Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що: після смерті її чоловіка [PERSON] , їй, на підставі свідоцтва про право на спадщину, належить будинок за адресою [ADDRESS] . В зазначеному будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] [PERSON] , хоч і зареєстрований в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , однак понад п`ятнадцять років там не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні будинку участі не приймає, особистих речей в будинку не має, будинком не цікавиться. Реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує права позивача на власність та позбавляє можливості розпорядитися вказаним будинком. Відповідач не сплачує комунальні послуги, не несе витрати по утриманню житла, не приймає участі у спільному побуті. За весь період часу відповідач жодного разу не з`являвся у спірному будинку і всі обов`язки пов`язані з його утриманням, сплатою комунальних послуг участі не брав. На даний час місце проживання та перебування відповідача позивачу не відоме. А тому просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житлом за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 травня 2022 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку загального провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово повідомлявся судом про час та місце розгляду справи в суді в передбаченому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачу [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить будинок за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтв про право на спадщину за законом серії НСА № 745026; серії НСА № 745028; серіяї НСА № 745024 від 02 вересня 2022 року, виданих приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Мойсою О.В. (а.с.56-58). Право власності [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на будинок за адресою [ADDRESS] , зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується довідкою від 13.09.2022 року № 309651110 (а.с.59-60). Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно довідки №Д753 від 28.04.2022 року департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради про склад осіб встановлено, що відповідач зареєстрований в спірному будинку за адресою: [ADDRESS] , ( а.с.16). Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Статтею 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-158цс14 від 5 листопада 2014 року. Окрім того, суд зауважує, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Як було встановлено судом, позивач із дітьми є власниками спірного житла. Відповідач [PERSON] будинком за адресою [ADDRESS] понад п`ятнадцять років не користується, будь-яких перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинив, а тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ст.405 ЦК України. У позасудовому порядку спір між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим наявне оспорюване право позивача використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб, за захистом якого вона змушена була звернутися до суду. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved