Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Позивач КП «Харківводоканал» 04.02.2021 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 7201,49 грн, з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2015 по 30.11.2020 у сумі 3757,40 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2015 по 30.11.2020 у розмірі 3321,27 грн; інфляційні втрати - 84,98 грн; три відсотки річних від простроченої суми - 37,84 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за адресою: [ADDRESS] , проживають відповідачі, які є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № [NUMBER] . У зв`язку з тим, що боржники своєчасно в порушення вимог п.п. 18, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 не сплачували кошти за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, за ними рахується вказана заборгованість. Також, у зв`язку з тим, що відповідачі прострочили виконання зобов`язання щодо сплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, їм відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані сума інфляційних втрат за час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, які позивач і просить стягнути на свою користь. 05.02.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду (а.с. 20-21). 03.03.2021 відповідачем [PERSON] подано до суду письмові пояснення, в яких вона зазначила, що вимоги КП «Харківводоканал» є незаконними та необґрунтованими, а також такими по яким сплинув строк позовної давності. Так, в обґрунтування свої міркувань [PERSON] посилається на те, що між сторонами відсутні будь-які договірні відносини. До того ж, відповідач стала повнолітньою лише 19.02.2016, а тому не могла нести відповідальність за зобов`язаннями, що випливають з отримання комунальних послуг за період стягнення до 18.02.2016 включно. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 39-41). Також, відповідачем [PERSON] подано до суду письмову заяву про застосування строків позовної давності, оскільки передбачені законодавством строки звернення до суду з позовом КП «Харківводоканал» пропущені, так як позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.05.2015 по 30.11.2020, а тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 42-43). 22.04.2021 позивач КП «Харківводоканал» подав до суду відповідь на відзив, в якому просить не приймати до уваги доводи відповідача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказав, що позовна давність до цих правовідносин переривалась у зв`язку із здійсненням відповідачами оплат, що перевищували місячні нарахування у період з 14.07.2017 по 13.11.2020, споживач у наданих копіях квитанцій не вказував чіткого призначення платежів, у деяких з них взагалі відсутні оплати за послуги водопостачання та водовідведення (а.с.83-85). 28.04.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача., в якому остання просила вважати вірним прізвище та ім`я відповідача як « [PERSON] » замість невірно вказаного в позові « [PERSON] » (а.с. 105-110). 27.05.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача щодо прийняття заяви про уточнення періодів стягнення заборгованості (а.с. 132-135). 03.09.2021 позивач КП «Харківводоканал» подав до суду заяву, в якій уточнив позовні вимоги до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , та просить стягнути з [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованість в сумі 1617,63 грн, із них: за послуги централізованого водопостачання за період з 01.05.2015 по 29.02.2016 у розмірі 874,99 грн; за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2015 по 29.02.2016 у розмірі 660,44 грн; інфляційні втрати за час прострочення - 61,70 грн; три проценти річних від простроченої суми - 20,50 грн; стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованість в сумі 5666,06 грн, із них: за послуги централізованого водопостачання за період з 01.03.2016 по 30.11.2020 у розмірі 2882,41 грн; за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2016 по 30.11.2020 у розмірі 2660,83 грн; інфляційні втрати за час прострочення - 84,98 грн; три проценти річних від простроченої суми - 37,84 грн; а також стягнути з відповідачів судові витрати. Згідно уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідачів загальну суму заборгованості - 7283,69 грн. Представник позивача Качуринець М.М., який діє на підставі довіреності, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу без участі представника позивача, вказавши належні реквізити позивача, які необхідно врахувати при ухваленні судового рішення. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, просить розглянути справу без її участі на підставі наданих матеріалів. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] , згідно вимог п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і підтверджується письмовими доказами, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої в електронному Реєстрі територіальної громади м. Харкова 05.02.2021 (а.с. 17). Відповідно зведеної картки абонента В + К (окремо), за особовим рахунком [NUMBER] , за яким закріплена адреса: [ADDRESS] , існує заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання у період з 01.05.2015 по 29.02.2016 в розмірі 874 грн 99 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення у період з 01.05.2015 по 29.02.2016 в розмірі 660 грн 44 коп. (а.с. 120). Також, за вказаним особовим рахунком існує заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання у період з 01.03.2016 по 30.11.2020 в розмірі 2882 грн 41 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення у період з 01.03.2016 по 30.11.2020 в розмірі 2660 грн 83 коп. (а.с. 121-124). Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права й обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, стаття 68 Житлового кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, зобов`язують споживача оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно зі статтею п`ятою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів споживання. Згідно з ч. 1 ст. 64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Статтею 67 ЖК Української РСР передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК Української РСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Таким чином, обов`язок відповідачів по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення випливає з наведених вище нормативних актів та ЖК Української РСР. Частиною 2 ст. 205 Цивільного Кодексу України передбачено, що угода, для якої не встановлена обов`язкова письмова форма, враховується вчиненою, якщо поведінка сторін свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідачі не відмовлялися від послуг водопостачання у письмовій формі. Таким чином, поведінка відповідачів свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків, а саме того факту, що послуги водопостачання вони отримували. Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також, пунктом п`ятим частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» № 2918-ІІІ від 10.01.2002 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Частиною першою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Суд зазначає, що правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У зв`язку з простроченням відповідачами виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги боржнику [PERSON] нараховані інфляційні втрати за час прострочення у сумі 61 грн 70 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 20 грн 50 коп. за надані послуги у період з 01.05.2015 по 29.02.2016 (а.с. 120), а також боржникам [PERSON] , [PERSON] нараховані інфляційні втрати за час прострочення у сумі 84 грн 98 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 37 грн 84 коп. за надані послуги у період з 01.03.2016 по 30.11.2020 (а.с. 121-124, 125-128). КП «Харківводоканал» є підприємством, яке надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для мешканців, які проживають у будинках комунальної власності. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюють виключно на договірних засадах. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У відповідності до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) індивідуальний договір про надання комунальних послуг укладається між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем відповідної комунальної послуги. Частиною 5 ст. 13 цього ж Закону № 2189-VIII передбачено, що відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. На виконання закону КП «Харківводоканал» розроблено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на основі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 та погоджено рекомендаційним роз`ясненням Харківського обласного територіального відділу Антимонопольного комітету України від 16.07.2009 за № 9. Підприємство щомісяця в кожній квитанції до сплати пропонує абонентам письмово укласти договір і зазначає адресу, номер телефону, за якими потрібно звернутись, та перелік необхідних документів. Проте, з боку відповідачів жодних дій, спрямованих на укладання письмового договору здійснено не було. Однак, договір між споживачами вважається укладеним, незважаючи на відсутність письмового договору, оскільки сторони певний час виконують конклюдентні дії, а саме КП «Харківводоканал» зі своєї сторони надає послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачі в свою чергу приймають ці послуги. Суд зазначає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі № 6-59цс13. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Щодо посилань відповідача [PERSON] у своїх письмових поясненнях на те, що лише 19.02.2016 вона стала повнолітньою, а тому відповідно до законодавства України вона не могла нести відповідальність за зобов`язаннями, що випливають з оплати комунальних послуг за період стягнення до 19.02.2016, то суд звертає увагу, що у відповідності до ч. 3 ст. 1179 ЦК України, обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Отже, за період коли [PERSON] була неповнолітньою, відповідальність за несплату послуг централізованого водопостачання та водовідведення несли її батьки. Крім того, в уточнених позовних вимогах КП «Харківводоканал» просить стягнути солідарно заборгованість з обох відповідачів за період, коли [PERSON] досягла повноліття. Щодо заяви відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частинами першою та п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Про порушення відповідачами вимог щодо сплати за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення позивач дізнався ще у червні 2015 року, а, тому саме з цього моменту у КП «Харківводоканал» виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак позивач звернувся до суду із зазначеним позовом лише 04.02.2021, тобто зі спливом загального строку позовної давності. Суд за заявою відповідача застосовує загальну позовну давність тривалістю в три роки до цих спірних правовідносин. В зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 1617,63 грн за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у період з 01.05.2015 по 29.02.2016, а також інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми за вказаний період. Також, суд відмовляє у задоволенні позову КП «Харківводоканал» про стягнення з [PERSON] , [PERSON] за надані послуги з централізованого водопостачання з 01.03.2016 по 31.01.2018 включно на суму 1653,90 грн, з централізованого водовідведення у період з березня 2016 р. по січень 2020 р. включно на суму 1359,17 грн, оскільки пропущений загальний строк позовної давності. Отже, за період з 01.02.2018 по 30.11.2020 відповідачі мають заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання у розмірі 1228,51 грн, за послуги з централізованого водовідведення у розмірі 1301,66 грн, які підлягають стягненню. Суми інфляційних втрат у розмірі 84,98 грн розрахована позивачем фактично за період з 01.10.2018 по 30.11.2020, сума трьох відсотків річних у розмірі 37,84 грн розрахована позивачем фактично за період з 01.06.2018 по 30.11.2020, тобто в межах строку позовної давності, та підлягають стягненню з відповідачів. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги КП «Харківводоканал» підлягають частковому задоволенню в межах строку позовної давності, а саме, в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.02.2018 по 30.11.2020 за надані послуги з централізованого водопостачання у розмірі 1228,51 грн, та за послуги з централізованого водовідведення у розмірі 1301,66 грн, інфляційні втрати у розмірі 84,98 грн, три відсотки річних у розмірі 37,84 грн., а всього 2652,99 грн. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн (а.с.3). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (36,42%), та стягує на користь позивача з відповідачів судовий збір у розмірі 826,73 грн, в рівних частках, по 413,37 грн.

Outcome: partial