Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

04 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Назар є студентом денної форми навчання 2-го курсу факультету інженерії, транспорту та архітектури Хмельницького національного університету, навчається на бюджетній основі. Дитина не має можливості влаштуватися на роботу, проживає у гуртожитку, потребує матеріальної підтримки з боку батька, оскільки позивачу важко самостійно її утримувати. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина сторін у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно на період його навчання. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою судді від 15 серпня 2022 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала з зазначених у ньому підстав та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн на місяць. Просив врахувати, що він ніде офіційно не працює, однак має тимчасові заробітки. Пояснив, що інших утриманців не має. Ствердив, що крім сплати аліментів буде добровільно надавати допомогу синову у більшому розмірі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини свого неприбуття суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 лютого 2011 року, яке набрало законної сили 15 лютого 2011 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зареєстрований разом із матір`ю в [ADDRESS] , під час навчання проживає у гуртожитку. Дитина сторін навчається на 2-му курсі денної форми навчання факультету інженерії, транспорту та архітектури Хмельницького національного університету. Термін закінчення закладу освіти 30 червня 2025 року. Навчається на бюджетній основі. Зазначені обставини підтверджуються рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 03 лютого 2011 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції 13 липня 2004 року, довідками про реєстрацію місця проживання від 07 серпня 2017 року № 393 та від 18 листопада 2020 року № 1155, довідкою № 262, виданою Хмельницьким національним університетом 28 квітня 2022 року, ордером № 81 від 01 вересня 2021 року на право поселення у студентський гуртожиток № 4. Також судом встановлено, що відповідно до договору від 01 вересня 2021 року на проживання у гуртожитку Хмельницького національного університету, укладеного між вказаним навчальним закладом та [PERSON] на період 01 вересня 2021 року по 01 липня 2022 року, розмір оплати на проживання у гуртожитку становить 520 грн за один місяць. У липні 2021 року позивачем сплачено за проживання сина сторін у гуртожитку кошти в розмірі 5200 грн 00 коп, що підтверджується квитанцією АТ «Акцент-Банк» від 30 липня 2021 року. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] на обліку в Управлінні соціального захисту населення не перебуває, за послугами служби зайнятості до Ізяславської районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості не зверталася, на даний час ніде не працює. Зазначені обставини підтверджуються довідкою відділу № 2 Управління соціального захисту населення м. Ізяслав Шепетівської РДА від 04 серпня 2022 року № 568, індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5 від 04 серпня 2022 року, довідкою Ізяславської районної філії Хмельницького обласного центру зайнятості від 04 серпня 2022 року № 125. Натомість, відповідач [PERSON] є працездатною особою, офіційно ніде не працює, однак має тимчасові заробітки, інших утриманців не має, що визнано ним у судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з тим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 цього ж Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач здатний частково утримувати свого повнолітнього сина [PERSON] . На думку суду, з [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно. Визначаючи цей розмір, суд враховує матеріальне становище сина сторін [PERSON] , який навчається на денній формі навчання, а тому потребує матеріальної допомоги зі сторони батька. Суд бере до уваги і ті обставини, що позиває [PERSON] офіційно не працює, однак є працездатною, а тому спроможна брати участь в утриманні сина. Водночас, відповідач [PERSON] також є особою працездатного віку, має тимчасові заробітки, інших утриманців не має, вказав, що буде надавати допомогу синову у більшому розмірі, ніж 1500 грн. За вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 793 грн 92 коп. У силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 141, 142, 182, 199-201 СК України,

Outcome: partial