 грн. та медичний огляд з метою підбору лінз 170,00 грн. В період часу з 14 листопада 2019 року по 25 липня 2020 року неповнолітня дитини проходила лікування глибокого карієсу та ампутацію пульпи, на лікування витрачено 6920,00 грн. Протягом 2020-2022 навчального року, у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби, дитина періодично знаходилася на дистанційному навчанні, тому для кращого засвоєння програми, вона залучала до навчання дитини репетиторів , у зв`язку з чим понесла витрати у сумі 12880,00 грн. Також дитина виявила бажання займатися танцями, бере участь у змаганнях та намагається отримувати винагороди. Для розвитку танцювальних здібностей у [PERSON] , вона витратила на дитину 15679,00 грн., а саме: на оплату танцювальних костюмів і тканину 9885,00 грн., оплату занять танцями 5794,00 грн. Зазначає, що відповідач має можливість оплатити половину таких витрат на дитину. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 23039,00 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Чередниченко Р.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги, серія АН № 1074474 від 30 серпня 2022 року, до суду надав Відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач безпосередньо приймав участь у витратах на придбання лінз. Так, відповідачем на користь позивача були здійснені грошові перекази на загальну суму 5700 грн. 20 вересня 2021 року, 23 жовтня 2021 року, 21 листопада 2021 року, 25 грудня 2021 року, 21 січня 2021 року із призначенням платежу «Зарине на линзы», що підтверджується Випискою по банківській карті. Щодо витрат на лікування карієсу позивачем взагалі не доведені такі витрати на лікування в сумі 6920 грн. Копія Виписки з медичної карти від 15 лютого 2022 року не є належним доказом, оскільки виписка не є розрахунковим документом (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, тощо) в розумінні ст.1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» чи документом який підтверджує передачу-прийняття готівки (касовий ордер). Виписка взагалі не містить відомостей про медичний заклад або лікаря, який надавав відповідну послугу, код ЄДРПОУ закладу, печатки. Слід зазначити, що відповідач особисто привозив доньку до дитячого стоматолога та оплачував його послуги, проте не збирав доказів цього та не вимагав від позивача складення відповідних розписок про отримання коштів. Щодо витрат на репетиторів, зазначає, що за умови здійснення навчального процесу під час карантину в режимі «он-лайн» витрати на репетиторів в сумі 12880 грн., не є необхідними та такими, що викликані «особливими обставинами» (у розумінні ст.185 СК України). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2019 р. № 205/4622/16-ц. Крім того, позивачем не доведені належними доказами витрати на залучення репетиторів. Квитанції про переказ власних кошті позивачем на користь фізичної особи [PERSON] не є доказом оплати відповідних навчальних послуг на користь фізичної особи-підприємця або юридичної особи. Також витрати на зайняття танцями та придбання танцювальних костюмів не є необхідними та такими, що викликані «особливими обставинами» у розумінні ст.185 СК України. Як стверджує відповідач зайняття танцями є виключно бажанням позивача та не пов`язане із розвитком здібностей доньки. Позивачем не доведене понесення витрат на придбання танцювальних костюмів на суму 9885 грн.. Накладні №8 від 21 жовтня 2019 року, №11 від 19 лютого 2020 року, № 6 від 10 вересня 2021року, №11 від 05 вересня 2020 року є лише документами первинного бухгалтерського обліку, а не розрахунковими документами (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, тощо) чи документами які підтверджують передачу-прийняття готівки (касовий ордер). За заявою [PERSON] з червня 2018 року з його заробітної плати утримуються аліменти на користь [PERSON] у розмірі 25%, а з серпня 2019 року (після народження другої дитини) - у розмірі 17% від заробітку на утримання доньки [PERSON] . Розмір утримуваних аліментів перевищує мінімальний розмір аліментів визначений ч.2 ст.182 СК України та прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Також [PERSON] завжди добровільно оплачував та оплачує на теперішній час інші потреби доньки, зокрема ті що викликані особливими обставинами. Як вбачається з Виписки по банківському рахунку відповідачем на користь позивача переказана сума 17700 грн. (22 листопада 2019 року - 2800 грн., 02 грудня 2020 року - 1000 грн., 24 червня 2021 року - 700 грн., 24 серпня 2021 року - 2200 грн., 20 вересня 2021 року - 1000 грн. 23 жовтня 2021 року - 1000 грн., 21 листопада 2021 року - 1000 грн., 25 грудня 2021 року - 1000 грн., 21 січня 2022 року - 1000 грн., 04 травня 2022 року - 3000 грн., 28 червня 2022 року - 3000 грн.), яка не є аліментними платежами. Така сума покриває витрати, які просить стягнути позивач, за вирахуванням витрат на танцювальні костюми. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину у повному обсязі. Позивач [PERSON] до суду надала відповідь на відзив відповідача, в якій зазначила, що ортокералогічні лінзи, які стали нагальною проблемою у червні 2021 року є терміновою річчю, яка підлягає негайному встановленню та оновленню один раз на рік. Зазначає, що це є єдиним засобом, який наразі допомагає дитині стримувати короткозорість та не має оплачуватись протягом півроку після покупки. Але відповідач вважає, що вона сама повинна нести витрати, а він буде їх виплачувати певний період часу. Підтверджує, що борг за лінзи відповідач їй сплатив, але зараз вона купує нові лінзи. Також для обслуговування лінз кожного місяця вона купує спеціальні кондиціонери, миючі засоби та краплі на суму від 200 до 600 грн., які вона не включила в рахунок. Також, зазначає, що протягом року дитина відвідувала державну стоматологічну клініку, де їй не змогли допомогти, що призвело до значного псування зубів та постійного гострого болю і в державній поліклініці виправити це були не в змозі. Тому вона обрала для лікування дитини приватну клініку в місті Краматорську. Зазначає, що більш ніж з восьми візитів до лікаря, лише в двох випадках відповідач возив доньку на лікування за її проханням, але гроші на візит він брав у неї. Карантин вплинув на зміну ритму та звичного складу життя. Ситуація склалась таким чином, що через карантин, підготовчі заняття до школи в садку були скасовані. Коли дитина почала відвідувати школу невдовзі почався карантин. Класичних занять онлайн у школі організовано не було. Їй не хотілось, аби це було прогалиною у розвитку дитини, тому вона мала залучити людину з педагогічною освітою задля навчання доньки адже вона інколи не дуже добре сприймала навчальний матеріал. Що стосується танців, то спільна донька виявила бажання займатись танцями. Зазначає, що вона займалася професійним пошиттям танцювальних суконь, тому в чеках зазначена лише купівля тканини на ці сукні, іншого одягу для тренувань та танцювальних туфель. Основні сукні для танців вона шила власноруч і за це компенсації не потребувала. Тому просить суд задовольнити її вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 23039,00 грн. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2013 року, який 14 травня 2018 року розірвано на підставі Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2018 року № 243/3610/18. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі Свідоцтва про народження, що відповідач [PERSON] - є батьком, а позивач [PERSON] - матір`ю [PERSON] , [INFO] . З Довідки, виданої старшому лейтенанту служби [PERSON] , вбачається, що [PERSON] працює начальником караулу в шостому Державному пожежно-рятувальному загоні ГУ ДСНС України в Донецькій області та починаючи з 01 червня 2018 року з його забезпечення стягуються аліменти на користь [PERSON] у розмірі 25% та утримання дитини [PERSON] , [INFO] , а з 01 серпня 2019 року на утримання дитини [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 17 %. Крім того, починаючи з 01 березня 2022 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з виплатою заборгованості в сумі 25851,48 грн., яка виникла, починаючи з 25 травня 2021 року. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аналіз положень ст.185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України). Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.3 ст.185 СК України). У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд Довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, з Довідки про первинний медичний огляд [PERSON] , виданої 15 червня 2021 року лікарем- офтальмологом [PERSON] , вбачається, що 24 травня 2021 року [PERSON] встановлено діагноз короткозорість. З 11 червня 2021 року їй з метою корекції зору їй призначені жорсткі ортокералогічні лінзи. Згідно наданого [PERSON] чеку, вона понесла витрати на оплату жорстких ортокералогічних лінз у сумі 10443,00 грн. а також 170,00 грн. медичних послуг з підбору лінз. Дана обставина підтверджується належними та допустимим доказами, тому вказана сума обґрунтована та відноситься до додаткових витрат на утримання дитини, які викликані особливими обставинами, та 1/2 частина їх вартості повинна бути відшкодована відповідачем на користь позивача. Разом з тим, суд приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] на ті підстави, що на придбання лінз, потрібних для коригування зору дитини [PERSON] він надав позивачу [PERSON] 5700,00 грн., оскільки дана обставина визнана самою позивачкою [PERSON] , що підтверджується поясненнями наданими нею у Відповіді на відзив, а також підтверджується наданою Випискою по картковому рахунку [PERSON] , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» з якої вбачається, що [PERSON] 24 червня 2021 року перерахував 700,00 грн. [PERSON] , 20 вересня 2021 року перерахував 1000,00 грн. [PERSON] , цільове призначення коштів «[PERSON] на лінзи», 23 жовтня 2021 року перерахував 1000,00 грн. [PERSON] , цільове призначення коштів «[PERSON] на лінзи», 21 листопада 2021 року перерахував 1000,00 грн. [PERSON] , цільове призначення коштів «[PERSON] на лінзи», 25 грудня 2021 року перерахував 1000,00 грн. [PERSON] , цільове призначення коштів «[PERSON] на лінзи» та 21 січня 2022 року перерахував 1000,00 грн. [PERSON] , цільове призначення коштів «[PERSON] на лінзи». Таким чином, вимоги позивача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, пов`язані з лікуванням короткозорості не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем відшкодовано витрати, пов`язані з придбанням коригуючих зір лінз. Також не заслуговують на увагу посилання позивача [PERSON] щодо стягнення додаткових витрат на перед на придбання нових лінз дитині для корегування зору, оскільки [PERSON] не доведено ті обставини, що саме такими дорого вартісними лінзами в подальшому буде користуватися їх дитина, а саме не надано доказів про призначення лікування (довідка лікаря) та тривалість такого лікування. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] приймає участь у додаткових витратах на дитину [PERSON] , надає грошові кошти на лікування короткозорості у дитини [PERSON] , та взагалі періодично надає додаткові кошти на утримання дитини, крім аліментів, що вираховуються та стягуються з його заробітної плати, а тому з урахуванням вищезазначеного та врахуванням зміни сімейного стану відповідача (одруження 17 серпня 2018 року та народження у нього дитини [INFO] - [PERSON] ) не дають суду підстав для стягнення на перед додаткових витрат на дитину, на користь позивача [PERSON] , оскільки вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Що стосується вимог позивача щодо відшкодування лікування карієсу та ампутацію пульпи у дитини [PERSON] в період часу з 14 листопада 2019 року по 25 липня 2020 року, та які понесені витрати у сумі 6920,00 грн., то в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Так, позивачем [PERSON] до суду надано Виписки із медичної карти від 15 лютого 2022 року, однак суд не може прийняти таку виписку, як належний доказ по справі, оскільки Виписка взагалі не містить відомостей про медичний заклад або лікаря, який надавав відповідну послугу, код ЄДРПОУ закладу, печатки. Крім того, Виписка не є розрахунковим документом (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, тощо) в розумінні ст.1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» чи документом який підтверджує передачу-прийняття готівки (касовий ордер), а тому не може бути підтвердженням про понесення таких витрат позивачем. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Тому суд приймає до уваги посилання позивача [PERSON] на ті обставини, що протягом 2020-2022 навчального року, у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби, дитина періодично знаходилася на дистанційному навчанні, тому для кращого засвоєння програми, вона залучала до навчання дитини репетитора, у зв`язку з чим понесла витрати у сумі 12880,00 грн., оскільки поширення короно вірусної хвороби та дистанційне навчання дітей у цей період є загальновідомою обставиною та не потребує доказування. Також суд враховує вік малолітньої дитини [PERSON] , 8 років, а тому приймає до уваги посилання позивача, що у такому віці дитина потребує допомоги спеціаліста: викладача, репетитора з засвоєння шкільного матеріалу, що є тими особливими обставинами, щодо яких передбачено стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відповідно до положень статті 185 СК України. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 12 січня 2022 року у справі № 640/15771/19, в якій зроблено висновок, що надання послуг із організації вступу до вищих навчальних закладів для здобуття професійної освіти щодо підготовки документів для поїздки на навчання до навчального закладу за кордон, вступ до навчального закладу за кордоном та консультації з цих питань є тими особливими обставинами, щодо яких передбачено стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відповідно до положень статті 185 СК України. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так на підтвердження витрат на залучення репетитора щодо засвоєння шкільного матеріалу дитиною [PERSON] позивач надає квитанції про перерахування грошових коштів у сумі 12880,00 грн. фізичній особі - [PERSON] та зазначає, що саме ця особа є репетитором та займається з дитиною для засвоєння шкільного матеріалу. Так суд приймає до уваги посилання позивача на ті обставини, що вона не може надати належні та допустимі докази, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, що саме ця особа є репетитором та має педагогічну освіту, однак судом приймаються до уваги ті обставини, що вчителя та викладачі займаються додатково з дітьми, поза межами шкільного навчання, за відповідну плату та дана обставина, в розумінні суду, є також загальновідомою. Тому суд відхиляє посилання представника відповідача - адвоката Чередниченка Р.В., на ті обставини, що позивачем не доведено, що дана особа може надавати послуги репетитора, а тому факт оплати таких послуг не є підтвердженим, оскільки позивач, як мати дитини, намагається якнайкраще реалізувати свої обов`язки щодо виховання дитини та засвоєння нею шкільного матеріалу у достатньому для їх дитини [PERSON] обсязі. Тому суд вважає, що сума витрат на оплату послуг репетитора у розмірі 12880,00 грн. є обґрунтованою та відноситься до додаткових витрат на утримання дитини, які викликані особливими обставинами, а тому 1/2 частина їх вартості повинна бути відшкодована відповідачем на користь позивача. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається та підтверджується наданою Випискою по картковому рахунку [PERSON] , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» з якої вбачається, що [PERSON] 21 листопада 2019 року перерахував 2800,00 грн. [PERSON] , 02 грудня 2020 року перерахував 1000,00 грн. [PERSON] , 24 серпня 2021 року перерахував 2200,00 грн. [PERSON] , 04 травня 2022 року перерахував 3000,00 грн. та 28 червня 2022 року перерахував 3000,00 грн. [PERSON] , всього у розмірі 12000,00 грн. Перерахована сума додаткових витрат [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі 12000,00 грн. майже повністю перекриває понесені нею витрати на оплату репетитора дитини, а тому також не підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Що стосується вимог позивача [PERSON] про стягнення додаткових коштів, пов`язаних з оплатою танцювального гуртка та придбання костюмів, то в цій частині її вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою до матеріалів справи не додано жодного доказу, на підтвердження наявності особливих обставин, пов`язаних з розвитком здібностей та хисту дитини [PERSON] щодо заняття танцями. Верховний суд у Постанові від 30 січня 2019 року у справі №205/4622/16-ц прийшов до висновку, що відвідування спортивної секції та дитячого гуртка малювання не є тими обставинами, які свідчать про необхідність стягнення додаткових витрат, якщо немає підстав стверджувати про наявність у дитини особливого хисту до спорту та малювання. У такому разі відвідування гуртків буде розглядатись лише як спосіб організації дозвілля дитини. Тому вимоги позивача щодо стягнення додаткових коштів, пов`язаних з оплатою танцювального гуртка та придбання костюмів для зайняття танцями (половину вартості таких витрат), не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надала доказів щодо наявності у дитини особливого хисту до танців, а тому у такому разі відвідування гуртка з танців є способом організації матір`ю дозвілля дитини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини [PERSON] звільнена від сплати судового збору, та у задоволенні вимог позивача [PERSON] відмовлено в повному обсязі, то судові витрати з розгляду даної справи слід віднести на рахунок держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed