Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

06 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 09 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 17 червня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в новій редакції, згідно якої усунула недоліки первісної заяви. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 25 листопада 1994 року у міському Палаці шлюбів м. Полтава був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , актовий запис № 2422. У 2003 році відповідачу [PERSON] на склад сім`ї була надана в користування окрема, що належить військовому відомству 3-кімнатна квартира [ADDRESS] , в яку вони вселилися на підставі ордеру № 171, виданого 28 серпня 2003 року Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною району. У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року у справі № 183/6220/14, яке набрало законної сили 19 грудня 2014 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. В зазначеній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача, тобто відповідач [PERSON] , [INFO] , який з 2009 року в квартирі не проживає, житловим приміщенням не користується, його місце знаходження їй невідоме. В зв`язку з наведеним, посилаючись на вимоги ст.ст.\~71,72 ЖК України, [PERSON] просила суд: визнати [PERSON] ,\~ [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме\~\~квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01 липня 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21 березня 2022 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглядати справу за її відсутності, вимоги підтримує у повному обсязі, просила суд задовольнити позов, у разі повторної неявки відповідача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від останнього на адресу суду не надходило. Представник третьої особи - Будинкоуправління № 1 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи наведене, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 25 листопада 1994 року у міському Палаці шлюбів м. Полтава сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 2422. У 2003 році відповідачу [PERSON] на склад сім`ї була надана в користування окрема, що належить військовому відомству 3-кімнатна квартира [ADDRESS] , в яку сторони вселилися на підставі ордеру № 171, виданого 28 серпня 2003 року Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною району. Встановлено, що 01 серпня 2003 року між відповідачем [PERSON] (квартиронаймач) та Будинкоуправлінням № 1 Гвардійської КЕЧ району (наймодавець) був укладений Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року у справі № 183/6220/14, шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано, під час розгляду справи судом встановлено, що сторони з 2009 року спільно не проживають, не підтримують сімейні відносини, відповідач [PERSON] проживає з іншою жінкою, рішення суду набрало законної сили 19 грудня 2014 року. Згідно довідки від 25 червня 2021 року за вих. № 02-13/148, виданої Гвардійським старостинським округом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області вбачається, що в квартирі [ADDRESS] з 29 серпня 2003 року по теперішній час зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] . В той же час, з актів перевірки фактичного проживання від 07.03.2018 року, від 04.06.2020 року та від 02.04.2021 року, складених депутатами Черкаської селищної ради округу № 7 [PERSON] в присутності сусідів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що у квартирі [ADDRESS] , основний квартиронаймач, тобто відповідач [PERSON] зареєстрований, але фактично з 2009 року в ній не проживає, його місце знаходження невідоме. Згідно\~ст. 163 Житлового Кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктом 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою\~ст. 71 Житлового Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] , [INFO] не проживає в зазначеній спірній квартирі більше 6 (шести) місяців, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, не надав суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають йому користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 1 статті 71, ст. 72 ЖК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації\~місця\~проживання\~особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади. Таким чином, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання зазначених осіб, що відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладено та

Outcome: approved