Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з 17.05.2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою. Позивачем зазначається, що причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя з відповідачем не склалось з причин різних характерів та поглядів на сімейне життя та відсутності взаєморозуміння між ними. Сторони не змогли створити міцної сім`ї, у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Між ними неприязні стосунки, а систематичні конфлікти і непорозуміння призвели до припинення подружніх відносин. Шлюбних стосунків не підтримують, кожен із них живе своїми інтересами. А тому подальше перебування у такому шлюбі є недоцільним. Дочка - [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою, після розірвання шлюбу залишається проживати з матір`ю. За таких обставин вважає, що шлюб існує формально, а тому повинен бути розірваним. Враховуючи наведене просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, та просила суд позов задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 17.05.2007 року сторони зареєстрували шлюб 17.05.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 673. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 12.10.2007 року батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved