Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулися\~в суд\~із позовною\~заявою до\~відповідачів [PERSON] , [PERSON] , Чернівецької міської ради, третя особа на стороні відповідачів: [PERSON] , [PERSON] про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним, державного акту про право власності на земельну ділянку недійсним, договору-купівлі продажу земельної ділянки недійсним. В обґрунтування заявлених вимог зазначають наступне. 08.12.2020 року між [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] , [PERSON] (покупці) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер 7310136300:03:003:0090) розміром 0.0424 га за адресою [ADDRESS] . Стверджують, що про вищезазначений договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки та про її приватизацію позивачам стало відомо після того, як [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] , яка є частиною спільного двору. Посилаються на те, що в протоколі погодження меж спірної земельної ділянки суміжних землекористувачів містяться підписи під їх прізвищами та ініціалами, які їм не належать. Разом з тим, серед первинних документів, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення Чернівецької міської ради №539 від 27 червня 2012 року міститься схематичний план земельної ділянки, яка відповідно до рішення МВК №782 від 14.08.1953 року закріплена за будинком [ADDRESS] . Таким чином, конфігурація земельної ділянки, що була закріплена за будинком [ADDRESS] була змінена на підставі документації землевпорядної організації, яка містить протокол погодження меж земельної ділянки, який позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не підписували. З метою захисту порушених прав позивачі звернулися в правоохоронні органи із заявою про вчинення підробки документів, що містить ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 КК України. Вважають, що в результаті таких незаконних дій їх права порушені, а рішення органу місцевого самоврядування про безоплатну передачу земельної ділянки в спільну сумісну власність є незаконним, оскільки таке рішення прийняте на підставі підробленого документу, конфігурація земельної ділянки не відповідає закріпленій за будинком [ADDRESS] та [ADDRESS] відповідно до схематичного плану земельної ділянки затвердженого рішенням МВК №782 від 14.08.1953 року. До відповіді відділу Держгеокадастру в м. Чернівці на адвокатський запит також додано документи, серед яких міститься вищезазначений схема тичний план земельної ділянки закріпленої за будинком [ADDRESS] та [ADDRESS] в розмірах, що жодним чином не відповідає тій. яка була передана відповідачам у власність та відповідно порушує наше право на повноцінне обслуговування нашого будинку. Звертають увагу суду на те, що відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] неправомірно, на підставі підробленого документу було отримано позитивні висновки з департаменту ДМБК та управління Держкомзему у м. Чернівці про можливість безоплатної передачі земельної ділянки у спірній конфігурації відповідачам у спільну сумісну власність та в подальшому дану земельну ділянку було передано у власність незважаючи на наявність спору щодо двору, який закріплений за іншим будинком [ADDRESS] . Ми звернулися за дозволом приватизувати земельну ділянку під нашим будинком, однак ми не маємо можливості отримати у власність земельну ділянку у конфігурації затвердженій рішенням МВК №782 від 14.08.1953 року, оскільки відповідачами шляхом введення в оману департаменту ДМБК та управління Держкомзему у м. Чернівці та наданні підробленого документу було отримано висновки, якими погоджено отримання земельної ділянки в спірній конфігурації. Аргументують, відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку розміром 0.0424 га за адресою [ADDRESS] на підставі рішення Чернівецької міської ради №539 від 27 червня 2012 року, а в подальшому відповідачі отримали державний акт на право власності на дану земельну ділянку по 1/3 частині кожен серії ЯМ №581253 виданий Чернівецькою міською радою 01.11.2012 року, що зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 731010001004012. В подальшому спірна земельна ділянка була відчужена третім особам [PERSON] та [PERSON] . Рішення органу місцевого самоврядування було прийняте на підставі підробленого документу, що містить підроблені підписи, а тому таке рішення не є законним та підлягає скасуванню. Окрім того конфігурація переданої у власність відповідачам земельної ділянки (кадастровий номер: 7310136300:03:003:0090) розміром 0.0424 га за адресою [ADDRESS] не відповідає конфігурації земельної ділянки, що зображена на схематичному плані затвердженому рішенням МВК №782 від 14.08.1953 року. Земельна ділянка у спірній конфігурації була сформована без погодження меж з сусідами, шляхом підроблення їх підписів на протоколі погодження меж земельної ділянки, на підставі підроблених документів була складена технічна документація, на підставі якої в подальшому було прийнято неправомірне рішення про передачу у зміненій конфігурації земельної ділянки відповідачам, в результаті чого нас позбавлено можливості користуватися подвір`ям, яке десятками років належало жителям будинку [ADDRESS] . З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просять визнати незаконним рішення Чернівецької міської ради №539 від 27 червня 2012 року в частині надання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] безоплатно у спільну сумісну власність земельної ділянки розташованої по [ADDRESS] , загальною площею - 0, 0424 га. та визнати недійсним Державний акт\~(серії\~ЯМ №581253)\~на право\~власності на\~земельну ділянку розташовану за\~адресою [ADDRESS] , виданий Чернівецькою\~міською радою \~01.11.2012 \~року,\~ зареєстрованого в\~Книзі записів реєстрації державних\~актів на\~право власності\~на землю\~та право\~постійного користування\~землею,\~договорів оренди\~землі за №731010001004012; стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.10.2021 року вищенаведену позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представником третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів: [PERSON] , [PERSON] адвокатом Кодрян Я.Д. скеровано до суду письмові пояснення, в обгрунтування яких посилається на те, що [PERSON] , [PERSON] є співвласниками земельної ділянки за кадастровим номером 7310136300:03:003:0090, площею 0,0424 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , яку вони набули в порядку, встановленому законом. Доводи позивачів про наявність у [PERSON] та [PERSON] речового права на вказану земельну ділянку є безпідставними. Будь-яких правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у відповідачів права користування спірною земельною ділянкою суду не надано. Разом з тим, відповідно до рішення Чернівецької міської ради депутатів трудящих №782 від 14.08.1953 року не вбачається, що саме [PERSON] та [PERSON] було передано у користування земельну ділянку, площею 267 кв. м, по [ADDRESS] . Зазначають, що будь-яких доказів наявності у відповідачів права постійного користування спірною земельною ділянкою, без встановлення строку теж не надано. Посилається також на те, що відповідно до ЗК Української РСР №2874а-07 від 08.07.1970 року право довгострокового тимчасового користування землею засвідчувалось актами, форма яких встановлювалась Радою Міністрів Української РСР (стаття 20). На момент прийняття оскаржуваного рішення Чернівецької міської ради №539 від 27.06.2012 року про передачу безоплатно у власність земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,0424 га, остання належала до земель комунальної власності та її розпорядження здійснила Чернівецька міська рада відповідно до наявних у неї повноважень, визначених земельним законодавством. Відтак посилання позивачів на те, що межі між сусідніми будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] постійно проходили у відповідності до схематичного плану земельної ділянки, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради депутатів трудящих №782 від14.08.1953 року не відповідають дійсності та вимогам земельного законодавства. Також посилання позивачів на те, що документація землевпорядної організації, на підставі якої було здійснено приватизацію спірної земельної ділянки містить підроблений документ протокол погодження меж земельної ділянки є не обгрунтованими, оскільки жодних належних та допустимих доказів підробки документу не надано. Крім того, аргументує і тим, що Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.02.2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19) та від 20.03.2019 року у справах №350/67/15-ц (провадження №14-652цс18) та №514/1571/14-ц (провадження №14-552цс18) виклала правовий висновок, відповідно до якого підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Звертає увагу на викладену правову позиції Великої палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах у постанові від 02.02.2021 року (справа № 925/642/19), відповідно до якої вказано, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки задоволення вимоги про визнання рішення міської ради незаконним та його скасування не може призвести до захисту або відновлення порушеного права позивача (у разі його наявності), зокрема повернення у його володіння або користування спірної земельної ділянки, відшкодування шкоди. Вважають, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Просять суд, у задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним, державного акту про право власності на земельну ділянку недійсним відмовити в повному обсязі. Представником відповідача, виконавчого комітету Чернівецької міської ради Манчул М.-Д. скеровано до суду відзив на позовну заяву. Доводи відзиву мотивують тим, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади» та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі ст. 80 ЗК України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, чи зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою. Згідно частин 2, 3, 10, 13, 14 ст. 123 ЗК, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Таким чином, при підготовці проекту на затвердження спірної земельної ділянки у власність, до заяви були надані всі необхідні документи, враховуючи протокол погодження меж. Що стосується твердження позивачів про підроблення підписів на протоколі погодження меж, то вважають, що вказані твердження не являються достовірними доказами. Просять у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в їх інтересах представник адвокат Раздорський Р. в судовому засіданні заявлені вимоги, відповідно, підтримали в повному обсязі, У наданих суду поясненнях позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] посилалися на обставини викладені в позові; просили про визнати рішення органу місцевого самоврядування незаконним, визнання Державний акт про право власності на спірну земельну ділянку недійсним; стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу. Представник відповідача\~Чернівецької міської ради Манчул М.-Д. в наданих суду поясненнях просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву суду не надали. Представник третіх осіб, на стороні відповідачів що не заявляють самостійних вимог - [PERSON] , [PERSON] , адвокат Кодрян Я. в наданих суду поясненнях просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях. Враховуючи позицію кожного з позивачів, в їх інтересах представника, за обставин викладених в позовній заяві, доводів відзиву відповідача Чернівецької міської ради та представника третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог відносно предмету спору, дослідивши докази надані сторонами в межах заявлених вимог, суд зважає на наступне. Досліджені судом докази та застосовані норми права. Рішенням Чернівецької міської ради 25 сесії VI скликання «Про передачу безоплатно у власність і надання в оренду земельних ділянок та внесення змін до рішень міської ради з цих питань» від 27.06.2012 року №539 вирішено передати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0424 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Підстава для передачі у спільну сумісну власність: Рішення МВК ві 14.08.1953 року №782, Витяги про державну реєстрацію прав від 10.08.2011 року №30925201 та від 20.10.2011 року №31737401(а.с.16-22) Згідно Висновку Управління Держкомзему у м. Чернівці Головного управління Держкомзему у Чернівецькій області №497/06 (а.с.20) вбачається, що розглянувши матеріали технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (Витяг про державну реєстрацію прав № 30925201 від 10.08.2011 року реєстр. №34358406 СЕВ №265962; Витяг про державну реєстрацію прав №31737401 від 20.10.2011 року реєстр. №33035387 СЕА №257191) Управління Держкомзему у м. Чернівці надав висновок про можливість передати у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0424 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Категорія земель землі житлової та громадської забудови. Земельна ділянка має обмеження та обтяження такого характеру: право власності на земельну ділянку виникає після прийняття позитивного рішення міської ради отримання державного акта на земельну ділянку та його державної реєстрації. Дотримуватись встановлених законодавством правил землекористування та добросусідства. Зміна цільового призначення земельної ділянки допускається з дозволу сесії міської ради за проектом відведення. Забезпечити вільний доступ для обслуговування інженерних мереж та без права забудови в межах проходження обмежень. Без права приватизації земель загального користування. Термін дії висновку рік з дня реєстрації. Згідно Висновку Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин №04/771 (а.с.20 на звороті) вбачається, що розглянувши технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що мають право власності на земельну ділянку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Управління земельних ресурсів, управління містобудування та архітектури погодило її та надало висновок про можливість передати у спільну сумісну власність земельну ділянку, загальною площею 0,0424 га для обслуговування житлового будинку, господарських і будівельних споруд 02.01. по [ADDRESS] за рахунок земель, закріплених рішенням МВК від 14.08.1953 року №782 за будинковолодіння. Земельна ділянка має обмеження, такого характеру: без права забудови в межах червоних ліній вулиці. Надати вільний доступ для обслуговування наявних та прокладанню нових інженерних мереж. Кадастровий план земельної ділянки № [NUMBER] (М 1:500) по [ADDRESS] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було погоджено Управлінням Держкомзему у м. Чернівці та 14.02.2012 року сформовано кадастровий номер: 7310136300:03:003:0090; внесено в базу даних 08.02.2012 року; червоні лінії погоджено 15.12.2011 року. Цільове призначення 02.01 для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, всього землі 0,0424 га; під двором 0,0324 га; під будівлями 0,0100 га. Від А до Б землекористувач №16А; від Б до В землекористувач №74А; від В до Г землекористувач №76; від Г до Д землекористувач №14; від Д до А землі загального користування вул. В.Чапаєва. (а.с.21) Відповідно до протоколу погодження меж земельної ділянки, що передається у власність по [ADDRESS] вбачається, що встановлення меж в натурі виконав [PERSON] ; представники землекористувача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; районний землевпорядник: [PERSON] ; Представники суміжних землекористувачів: будинок [ADDRESS] [PERSON] ; кв. [ADDRESS] [PERSON] (а.с.21; 24 на звороті) Згідно листа Департаменту урбаністики та архітектури від 26.07.2021 року (а.с.24) вбачається, що в департаменті відсутній схематичний план (копія) земельної ділянки між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] станом на 1953 рік. Згідно даних департаменту в період з 1994 року по 2003 рік документи, що посвідчують право приватної власності на землю, постійного користування землею та оренди землі за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] не видавались. Згідно схематичного плану земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , загальна площа земельної ділянки [ADDRESS] ; під двором 171 (а.с.25; 169-171) За даними листа КП «Чернівціводоканал» від 15.07.2021 року №03/1770 вбачається, що [PERSON] надано викопіювання з паспорту інженерних мереж (водопровідних та каналізаційних). (а.с.26) Разом з тим, судом встановлено що згідно рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської Ради депутатів трудящих №782 від 14.08.1953 року «Про наслідки обміру земель будівельного кварталу №152 м. Чернівці» щодо закріплення земельної ділянки за адресою [ADDRESS] зареєстровано 267 кв. м; за будинком [ADDRESS] - 1343 кв.м. Всього за землекористувачами будівельного кварталу №152 зареєстрували 4022 кв.м земельних площ. (а.с.22 на звороті) Згідно листа Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 23.07.2021 року №1892 вбачається, що в матеріалах поквартальної зйомки кварталу №152 відсутнє рішення ради про розміри земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] , станом на 1990 рік. (а.с.23 на звороті). Окрім наведеного, судом установлено, 28.12.2020 року між [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] , [PERSON] (покупці) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер 7310136300:03:003:0090), розміром 0,0424, місуе розташування: [ADDRESS] . У Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку зазначено наступний опис меж земельної ділянки : від А до Б зем.кор. [ADDRESS] ; від Б до В зем кор. [ADDRESS] ; від В до Г зем кор. [ADDRESS] ; від Г до Д зем.кор. [ADDRESS] ; від Д до А землі загального користування [ADDRESS] . Земельна ділянка належить продавцю [PERSON] 1/3 частина на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №581253, виданого Чернівецькою міською радою, 01.11.2012 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №731010001004012; 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Олійник І.М., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, 20.11.2015 року за реєстр. №4867, Державна реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена 20.11.2015 року, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №48092644, виданого [PERSON] , за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна №782576773101, за номером запису про право власності: 12152715; [PERSON] 1/3 частина на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №581253, виданого Чернівецькою міською радою, 01.11.2012 року.(а.с. 27-28) Таким чином, судом встановлено що [PERSON] , [PERSON] є співвласниками земельної ділянки за кадастровим номером 7310136300:03:003:0090, площею 0,0424 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , яку вони набули в порядку, встановленому законом. Разом з тим, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зверталися до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 15.03.2022 року (справа №727/4093/21) задоволено апеляційну скаргу [PERSON] ; рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.11.2021 року скасовано; в задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] . Про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовлено. При цьому в мотивувальній частині вказаної постанови, колегія суддів зазначає наступне: «Позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] , направлені на усунення перешкод в користуванні ними зазначеною частиною земельної ділянки, шляхом демонтажу за власні кошти металевих воріт та хвіртки, встановлених на межі земельної ділянки по [ADDRESS] , однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що дані металеві ворота та хвіртка були встановлені саме відповідачами, і що ними чиняться перешкоди позивачам у користуванні належною їм частиною земельної ділянки». (а.с. 157-168) Відповідно до ч.4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищенаведені докази у своїй сукупності ухгоджуються і з показами свідків. Так, свідок [PERSON] під присягою в судовому засіданні зазначила, що в 2017 році своїм приймала участь у погодженні меж спірної земельної ділянки; також зазначила, що [PERSON] користувався земельною ділянкою; у будинку [ADDRESS] є окремий вхід; у будинку 14 окремого входу немає, хвіртка знаходиться з [ADDRESS] ; всі будинки мають огорожу; в будинок [ADDRESS] можна зайти як з двору будинку [ADDRESS] , так і з невеличкого двору будинку [ADDRESS] Під присягою, свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що проживає по [ADDRESS] , з 1976 року, та їй невідомо про факт приватизації земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та будинку [ADDRESS] є маленький двір. Свідок [PERSON] під присягою в судовому засіданні пояснила, що про приватизацію земельної ділянки по [ADDRESS] , їй не відомо. Пояснила, що не пам`ятає, щоби погоджували межі земельної ділянки за цією адресою. Зазначила в поясненнях, що біля будинку, де проживають позивачі є двір, площа якого менша ніж 4 сотки. Свідок [PERSON] під присягою в судовому засіданні пояснив, що йому не відомо про те, щоби земельна ділянка була приватизована власниками будинку [ADDRESS] . Під присягою, свідок [PERSON] пояснив, що проживає за адресою [ADDRESS] більше ніж 32 років та йому невідомо про приватизацію земельної ділянки будинку [ADDRESS] . Зазначив в поясненнях, що межі земельної ділянки будинку [ADDRESS] як сусідній землекористувач будинку [ADDRESS] , не погоджував; він не бачив на земельній ділянці будинку [ADDRESS] на представників Чернівецької міської ради та представника Держгеокадастру. Пояснив, що спірною земельною ділянкою по [ADDRESS] , він не користувався і не користується, біля цього будинку він бачив є окремий проїзд невеликий, автомобіль швидкої допомоги чи інший автомобіль там проїде. Пояснив, що земельна ділянка під його будинком [ADDRESS] приватизована; чи є приватизованою земельна ділянка під будинком [ADDRESS] по цій же вулиці, йому не відомо. Згідно з частиною третьою статті 3\~ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). В силу\~ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За змістом ч. 2\~ст.\~373 ЦК України право власності на землю гарантується\~Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. За положеннями\~статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1\~ст.\~21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частинами першою, другою\~статті 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1\~ст.\~393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до\~ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування можуть бути визнані незаконними в судовому порядку лише з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України. Згідно з\~ст. 12 ЗК України\~розпорядження землями територіальних громад відноситься до повноважень міських рад. Як суб`єкт права власності міська рада має право володіти, користуватися і розпоряджатися землями комунальної власності. Згідно ч.1\~ст. 122 ЗК України\~сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб Ст.125 ЗК України\~передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до\~ст. 23 ЗК України\~(в ред..1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до ст. 24 право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Спірна земельна ділянка на момент прийняття оскаржуваного рішення Чернівецькою міською радою не перебувала у власності чи користуванні жодних фізичних чи юридичних осіб, зокрема позивача. Відповідно до\~ЗК України (в ред. 1990р.),\~землями запасу визнаються всі землі, не передані у власність або не надані у користування. Згідно зі\~ст. 125 ЗК України (в ред.2001р.),\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. У відповідності до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 01.07.2015 № 6-319цс15, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що, враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Велика Палата Верховного Суду вважала, що при застосуванні положень\~статті 120 ЗК України\~у поєднанні з нормою\~статті 125 цього Кодексу\~слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій\~статті 120 ЗК України\~особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику (справа № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20). Необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку за певних обставин має бути рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, які діють від імені власника, про передання у власність земельної ділянки (див. висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-53цс12) Судом за з`ясованих в засіданні обставин і досліджених доказів, установлено, що рішенням Чернівецької міської ради 25 сесії VI скликання «Про передачу безоплатно у власність і надання в оренду земельних ділянок та внесення змін до рішень міської ради з цих питань» від 27.06.2012 року №539 було вирішено передати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0424 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Підстава для передачі у спільну сумісну власність: Рішення МВК від 14.08.1953 року №782, Витяги про державну реєстрацію прав від 10.08.2011 року №30925201 та від 20.10.2011 року №31737401(а.с.16-22) Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі ст. 80 ЗК України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, чи зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою. Згідно частин 2, 3, 10, 13, 14 ст. 123 ЗК, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Законодавчо визначено, що Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. За змістом\~статті 388 ЦК України, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Державний акт -\~це документ, що посвідчує право на земельну ділянку, із визнанням недійсним якого без внесення до державного реєстру відповідного запису щодо належного власника або землекористувача, спір про право може бути невирішеним Визнання недійсним державного акта не є необхідним для вирішення питання про те, що земельна ділянка належить територіальній громаді міста. Орган місцевого самоврядування, в тому числі і міська рада, представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження, визначені Конституцією України та іншими законами. Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку міститься в\~ст.140 ЗК України\~і він є вичерпним. (пункт 5.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). За нормами ст.\~155\~Земельного кодексу\~України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. В свою чергу, згідно статті 106\~ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановлення твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Що стосується доводів позивачів про те, що вони не погоджували межі спірної земельної ділянки та в протоколі погодження меж земельної ділянки, то суд зазначає наступне. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19) та від 20.03.2019 року у справах №350/67/15-ц (провадження №14-652цс18) та №514/1571/14-ц (провадження №14-552цс18) Непогодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками не може бути підставою для визнання рішення міської ради та державних актів недійсними. Натомість як вбачається з протоколу погодження меж земельної ділянки (а.с. 21 оборот, 24 оборот), підпис представника суміжних землекористувачів (кв. [ADDRESS] ) [PERSON] проставлений в даному протоколі. В судовому засіданні, позивач [PERSON] з даного приводу нічого не змогла пояснити. Окрім цього, вищенаведені допитані свідки в судовому засіданні, відповідно зазначили, що біля будинку [ADDRESS] є під"їзд невелекий до будинку, карета швидкої допомоги до вказаного будинку під"їхати взмозі. Також пояснили, що до будинку [ADDRESS] є окремий під"їзд та окремий вхід до будинку; проходу між будинками немає. Як пояснили відповідно позивачі у наданих суду поясненнях будь яких право встановвлюючих документів на земельну ділянку немає. Про аналогічне в засіданні було підтверджено і представником відповідача Чернівецької міської ради. Відповідно до ст. 125 ЦК України право власності на земельну ділянку а також право постійного користування і право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається з пояснення представника Чернівецької міської ради на момент прийняття оскаржуємого рішення місткої ради від 27.06. 2012 року земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0.0424 га вона належала до земель комунальної власності. За нормами ст.\~155\~Земельного кодексу\~України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. В свою чергу згідно статті 106\~ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановлення твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Невід`ємною частиною проекту землеустрою є акт погодження меж земельної ділянки. Ця документація оформляється в разі приватизації, оренди, зміни цільового призначення землі, відведення територій під будівництво тощо. Документ підписує суб`єкт, який оформляє право на землю, а також власники та користувачі сусідніх територій. Акт погодження меж земельної ділянки - документ, що підтверджує відсутність претензій з боку правовласників сусідніх земель на встановлення меж території, яка відводиться. Підписання акту власниками та землекористувачами прилеглих ділянок означає, що вони згідні з розташуванням і контурами відведеної території. Актом підтверджується узгодження межових знаків щодо сформованої ділянки між суб`єктами земельних відносин. Отже, суд вважає, що непогодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками не може бути підставою для визнання рішення міської ради недійсними. Щодо заяви відповідача Чернівецької міської ради Манчул М.Д. та представника третіх осіб, адвоката Кодрян Я. про застосування в спірних правовідносинах позовної давності, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.\~256 Цивільного кодексу України). Основи застосування позовної давності передбачені\~главою 19 ЦК України. Позовна давність нормами\~ЦК України\~поділена на загальну та спеціальну. Загальна позовна давністьустановлюється тривалістю утри роки(ст. 257 ЦК України). Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представником відповідача Чернівецької міської ради Манчул М.-Д. в обґрунтування заяви про застосування позовної давності, вказано, що позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, без поважних причин. Аналогічна позиція і представника третіх осіб. Відповідно в доводах щодо пропуску строку позовної давності посилалися на те, що рішенням Чернівецької міської ради 25 сесії VI скликання «Про передачу безоплатно у власність і надання в оренду земельних ділянок та внесення змін до рішень міської ради з цих питань» від 27.06.2012 року №539 було вирішено передати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] безоплатно у спільну сумісну власність спірну земельну ділянку; підстава для передачі у спільну сумісну власність: Рішення МВК від 14.08.1953 року №782, Витяги про державну реєстрацію прав від 10.08.2011 року №30925201 та від 20.10.2011 року №31737401 (а.с.16-22) Разом з тим, протокол погодження меж спірної земельної ділянки було підписано позивачем [PERSON] (а.с.21; 24 на звороті). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у Постанові від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14, у приписі частини першої\~статті 261 ЦК України\~є презумпція обізнаності особи про стан її суб`єктивних прав. Тому, обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Водночас, позивачами взагалі не обґрунтовано та не доведено ні терміну, з якого їм стало відомо про порушення його прав, ні поважності причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, відтак із цієї підстави слід відмовити у задоволенні позову. Відповідно до п.11\~постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень\~ст.\~12,\~13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Висновок На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються позивачі, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed