Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованості в розмірі 72964,21 грн. та понесені позивачем судові витрати в розмірі 2102,00 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що між позивачем та [PERSON] 28.01.2020 року був укладений Договір про споживчий кредит 514/0217 про надання останньому кредиту в сумі 65000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 56% річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 27.01.2025 року. Позивачем зобов`язання за кредитним договором були виконані в повному обсязі та відповідачу були надані грошові кошти у розмірі та на умовах встановлених договором. В зв`язку з тим, що відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, станом на 09.09.2020 року утворилася заборгованість відповідача перед банком в загальному розмірі 72964,21 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 61750,01 грн.; процентів за користування кредитом - 10925,33 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 226,47 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 62,40 грн., які позивач просив стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.10.2020 року справу передано на розгляд судді Хоменко Д.Є. Згідно розпорядження керівника апарату Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2020 року № 589 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 227/4194/20 року через відрядження судді Хоменко Д.Є. до іншого суду строком на один рік. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 року вказану цивільну справу було передано на розгляд судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєвій В.В., яка прийняла вказану справу до свого провадження ухвалою від 02.12.2020 року. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.12.2020 року провадження у справі за вказаним позовом було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву не надійшло, в той же час, відповідачем було надіслано до суду копії квитанцій про оплату в розмірі 1000,00 грн. та 1500,00 грн. на підтвердження часткового погашення заборгованості за кредитним договором. 18.02.2021 року на електрону адресу суду представником позивача були надані додаткові пояснення до позовної заяви про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, в яких останній просив задовольнити позовні вимоги до [PERSON] в повному обсязі, оскільки станом на 17.02.2021 року заборгованість [PERSON] перед позивачем не змінилась, коштів на погашення боргу за Договором про споживчий кредит №514/0217 від 28.01.2020 року не надходило. (а.с.60-66) Сторони в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача в матеріалах справи міститься клопотання з проханням проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач неодноразово надсилав до суду клопотання, у яких просив відкласти судові засідання, в тому числі 06.09.2022 [PERSON] подав до суду заяву, в якій в черговий раз просив відкласти розгляд справи в зв`язку з перебуванням на лікарняному. Суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні цієї заяви відповідача, оскільки судом вже неодноразово відкладалися судові засідання на підставі аналогічних клопотань відповідача, але до цього часу відповідачем до суду не надано медичного висновку про те, що він за станом здоров"я не може брати участь в судовому засіданні.Окрім того, відповідно до вимог ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті, і подальше відкладення розгляду справи буде порушувати право позивача на своєчасний судовий розгляд. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що 28.01.2020 року між сторонами був укладений договір про споживчий кредит № 514/0217, згідно з яким [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 65000,00 грн на споживчі цілі на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 27.01.2025, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 56 % (п.2.2, 2.3, 2.4.1 Договору). (а.с.7-15) Відповідно до п.3.3.2, п.3.3.3 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором. Позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту щомісячно рівними частинами в розмірі 1083,33 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 26 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з лютого 2020 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до черговості, визначеної цим Договором. Згідно п.п. 3.9.1. кредитного договору, банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання забезпечення (за наявності) та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, вимагати повернення суми кредиту та сплатити всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором), строк сплати яких ще не настав, в іншому обсязі у тому числі, але не включно, у разі якщо відбулося затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом на один календарний місяць. Відповідно до п.4.2.2 договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше, ніж на один місяць, банк має право вимагати дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором та стягнути заборгованість за договором у примусовому порядку. З наданого розрахунку заборгованості за основним боргом, процентами, пенею, 3% річних та інфляційних втрат перед філією Дніпровським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» за кредитним договором №514/0217 від 28.01.2020 року позивальник [PERSON] станом на 09.09.2020 року має заборгованість в загальному розмірі 72964,21 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 61750,01 грн.; процентів за користування кредитом - 10925,33 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 226,47 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 62,40 грн. (а.с.18-21). Стосовно наданих відповідачем копій квитанцій про сплату на рахунок позивача на погашення кредиту грошових сум в розмірі 1000 грн. та 1500 грн., слід зазначити, що суд не може прийняти зазначені квитанції як доказ на підтвердження погашення кредиту по кредитному договору № 514/0217 від 28.01.2020 року, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, зазначені платежі були зроблені відповідачем по іншому кредитному договору, який також було укладено із Дніпровським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» та стосовно стягнення заборгованості по якому в провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області перебувала справа № 227/4092/20 та по якій в зв"язку із сплатою відповідачем [PERSON] грошових сум в розмірі 1000грн. та 1500 грн. позивачем було уточнено розмір позовних вимог та зменшено суму заборгованості, про що було подано заяву про зменшення позовних вимог. 18.02.2021 року на електрону адресу суду представником позивача були надані додаткові пояснення до позовної заяви про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, в яких останній просив задовольнити позовні вимоги до [PERSON] в повному обсязі, оскільки станом на 17.02.2021 року заборгованість [PERSON] перед позивачем не змінилась, коштів на погашення боргу за Договором про споживчий кредит №514/0217 від 28.01.2020 року не надходило. (а.с.60-66). Будь-яких доказів щодо погашення заборгованості по кредиту № 514/0217 від 28.01.2020 року відповідачем до суду надано не було. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. У відповідності до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі обумовленого сторонами строку щомісячного повернення грошових коштів, а отже, позивач мав всі підстави для звернення до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості по кредитному договору № №514/0217 від 28.01.2020 року і з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом та процентам за користування кредитом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Окрім того, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (стаття 625 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК нарахування 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнових прав та інтересів, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Відсотки, передбачені статтею 625 ЦК, за своєю природою є відшкодуванням кредиторові понесених втрат за несвоєчасне повернення коштів, а отже відрізняються від відсотків, що підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані відсотки за користування грошовими коштами, встановленими договором. З огляду на зазначене, 3% річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК, підлягають застосуванню до порушеного грошовим зобов`язанням, складовою якого, зокрема, є також нараховані відсотки за користування кредитними коштами, терміни сплати яких передбачено договором. При цьому суд зауважує, що згідно з п.3.1. та п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., що підтверджується відповідним меморіальним ордером. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2102,00 грн.. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 611, 615, 625, 629, 1048, 1049,1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved