Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

02 серпня 2022 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ГУНП в Чернівецькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначає, що з 25 січня 2013р. перебував із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін двоє дітей. Зазначає, що йому, як основному наймачу, та членам його сім`ї\~ було надано службове житло на період проходження служби в Національній поліції України, в якому сім`я зареєструвалася 05 травня 2021 року. На даний час шлюб із відповідачем розірвано за рішенням суду від 07.07.2021р. При цьому, у позовній заяві про розірвання шлюбу [PERSON] зазначила, що влітку 2020р. відбулося погіршення стосунків, внаслідок чого вона із дітьми переселилась до своїх батьків, а з травня 2021р. сторони остаточно припинили спільне проживання та ведення господарства. Окрім того, в підтвердження факту непроживання відповідача протягом 6 місяців у спірній квартирі надав акти обстеження сім`ї. Зауважує, що відповідач не зацікавлена у спірній квартирі, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні житла не бере, її особисті речі в квартирі відсутні, хоча жодних перешкод в користуванні житлом останній ніхто не чинив. Натомість звертає увагу, що несе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за нерухоме та рухоме майно згідно договору від 07.05.2021р. Вважає, що факт реєстрації відповідача у службовому житлі порушує його право на вільне розпорядження і користування майном. При цьому, [PERSON] , яка була заселена у житло як член його сім`ї, не являючись уже такою, добровільно зніматись з реєстрації не бажає, а тому просить визнати\~ відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.08.2022р. у справі відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін, надано учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи та призначено судове засідання на 17 серпня 2022 року о 15 год. 00 хв., яке відкладено на 14 вересня 2022р. о 15 год. 00 хв. 15 серпня 2022р. в суд надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 35-51), згідно якого [PERSON] зазначає, що [PERSON] є неналежним позивачем. Так, зауважує, що спірна квартира [ADDRESS] , належить на праві державної власності державі в особі ГУНП в Чернівецькій області та позивач не вправі розпоряджатися такою нерухомістю. Звертає увагу, що оплата комунальних послуг проводиться за показами лічильників або виходячи із площі житла, а тому її реєстрація без фактичного проживання у спірній квартирі не покладає на позивача додаткових витрат по утриманню квартири. При цьому, справжньою причиною звернення до суду є бажання позивача позбавити її права на участь у приватизації житла, внаслідок чого було сфальсифіковано акти обстеження сім`ї. Разом з тим, не заперечуючи факт непроживання у спірній квартирі та, як наслідок, відсутність витрат зі своєї сторони щодо утримання майна, стверджує, що спільне проживання із позивачем є неможливим, оскільки останній постійно змінює співмешканок, а також в період шлюбу вчиняв щодо неї домашнє насильство. Вважає, що має рівне із [PERSON] право на користування службовим житлом, іншого власного житла не має та у спірній квартирі залишились її речі побутового вжитку, оскільки при переселенні до батьків забрала лише свої особисті речі та речі дітей. Вважає, що оскільки діти проживають із нею доцільно отримати висновок Служби у справах дітей щодо суті позову, оскільки позбавлення її права на користування службовим житлом призведе до порушення прав дітей. Просить у задоволенні позову відмовити. 24 серпня 2022р. через канцелярію суду позивачем [PERSON] надано відповідь на відзив (а.с. 63-65). Вважає, що з огляду на письмові пояснення третьої особи ГУ НП в Чернівецькій області фактично не заперечує щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Додатково зауважує, що відповідач була внесена в ордер як член його сім`ї, проте фактично у службовій квартирі проживала незначний відрізок часу (орієнтовно 16 днів) і на даний час, не являючись членом сім`ї наймача, в квартирі не проживає без поважних причин понад 6 місяців. Вказує, що [PERSON] не надано доказів ні створення їй перешкод у користуванні спірним майном, ні доказів фальсифікації актів обстеження сім`ї, ні доказів застосування до неї домашнього насильства, а наданий відеозапис є неналежним доказом з огляду на відсутність згоди особи на зйомку, неможливість встановлення дати та місця проведення такої. При цьому, вважає, що реєстрація [PERSON] у спірній квартирі порушує права саме позивача, а не третьої особи, оскільки він несе повну матеріальну відповідальність за ввірене державне майно, при вільному доступі до такого майна відповідача. Окрім того, право відповідача на користування спірною квартирою перешкоджає йому в реалізації особистих немайнових прав, зокрема, на особисте життя, на шлюб та створення нової сім`ї, оскільки примирення колишнього подружжя та поновлення стосунків із [PERSON] не бажає. Не погоджується із доводами відповідача про залишення у спірному житлі останньою особистих побутових речей, оскільки питання поділу майна подружжя не вирішувало. Зауважує, що службове житло приватизації не підлягає, а тому твердження останньої про бажання позивача позбавити відповідача права на участь у приватизації є надуманими. Наголошує, що в даній справі ставить питання про визнання лише відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, наміру визнавати такими їхніх дітей не мав та не має, а тому й не потрібно висновку Служби у справах дітей по суті спору. 19 серпня 2022р. представник третьої особи подав письмові пояснення по суті справи (а.с. 59-62), в яких зазначив, що рішення у справі не вплине на права та обов`язки ГУ НП в Чернівецькій області, в оперативному управлінні якого знаходиться спірна квартира, а тому вирішення спору залишає на розсуд суду. Разом з тим, наголошує, що позивач не вправі розпоряджатися службовою квартирою внаслідок відсутності в останнього відповідних правомочностей; такі належать НП України. Позивач та представник третьої особи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судових засідань (а.с. 30, 52, 57-58), що підтверджується матеріалами справи, в такі не з`явились. При цьому, 03 серпня 2022р. через канцелярію суду [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 31). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 14 вересня 2022р. просила в задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у відзиві. Додатково наголосила, що ні вона, ні діти сторін спільно проживати із позивачем у спірній квартирі не можуть, оскільки останній після розлучення постійно змінює співмешканок. Зауважила, що [PERSON] , маючи достатній дохід, повинен був уступити право на проживання у службовій квартирі їй та дітям, оскільки іншого житла у них немає, а собі орендувати житло. Стверджує, що при вирішенні даного спору в першу чергу діє в інтересах дітей, а не у власних, оскільки після зняття її з реєстрації діти також фактично втратять право користування житлом, як такі, що проживають із матір`ю. Звертає увагу суду, що службова квартира була надана сім`ї, а тому буде справедливо ордер на службове житлове приміщення анулювати, так як сім`я сторін розпалась, та [PERSON] одноособово розпочати процедуру отримання службового житла. Вважає, що позивач з метою виселення її та дітей свідомо створював неналежні умови проживання, а саме палив у квартирі, повертався додому в стані алкогольного сп`яніння та вчиняв щодо неї фізичне та психологічне домашнє насильство. При цьому, зауважує, що її звернення у поліцію з цих питань не фіксувались, а медичних довідок немає. Однак, вважає, що із доданого до відзиву відеозапису, яке знімав позивач, вбачається, що [PERSON] психологічного принижував дружину в присутності малолітніх дітей. Зазначає, що на даний момент разом із дітьми проживає у квартирі, яка належить її батькам, власного житла немає. Заслухавши відповідача по справі, з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази по справі, суд встановив, що сторони з 25 січня 2013р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 07.07.2021р. по справі № 719/173/21, що набрало законної сили 09 серпня 2021р. (а.с. 22-23). Ухвалюючи рішення, суд виходив, зокрема, із того, що з\~ травня 2021р. сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, примирятись не бажають. Під час шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвами про народження серія [NUMBER] , виданим Новодністровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 22.07.2016р., та серія [NUMBER] , виданим Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 26.07.2019р. (а.с. 14-15). Згідно довідки № 2054/103/10/01-2019 від 17.04.2019р., виданої Управлінням кадрового забезпечення ГУ НП в Чернівецькій області, з листопада 2015 року [PERSON] служить в Національній поліції України (а.с. 8). Як вбачається із рішення № 54/4 Виконавчого комітету Новодністровської міської рачи Чернівецької області «Про надання службового житла» від 14.04.2021р., розглянувши клопотання\~ начальника ГУ НП в Чернівецькій області Дмитрієва А.А. від 23.02.2021р. №216/123/01/25-2021, виконавчий комітет Новодністровської міської ради вирішив надати службове житло квартиру [ADDRESS] , мікрорайону «Діброва» оперуповноваженому сектору кримінальної поліції Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області, старшому лейтенанту поліції [PERSON] та видати ордер на склад сім`ї 4 чоловіки (а.с. 4). При цьому, спірна квартира [ADDRESS] , належить на праві державної власності державі в особі НП України, перебуває в оперативному управлінні ГУ НП в Чернівецькій області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №160051511 від 19.03.2019р. (а.с. 62). Згідно корінця ордеру на службове житлове приміщення № 47 ордер виданий [PERSON] складом сім`ї з 4 чоловік на право зайняття службового приміщення, житловою площею 16,2\~ кв.м., яке складається з 1 кімнати в службовій квартирі [ADDRESS] . До складу сім`ї входять [PERSON] - наймач, [PERSON] дружина,\~ [PERSON] син, [PERSON] донька (а.с. 5). З 05 травня 2021р. сторони по справі та їхні діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що не заперечується учасниками справи та підтверджується листом Виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області № 1198 від 09.08.2022р. (а.с. 34). 07 травня 2021р. між ГУ НП в Чернівецькій області, в особі заступника начальника Федорюка Г.Й., та [PERSON] \~ укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого останній, зокрема, бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому Адміністрацією матеріальних цінностей, рухомого та нерухомого державного майна (а.с. 6). Надалі в цей же день складено Акт внутрішнього переміщення основних засобів, відповідно до якого старший інспектор Ганчук О.М. здала, а [PERSON] прийняв квартиру [ADDRESS] , загальною площею 33,5 кв. м., житловою площею 16,2 кв.м. (а.с. 7). В підтвердження того, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації позивач [PERSON] надав акти обстеження сім`ї від 28.02.2022р., 31.03.2022р., 29.04.2022р., 31.05.2022р., 30.06.2022р., 29.07.2022р., складені комісією у складі депутата Новодністровської міської ради Чернівецької області Нажиги І.М. та сусідів - мешканців будинку [ADDRESS] та [ADDRESS] , [PERSON] , та [PERSON] , згідно яких [PERSON] за адресою [ADDRESS] , не проживає протягом загалом шести місяців (а.с. 16-21). Натомість, не заперечуючи факт непроживання у спірній квартирі з моменту звернення до суду із позовом про розлучення та, як наслідок, відсутність витрат зі своєї сторони на утримання майна, [PERSON] вважає причини своєї відсутності поважними, а для спростування доводів позивача щодо відсутності у спірному житлі її особистих речей надала докази придбання нею під час шлюбу побутової техніки (а.с. 39-42), а також договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] та товарний чек № 000960213 від 30/04-2019 на придбання меблів її матір`ю [PERSON] (а.с. 43-47). Також судом досліджено договір № 38/2021 про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 20.05.2021р., укладений ТзОВ «Аванті +» та ФОП [PERSON] за адресою [ADDRESS] , згідно п.п. 12, 15 якого за рішенням Виконавчого комітету Новодністровської міської ради\~ від 12.05.2021р. № 70/5, тариф/ціна на послугу становить 278,57 грн, за один метр кубічний. Розрахунковий обсяг ТПВ становить 30 кубічних метрів в місяць. Послуги оплачуються в безготівковій формі по факту вивезених ТПВ, на підставі наданих виконавцем споживачеві актів виконаних робіт (а.с. 48). У судовому засіданні також досліджено відеозапис, наданий відповідачем із відзивом (а.с. 51), на якому зафіксовано сімейну сварку сторін по справі, в ході якої кожен із подружжя висловлює своє невдоволення поведінкою іншого, однак точної дати події не встановлено. На спростування доводів [PERSON] щодо застосування до неї [PERSON] домашнього насильства останній надав довідку № 4835/123/44/01-2022 від 23.08.2022р., видану ВП № 1 (м.Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області, згідно якої протягом 2020-2022 років він до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с. 65). Згідно ч. 1 ст. 5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Відповідно до ст. 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється. У ч. 1 ст. 118 та ч. 1 ст. 119 ЖК України встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Перелік категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством України. Так, згідно п. 68 Переліку категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988р. № 37, віднесено поліцейських, державних службовців та працівників Національної поліції. У ч. 1 ст. 122 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є законним володільцем службового житла кв. [ADDRESS] . Із врахуванням положень ст.ст. 391, 396 ЦК України і роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] являється належним позивачем по справі та звернувся із позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, оскільки збереження за відповідачем права на користування спірним житлом порушуватиме особисті немайнові права позивача, що забезпечують природне існування та соціальне буття фізичної особи: право на особисте життя і його таємницю, право на сім`ю. Згідно ст. 123 ЖК України порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу. Так, відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. При цьому, згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Також визначено випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. За змістом ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9\~ ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, аналіз ст.ст. 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: 1) непроживання в жилому приміщенні більше шести місяців та 2) відсутність особи в жилому приміщенні без поважних причин. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі № 758/8097/18-ц. Враховуючи досліджені докази та пояснення відповідача, беззаперечно встановлено, що [PERSON] не проживає у спірному житлі більше шести місяців та змінила місце свого проживання у травні 2021 року напередодні звернення у суд із позовною заявою про розірвання шлюбу. При цьому, суд вважає, що у справі відсутні будь-які докази неналежної поведінки позивача, які спричинили залишення службового житла відповідачем, в тому числі й щодо застосування до [PERSON] домашнього насильства чи погроз як під час шлюбу, так і після його розірвання. А також встановлено, що позивач не чинив відповідачу жодних перешкод щодо доступу до спірної квартири, оскільки відповідач не проживала у службовому житлі із власного бажання,

Outcome: approved