Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, а саме, договору купівлі-продажу будинку від 01.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2117. В обґрунтування заявлених вимог вказував, що вона 01.08.2006 року уклала договір купівлі-продажу будинку, посвідчений приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко К.Ф., зареєстрований в реєстрі за № 2117, згідно умов якого вона придбала житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . При оформленні продажу зазначеного будинку заявниця виявила помилку у вищезазначеному договорі купівлі-продажу будинку, а саме: її прізвище зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». При звернені заявниці до Київського обласного Державного нотаріального архіву з проханням виправити видати їй дублікат договору без помилки в прізвищі або внесення виправлень в договір купівлі-продажу будинку, їй було надіслано лише копію договору купівлі-продажу будинку, який ідентичний за змістом тому, що знаходиться у неї, тобто має помилку в прізвищі. Вказує, що помилка в написані прізвища заявниці у зазначеному договорі купівлі-продажу будинку, позбавляє останню можливості реалізувати належне їй право володіння та розпорядження її будинком, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. У судове засідання заявниця [PERSON] не прибула, до суду надала заяву в якій просить проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи Київського обласного державного нотаріального архівуу судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі, при винесенні рішення по справі покладаєтья на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. У судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України, документ № [NUMBER] , прізвище, ім`я та по батькові заявниці вказано « [PERSON] », дата народження: « [INFO] » (а.с. 9). Відповідно до копії картки фізичної особи-платника податків, яка міститься в матеріалах справи, прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено як « [PERSON] »(а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.05.2006 року прізвище заявниці після реєстрації шлюбу вказано « [PERSON] » (а.с. 12). Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої виконавчим комітетом Тетіївської міської ради № 1136 від 10.09.2021 року місце проживання заявниці [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Як видно з договору купівлі-продажу будинку від 01.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу Київської області Бурлаченко К.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 2117, дійсно прізвище покупця жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , помилково зазначено « [PERSON] », замість вірного прізвища « [PERSON] » (а.с. 11). У зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні прізвища заявниці в її паспорті та в правовстановлюючому документі договорі купівлі-продажу будинку від 01.08.2006 року, в неї виникли ускладнення щодо її законного права на розпорядження своїм правом власності на жилий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки надає право на розпорядження своїм законним правом власності, а тому заявниця змушена звернутися до суду. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, суд аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності та приймаючи до уваги необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документу для реалізації заявницею права щодо її майна, дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved