Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бершадського районного суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмежено відповідальністю «Фінанс Пропері Групп», в якому просить: -усунути [PERSON] перешкоди в розпорядженні майном - автомобілем марки Audi Q7, 2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , зареєстрований номер [NUMBER] ; -скасувати приватне обтяження, зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за №28595023 від 25.02.2021 реєстратором Харківської регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» Асіпчиковою О.М. у виді застави рухомого майна за договором GL48N718070_A102, виданим 20.08.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , зареєстрованого 22.01.2021 Територіальним сервісним центром №5141 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області [PERSON] на праві приватної власності належить легковий автомобіль універсал - В загальний, марки Audi Q7, 2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , зареєстрований номер [NUMBER] . Вказаний транспортний засіб був придбаний позивачем 22.01.2021 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №7466/21/025169 від 22.01.2021, укладеного з ТОВ «Ф.А.Р.Т.». При здійсненні реєстрації транспортного засобу ТСЦ №5141 було видано свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] та реєстраційні номерні знаки змінено з [NUMBER] на [NUMBER] . Також зазначає, що під час реєстрації придбаного автомобіля, будь-які записи про обтяження щодо нього були відсутні. В подальшому, маючи намір продати автомобіль, в листопаді 2021 позивач звернувся до Регіонального сервісного центру МВС України в м. Харкові. На цьому етапі було виявлено, що згідно з витягом із Державного реєстру обтяжень рухомого майна за заявою відповідача 25.02.2021 реєстратором Харківської регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» Асіпчиковою О.М. зареєстровано обтяження автомобілю у виді застави рухомого майна за договором про відступлення прав вимоги, серія та номер GL48N718070_A102, виданим 20.08.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. Позивач зазначає, що обтяження на належне йому рухоме майно було накладено після укладення договору купівлі-продажу, а тому він є добросовісним набувачем спірного автомобіля. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 14.01.20212 вказану позовну заяву передано на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала про відкриття провадження в справі та копія позовної заяви направлялася на адресу відповідача та третьої особи. 03.06.2022 від представника позивача до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. 07.09.2022 від представника позивача до суду надійшло клопотання про залишення без розгляду поданої раніше заяви про залишення позовної заяви без розгляду. Відповідно до ст. 178 ЦПК України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, третій особі на надання пояснень по справі. Станом на день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву та пояснення в справі суду не подав. Представник третьої особи подав до суду пояснення на позовну заяву. Зазначає, що ДП «НАІС», як реєстратор реєстру, виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. Також зазначив, що суб`єктом звернення з заявою про припинення обтяження і виключення запису з реєстру є лише обтяжував, виходячи з чого, належним способом захисту є зобов`язання обтяжувала подати реєстратору заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження. 08.09.2022 від Харківської регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» надійшла заява про розгляд справи без участі представника. У судовому засіданні представник позивача та позивач вимоги підтримали, просили задовольнити. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 22.01.2021 між ТОВ «Ф.А.Р.Т.» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу №7466/21/025169, на підставі якого позивач став власником транспортного засобу Audi, модель Q7 Універсал-В, червоного кольору, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] При здійсненні реєстрації Транспортного засобу, позивачу було видано свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] транспортного засобу легковий автомобіль універсал - В загальний, марки Audi Q7, 2006 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , зареєстрований номер [NUMBER] . 25.02.2021 року за № 28595023 реєстратором Харківської регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» Асіпчиковою О.М. зареєстровано обтяження спірного автомобіля у виді застави рухомого майна за договором про відступлення прав вимоги, серія та номер GL48N718070_A102. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.20 Закону заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. За змістом ст.ст.589, 590 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом . Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 даного Закону визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Згідно зі ст. 12 Закону взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. З цього випливає, що застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 05 лютого 2020 року в справі № 761/3615/19 / провадження № 61-20681св19 /, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом. З матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль позивачем був придбаний 22.01.2021 року. Листом Територіального сервісного центру МВС №5141 від 15.12.2021 № 31/15/5141-88аз підтверджується, що обмеження на перереєстрацію автомобіля Audi, модель Q7 Універсал-В, червоного кольору, номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] на нового власника станом на 22.01.2021 за Єдиним державним реєстром транспортних засобів, Державним реєстром обтяжень рухомого майна, Єдиним реєстром боржників були відсутні. Таким чином суд вважає, що на момент придбання позивачем транспортного засобу у Державному реєстрі були відсутні відомості про його обтяження, а тому позивач відповідно до статті 391 ЦК України, частини другої статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Така сама позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі №408/1490/20. З урахуванням викладеного, позивач є добросовісним набувачем транспортного засобу, а тому його вимоги про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. В той же час відповідач, не подавши відзив на позов, будь-яких доказів наявності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису про його обтяження на підставі договору застави на момент придбання позивачем вказаного транспортного засобу не надав. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Відповідно ст.ст.76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні принципу змагальності, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Outcome: approved