Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Позовні вимоги мотивують тим, що між ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» та [PERSON] було укладено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, відповідно до умов якого позивач зобов`язався відповідачу постачати природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати заявнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором. З 01.07.2015 ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» являється постачальником природного газу для всіх категорій споживачів у Івано-Франківської області. Свою діяльність товариство здійснює на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Окрім того ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» було визначено постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) до зміни постачальника природного газу. 01.08.2020 закінчився строк дії покладання (виконання) спеціальних обов`язків на Товариство згідно Положення № 867, і статус постачальника зі спеціальними обов`язками Товариство втратило лише з моменту набрання чинності Постанови КМУ від 19.08.2020 № 740 - з 21.08.2020. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи регулюються Правилами постачання природного газу від 30.09.2015 № 2496, які розроблені на виконання п. 17 ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про ринок природного газу». Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Пунктом 1.3. Типового договору на постачання природного газу побутовим споживачам визначено, що цей Договір є Договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 663, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам - факт споживання природного газу. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника із спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства. Відповідно до п. 13 розділу III «Правил постачання природного газу» зазначено, що розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. В пункті 14 розділу III «Правил постачання природного газу» зазначено, що періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. У разі отримання адресної субсидії або іншого виду державної соціальної допомоги побутовий споживач вносить плату за спожитий природний газ в установленому законодавством порядку. ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» виконав свої зобов`язання, забезпечив безперервне постачання газу. Отже відповідачу надаються послуги з постачання природного газу до належної йому на праві приватної власності квартири [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] . Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за використаний природний газ згідно Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, умови якого є однаковими для всіх побутових споживачів України. Станом на 01.12.2019 сума заборгованості становила 10501,88 грн. за листопад 2019 року, яка є несплаченою на сьогоднішній час. Так як боржником не було виконано зобов`язання згідно Договору та не проведено повного розрахунку за використаний природний газ добровільно, то ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» змушене було звернутись до Надвірнянського районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з [PERSON] в користь ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» в сумі 10501,88 грн. на особовий рахунок № [NUMBER] . 13.02.2020 Надвірнянським районним судом у справі № 348/2/20 видано судовий наказ, яким стягнуто на користь стягувача вище вказану суму заборгованості. 27.02.2020 боржник [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, посилаючись на те, що дані правовідносини вбачають спір про право, а заявлені стягувачем вимоги вважає необгрунтованими. Відповідно до ухвали Надвірнянського районного суду від 02.03.2020 по справі № 348/2/20, суд прийшов до висновку про відмову у видачі судового наказу. Внаслідок невиконання відповідачем договірних зобов`язань, за період з 01.11.2019 по 31.10.2020 утворилась заборгованість за спожитий природний газ в сумі 13574,04 грн. Так як боржником не виконано зобов`язання згідно договору та не проведено повного розрахунку за використаний природний газ добровільно, то ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» змушене звернутись до суду для примусового стягнення. Короткий зміст відзиву на позов: 23.04.2021 від відповідача [PERSON] поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позов не визнає, вважає позовні вимоги безпідставними та надуманими. Так, позивач обґрунтовує свій позов тим, що він уклав з позивачем договір на постачання газу, підписав заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та спожив газ на суму 13574,04 грн. Водночас це не відповідає дійсності, так як договір на постачання газу і заяву-приєднання до умов договору постачання він не укладав з позивачем і їх не підписував. До позовної заяви позивач належно їх не долучив та в своїй позовній заяві не зазначає дату та номер їх укладення. Посилання на Типовий договір постачання газу побутовим споживачам, затверджений постановою Національної комісії ДРСЕКП № 2500 від 30.09.2015 є безпідставний, так як він має примірний та рекомендаційний характер і до дати його затвердження він не був власником цієї квартири. Оскільки квартиру він придбав 29.10.2018 на електронних торгах, на яку отримав 14.03.2019 в приватного нотаріуса Кузнєцової Н.М. свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, та в цей же день було зареєстровано його право власності на дану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім цього\~згідно виписки\~з ЄДРЮОФОП\~ТОВ «Івано-Франківськгаззбут»\~було зареєстровано\~23.01.2015,\~і тільки\~після цього\~почало функціонувати\~та укладати\~належні договори\~з побутовими\~споживачами,\~в тому\~числі з\~попередніми власниками\~квартири \~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~які проживали\~в цій квартирі з квітня 2008 року та користувались комунальними послугами, в тому числі споживали газ. За умовами прилюдних торгів він придбав квартиру, а не борги попередньої власниці, тому від їх сплати він категорично відмовляється, так як не був споживачем природного газу і з постачальником газу не мав жодних договірних відносин. 11.04.2019 було здійснено примусове входження в квартиру разом з працівниками Надвірнянського ВП та представниками місцевих служб, які надають житлово-комунальні послуги, в тому числі з газової служби, які оглядали контрольні прилади, перевіряли їх на цілісність та наявність пломб, перевіряли чи не має пропуску газу та знімали і фотографували показники з лічильника, який становив 02889, а [PERSON] написав розписку про добровільний забір своїх речей. Крім цього 15.05.2019 він уклав з громадянином Індії договір оренди даної квартири, в якому було зафіксовані показники лічильників комунальних послуг, в тому числі газу з показником 02920. В листопаді 2019 року працівник газового господарства здійснив перевірку показника газового лічильника, що становив 03036 куб.м., та сказав йому платити заборгованість за спожитий газ в період з 11.04.2019 по листопад 2019 року в сумі 900 грн., які він одразу оплатив. Представники позивача 10.07.2020 склали акт демонтажу старого лічильника газу на повірку з показником 03262 куб.м., та встановили новий з початковим показником 02937,20 куб.м. За результатами експрес контролю старого лічильника газу та його повірки будь-яких зауважень до нього не було. За показниками газових лічильників він своєчасно оплачував надані послуги, що підтверджується копіями чеків від 22.11.2019 на суму 900 грн., від 22.03.2021 на суму 3085 грн., від 24.03.2021 на суму 499 грн. В зв`язку з тим, що він з часу вселення в квартиру, тобто з 11.04.2019, постійно сплачував надані послуги за використаний газ, такої заборгованості в нього не має і ніколи не було. Також позивач в своєму позові зазначає, що заборгованість утворилась за період з 01.11.2019 по 31.10.2020 в сумі 13574,04 грн., і на підтвердження цього надав витяг з фінансового стану від 01.12.2020. Водночас цей витяг з фінансового стану є внутрішнім документом позивача та в ньому відсутні помісячні дані з показниками газового лічильника, не зазначено помісячну ціну газу, що унеможливлює перевірити обсяг спожитого газу, зроблені помісячні нарахування та загальну суму боргу. Крім цього в даному витязі зазначено борг в сумі 10501,88 грн. станом на листопад 2019, який він категорично заперечує, так як за місяць при одній газовій плиті та колонці для підігріву води не можливо спожити 1578,63 куб.м. газу на суму 10501,88 грн. За таких обставин даний борг виник в період, коли проживали попередні власники квартири, які умисно щомісячно зменшували об`єм споживання газу, виставляючи всього по 0-12 куб.м. щомісячно, а в листопаді 2019 року прийшов працівник позивача, та перевіривши виставив показник лічильника - 03036 куб.м., що потягло за собою виникнення боргу на суму 10501,88 грн., який виник не по його вині. Доказом вказаних обставин є первинна заява позивача про видачу судового наказу від 28.12.2019, де на 2-й сторінці посередині міститься 4-й абзац, в якому зазначено «Станом на 01.12.2019 сума заборгованості становила 10501,88 грн. за листопад 2019 року на показник лічильника 3036 куб.м., яка є несплаченою на сьогоднішній час». На його неодноразові звернення від 26.11.2019 та послідуючі до позивача про безпідставність нарахування 10501,88 грн., він отримав відповіді від 16.12.2019 та від 26.02.2020, за якими йому рекомендовано звернутись в порядку регресу до переднього власника квартири, який в договорі купівлі-продажу квартири надав невірну та неповну інформацію щодо нарахування за газопостачання. Водночас це не відповідає дійсності, так як він набув право власності на квартиру не шляхом укладення договору купівлі-продажу, а на аукціоні, організованому державною виконавчою службою та без урахування комунальних боргів попереднього власника квартири. Короткий зміст відповіді на відзив: 12.05.2021 від представника позивача ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» поступила письмова відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач не погоджується з обставинами, зазначеними у відповіді на відзив. Так, щодо заперечення відповідачем факту укладення договору зазначає, що в період з 01.07.2015 до 01.08.2020 ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» було визначено постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям до зміни постачальника природного газу. Свою діяльність товариство здійснює на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, регулюються Правилами постачання природного газу від 30.09.2015 № 2496, які розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу». Зокрема постачальники із спеціальними обов`язками не мають права відмовити побутовим споживачам, об`єкти яких знаходяться в межах їх закріплених територій, в укладенні договору постачання природного газу, та на період відсутності у побутового споживача іншого постачальника зобов`язані постачати природний газ такому споживачу на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та з урахуванням вимог цих Правил. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених законодавством України. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Пунктом 1.3. Типового договору на постачання природного газу побутовим споживачам визначено, що цей Договір є Договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 663, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам - факт споживання природного газу. Позивач ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» виконав свої зобов`язання, забезпечив безперервне постачання газу, що підтверджується даними з Витягу з фінансового стану, наданими згідно чинного законодавства Постачальнику Оператором ГРМ (АТ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ») щодо об`єму розподіленого газу до об`єкту споживача (відповідача). Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Постачальником на підставі даних Оператора ГРМ було проведено нарахування вартості спожитого природного газу відповідачем. Отже відповідачу надаються послуги з постачання природного газу до належного йому на праві приватної власності квартири [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] . Внаслідок невиконання відповідачем договірних зобов`язань за період з 01.11.2019 по 31.10.2020 утворилась заборгованість за спожитий природний газ в сумі 13574,04 грн. Враховуючи вище наведене, твердження відповідача про відсутність укладеного договору на постачання природного газу з позивачем та рекомендаційний характер Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам є хибним та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства. Щодо твердження відповідача про те, що вказаний борг виник з вини передніх власників квартири, зазначає, згідно Витягу з фінансового стану станом на 01.11.2019 по даному особовому рахунку обліковувалась дебеторська заборгованість в сумі 791,42 грн., яка була сплачена 22.11.2019, а саме на особовий рахунок [NUMBER] надійшло 900,00 грн. в рахунок сплати боргу за спожитий газ від [PERSON] . Послідуючі копії квитанцій надані відповідачем на підтвердження плати за газ, а саме від 23.03.2021 в сумі 3085,00 грн. та 25.03.2021 в сумі 499,00 грн., де платником вказаний відповідач, зараховані по даному особовому рахунку як плата за спожитий ним газ. На думку позивача, не відповідає дійсності твердження відповідача, зазначені у відзиві з приводу того, що він з часу вселення в квартиру, тобто з 11.04.2019, постійно сплачував надані послуги за використаний газ, і такої заборгованості в нього не має і ніколи не було. Як вбачається з Витягу з фінансового стану, така оплата проведена два рази і то в один місяць, тобто облік плати за спожитий газ не здійснювався відповідачем, відповідно і не проводилась щомісяця плата за спожитий природний газ, внаслідок чого утворилась заборгованість. Зазначає, що відповідачем не представлено належних та допустимих доказів фіксування показів лічильника газу, а також не надано контррозрахунку. Короткий зміст заперечення на відповідь на відзив: 30.08.2021 від відповідача [PERSON] поступило письмове заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач вважає обставини, викладені у відповіді на відзив, безпідставними та незаконними. Так, позивач стверджує про належне укладення договору постачання природного газу, посилаючись: 1)на публічний Типовий договір постачання газу, 2)отримання заяви-приєднання, 3)сплату рахунку 4)і фактом споживання газу. Водночас це не відповідає дійсності, так як Договір на постачання газу і Заяву-приєднання до умов договору постачання він не укладав з позивачем і їх не підписував. До позовної заяви позивач належно їх не долучив та в своїй позовній заяві не зазначає дату та номер їх укладення. Посилання на Типовий договір постачання газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії ДРСЕКП № 2500 від З0.09.2015, є безпідставним, так як він має примірний та рекомендаційний характер і до дати його затвердження він не був власником цієї квартири, оскільки квартиру придбав 29.10.2018 на електронних торгах, на яку отримав 14.03.2019 в приватного нотаріуса Кузнєцової Н.М. свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, та в цей же день було зареєстровано його право власності на дану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім цього 11.04.2019 було здійснено примусове входження в квартиру, разом з працівниками Надвірнянського ВП та представниками місцевих служб, які надають житлово-комунальні послуги, в тому числі з газової служби, які оглядали контрольні прилади, перевіряли їх на цілісність та наявність пломб, перевіряли чи не має пропуску газу та знімали і фотографували показники з лічильника, який становив 02889. Додатково показник лічильника 02920 зафіксовано 15.05.2019 в договорі оренди даної квартири з громадянином Індії. Також в листопаді 2019 працівник газового господарства здійснив перевірку показника газового лічильника, що становив 03036 куб.м., та сказав йому сплатити заборгованість за спожитий газ в період з 11.04.2019 по листопад 2019 в сумі 900 грн., яку він сплатив. Посилання позивача на сплату рахунку та факт споживання газу, як обґрунтування укладеного договору, він не заперечує, однак зазначає, що їх було здійснено 22.11.2019 - сплачено 900 грн. заборгованості за період з 11.04.2019 по листопад 2019 року, та 11.04.2019 було здійснено примусове вселення в квартиру. Тому, з урахуванням цих чинників, він фактично уклав договір з позивачем на поставку газу тільки 11.04.2019, і з цього часу в нього не має практично заборгованості. Також позивач посилається на витяг з фінансового стану від 01.12.2020, за яким цей час показник лічильника становить 3261,72. Водночас цей витяг з фінансового стану є внутрішнім документом позивача, та в ньому відсутні помісячні дані з показниками газового лічильника, не зазначено помісячну ціну газу, що унеможливлює перевірити обсяг спожитого газу, зроблені помісячні нарахування та загальну суму боргу. Тому посилання на цей витяг є безпідставним, так як в ньому зазначені щомісячні показники лічильника, які зобов`язані контролювати та фіксувати працівники позивача, а не споживач. В зв`язку з цим посилання позивача на те, що споживач має надати належні та допустимі докази щомісячного фіксування показників лічильника та здійснювати контррозрахунки є абсурдними, та є спробою перекласти свої обов`язки на споживача. Крім цього в даному витязі зазначено борг в сумі 10501,88 грн. станом на листопад 2019 року, який він категорично заперечує, так як за місяць при одній газовій плиті та колонці для підігріву води не можливо спожити 1578,63 куб м. газу на суму 10501,88 грн. В зв`язку з цим даний борг виник, коли проживали попередні власники квартири, які умисно щомісячно зменшували об`єм споживання газу, виставляючи всього по 0-12 куб.м. щомісячно, що очевидно з наданого позивачем витягу з фінансового стану, де в графах № 2 «Об.ліч.» , № 4 «Нарах.» та № 6 «до сплати» містяться мінімальний об`єм споживання газу, нарахування та виставлено до оплати від 0 до 104 грн., що неможливо здійснити в зимовий період. Крім того даний борг виявилено тільки в листопаді 2019 року працівником позивача, який перевіривши лічильник виставив показник лічильника - 03036 куб.м, що потягло за собою виникнення боргу на суму 10501,88 грн., який виник не по його вині. Посилання позивача на сплату 22.11.2019 900 грн. на особовий рахунок [NUMBER] , здійснену не ним, а [PERSON] , є безпідставні, так як його було вселено 11.04.2019, і позивачем по цей час не було відкрито його особистий рахунок, а іншим чином банк відмовляв у здійсненні переказу цих 900 грн. на рахунок позивача. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, відповіді на відзив та поданій заяві, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» 13574,04 грн. заборгованості за спожитий природний газ на особовий рахунок № [NUMBER] . Також просила стягнути з відповідача на користь позивача сплачені судові витрати. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали з підстав, зазначених у відзиві на позов, запереченні на відповідь та поданій заяві, просили суд ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» відмовити. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.01.2021 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що згідно свідоцтва від 14.03.2019, посвідченого приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Кузнєцовою Н.М., [PERSON] належить на праві власності майно, а саме: квартира за адресою [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вказану квартиру підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.03.2019 за №159511996, підстава виникнення права власності: свідоцтво про придбання неруховомого майна, з прилюдних торгів, серія та № 233, видане 14.03.2019 (а.с. 12). Матеріали справи містять копію типового договору постачання природнього газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 (а.с. 5-9). Також матеріали справи містять копію заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, споживач [PERSON] , адреса об`єкта: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідач є споживачем природного газу, особовий рахунок [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , оскільки між сторонами існували цивільні відносини щодо постачання та споживання природного газу. 11.04.2019 відбулись примусове виселення попередніх власників і передача відповідачу придбаної квартири. Під час вселення в квартиру був зафіксований показник лічильника газу № 3518133 - 02889 куб.метрів. В листопаді 2019 року оператор ГРМ Надвірнянського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» здійснював перевірку газових приладів в квартирі і зафіксував в акті показник лічильника - 03036 куб. метрів. Зауважень з його сторони до роботи лічильника та наявності пломб не було. Згідно наданого позивачем витягу з фінансового стану абонента [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] , заборгованість за надані послуги станом на 31.10.2020 становить 13574,04 грн. (а.с. 11). 13.02.2020 Надвірнянським районним судом у справі № 348/2/20 видано судовий наказ, яким присуджено стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ в сумі 10501,88 грн. (а.с. 13). Ухвалою Надвірнянського районного суду від 02.03.2020 по справі № 348/2/20, суд за заявою [PERSON] скасував судовий наказ від 13.02.2020 (а.с. 14). 15.05.2019 відповідач [PERSON] уклав з громадянином Індії договір оренди даної квартири, в якому було зафіксовані показники лічильників комунальних послуг, в тому числі газу з показником 02920 (а.с. 46). 10.07.2020 представником АТ «Івано-Франківськгаз» здійснено демонтаж на повірнику лічильника газу в квартирі [ADDRESS] . При демонтажі встановлено показник газу 02937,20 м.куб. (а.с. 47-48). 16.12.2019 та 26.02.2020 ТОВ «Івано-Франівськгаз збут» надано відповіді на заяви [PERSON] , в яких зазначено, що відносини між ним і продавцем виникли в процесі купівлі-продажу даної квартири, тому спори, що виникають після підписання договору, вирішуються у судовому порядку. Заявнику запропоновано самостійно звернутись до суду для стягнення заборгованості, оскільки продавцем надано неповну інформацію, не вказавши фактичного показника приладу обліку газу на дату продажу квартири (а.с. 49-50). 30 червня 2021 року операторами ГРМ примусово демонтовано вищевказаний лічильник з показником 03343 куб.метрів. Згідно показників даного лічильника в період 10.07.20р. по 30.06.21р. спожито 406 куб.метрів газу. Отже, згідно показників двох лічильників за період з 11.04.2019 року (вселення в квартиру) до 30.06.2021 року (демонтажу останнього лічильника і відрізання споживачів квартири від газової мережі), було використав 779 куб.метрів газу, вартість якого становить 5453 грн. Згідно квитанцій: від 22.11.2019 на 900 грн., 22.03.2021 на 3085 грн., 24.03.2021 на 499 грн., 30.06.2021 на 1000 грн., долучених до матеріалів справи, відповідачем сплачено за спожитий газ на рахунок ТзОВ «Івано-Франківськгаззбут» 5484 грн. (а.с. 52). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Спірні правовідносини склалися між сторонами з приводу стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Передбачено вимогами «Правил постачання природного газу» та відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам затверджено постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2500. Відповідно до п. 1.1. типового договору визначено, що він є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником. Визначено п. 1.2. типового договору, що умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496 та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Пунктом 1.3. типового договору визначено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. У відповідності до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» також встановлені права та обов`язки споживачів, зокрема обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно п. 1.3. Типового договору, він є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом згоди Споживача на приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу. Відповідно до пункту 23 Правил постачання природного газу від 30.09.2015 № 2496, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу. Позивач, ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» виконав свої зобов`язання, забезпечив безперервне постачання газу, що підтверджується даними з Витягу з фінансового стану ( колонка об`єм лічильника) наданими згідно чинного законодавства Постачальнику Оператором ГРМ (АТ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ») щодо об`єму розподіленого газу до об`єкту споживача (відповідача). Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Згідно пункту 2глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ, фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача. Постачальником на підставі даних Оператора ГРМ було проведено нарахування вартості спожитого природного газу відповідачем. Отже відповідачу надаються послуги з постачання природного газу до належного йому на праві приватної власності квартири [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] . Згідно з Правилами надання населенню послуг з газопостачання, встановлений розрахунковий період для оплати за газ - календарний місяць, а також строк оплати - не пізніше 10 числа наступного місяця. Споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за послуги з газопостачання, а також несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за надані послуги з газопостачання, порушення Правил, самовільне використання газу. Позивач посилається\~на те,\~що відповідач\~своєчасно за\~природний газ\~не сплатив,\~у зв`язку\~з чим\~утворилася заборгованістьза\~спожитий природний\~газ за період з 01.11.2019 по 31.10.2020 в сумі 13574,04 грн. Відповідачем не заперечуються обставини користування газом, однак лише з періоду набуття ним даної квартири у власність та вселення в житло, тобто з 11.04.2019. Також відповідачем заперечується розрахунок заборгованості за надані послуги в сумі 13574,04 грн., оскільки з часу вселення в житло він вчасно сплачував кошти за використаний газ згідно показників газових лічильників. Судом встановлено, що 11.04.2019 відповідача вселено в квартиру [ADDRESS] , та при вселенні зафіксований показник лічильника газу № 3518133 - 02889 куб.метрів. В листопаді 2019 року оператор ГРМ Надвірнянського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» здійснював перевірку газових приладів в квартирі відповідача, та зафіксував в акті показник лічильника - 03036 куб. метрів. 10.07.2020 операторами ГРМ Надвірнянського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» було проведено заміну лічильника з показником 03262 куб.метрів. За період з 11.04.2019 по 10.07.2020, згідно показників попереднього лічильника, відповідач спожив 373 куб. метрів природного газу. Тоді ж в квартирі операторами ГРМ було встановлено новий лічильник № 3518174 з показником 02937 куб. метрів. 30 червня 2021 року операторами ГРМ було примусово демонтовано вище вказаний лічильник з показником 03343 куб.метрів. Згідно показників даного лічильника в період 10.07.2020 по 30.06.2021 відповідач спожив 406 куб.метрів газу. Отже, згідно показників двох лічильників, в період з 11.04.2019 (вселення в квартиру) до 30.06.2021 (демонтажу останнього лічильника і відрізання споживачів квартири від газової мережі), відповідач використав 779 куб.метрів газу, вартість якого становить 5453 грн. За цей використаний газ відповідачем сплачено на рахунок ТзОВ «Івано-Франківськгаззбут» 5484 грн. (квитанції: від 22.11.2019 на 900 грн., 22.03.2021 на 3085 грн., 24.03.2021 на 499 грн., 30.06.2021 на 1000 грн., долучені до матеріалів справи). З 30.06.2021 газом відповідач не користується. Отже стороною позивача\~не доведено\~належними доказами,\~що розмір\~заборгованості відповідача\~за спожитий\~природний газ\~становить саме\~13574,04\~грн.\~Наданий стороною\~позивачвитяг з фінансового стану не є належним доказом на підтвердження заборгованості відповідача, оскільки є внутрішнім документом позивача, та в ньому відсутні щомісячні дані з показниками газового лічильника, не зазначено щомісячну ціну газу, що унеможливлює перевірити обсяг спожитого газу, зроблені щомісячні нарахування та загальну суму боргу. Крім того період з 11.04.2019 по даний час позивачем здійснювались оплати за використаний природний газ, що підтверджується копіями квитанцій від 22.11.2019 на суму 900 грн., від 22.03.2021 на суму 3085 грн., від 24.03.2021 на суму 499 грн., та від 30.06.2021 на суму 1000 грн. Однак вказаний витяг не містить відображення щодо даних платежів, що позбавляє суд можливості встановити реальну заборгованість відповідача за спожитий природний газ. Щодо стягнення заборгованості в сумі 10500 грн. 88 коп. станом на листопад 2019 року, суд виходить з наступного: Відповідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.». Згідно ст. 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання майна. Таким чином новий власник майна не зобов`язаний платити за борги попереднього власника, якщо суд встановить, що він не брав на себе обов`язку про сплату таких боргів. Отже новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Як вбачається зі змісту свідоцтва від 14.03.2019, [PERSON] став власником квартири [ADDRESS] . Вказана квартира придбана на електронних торгах, попереднім власником є [PERSON] , відомості щодо наявності заборгованості за житлово-комунальні послуги відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. З позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2003 вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відтак діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Крім того суд зауважує, що [PERSON] не був стороною договору про надання житлово-комунальних послуг до набуття ним права власності на квартиру, а відтак відсутні правові підстави покладення на нього зобов`язання з їх оплати за цей період. В судовому засіданні позивачем не доведено підстави виникнення у відповідача заборгованості станом на 11.2019, зокрема об`єм ліч. - 1578,63, борг 10558,68грн. Отже, підстав для стягнення заборгованості за спожитий в сумі 10551,88 грн. з відповідача відсутні. Також суд наголошує на тому, що в ситуації, яка склалася, споживач послуг є слабшою стороною, а тому тягар доведення надання [PERSON] послуг зі споживання природного газу і виникнення у відповідача заборгованості перед ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» за надані послуги в сумі 13574,04 грн. лежить на позивачу. Разом з тим, відповідного до ст. 80 ЦПК України позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження підстав виникнення у відповідача заборгованості за спожитий газ, періоду її нарахування та порушення споживачем термінів оплати за спожитий газ. Щодо розподілу судових витрат: Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, позивачем надано квитанцію про сплату грошових коштів № 0145 серії АЕ на суму 1500 грн., та угоду про надання правової допомоги від 20.12.2021 (а.с. 53, 92). Як вбачається з квитанції про сплату грошових коштів № 0145 серії АЕ, вартість наданих у справі № 348/2411/20 послуг (професійної правничої допомоги) становить 1500,00 грн. Вказаний розмір судових витрат погоджений адвокатом та клієнтом, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 20.12.2021. Вказані послуги оплачені в повному об`ємі, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним документом. Таким чином суд вважає, що доводи сторони позивача щодо співмірності судових витрат на правову допомогу є обґрунтованими. Висновки суду: Враховуючи наведене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, у зв`язку з недоведеністю позивачем факту заборгованості по\~сплаті комунальних\~платежів за\~користування природним\~газом перед\~ТОВ «Івано-Франківськгаз\~збут»,суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «Івано-Франківськгаз\~збут» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~спожитий природний\~газ в сумі 13574,04 грн. та стягненні судових витрат необхідно відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою\~в позові,судові витрати підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, зокрема: 1500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного, ст.ст. 4, 322, 526, 527, 530, 633, 634 ЦК України, ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п. 23 Правил постачання природного газу від 30.09.2015 № 2496,

Outcome: approved