Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою виконкомом Товтрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області 16.07.2006 року, актовий запис №04. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, сторони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, спільне господарство не ведуть; подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Також позивач просить суд спільних з відповідачкою дітей: [PERSON] та [PERSON] залишити проживати разом із ним, оскільки у серпні 2022 року між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей, участі в забезпеченні умов життя дітей того з батьків, хто проживатиме окремо, участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо. 14.09.2022 року судом постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження у справі з викликом сторін. У судове засідання 20.09.2022 року позивач не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, також подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. За таких обставин та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводилось без їх участі та не фіксувалось звукозаписувальним технічним засобом. Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Так, згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Товтрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області 16.07.2006 року, актовий запис №04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . На теперішній час позивач з відповідачкою шлюбних стосунків не підтримують, спору про поділ майна між ними немає, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо, наполягають на розірванні шлюбу, примиритися не бажають. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, оскільки фактично шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинились, спільне життя суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними має бути розірваний. Щодо вимог про залишення дітей проживати разом із батьком суд виходить з наступного. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається відсутність конфлікту між сторонами щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дітей та їх реалізації. Так, у відповідності із нотаріально посвідченим договором між батьками від 31.08.2022 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1903, сторони домовилися про те, що їх донька [PERSON] , [INFO] , та їх син [PERSON] , [INFO] , перебуватимуть на утриманні та будуть виховуватись батьком і проживатимуть з ним за адресою: [ADDRESS] . Також, у відповідності із нотаріально посвідченою 31.08.2022 року заявою (реєстровий номер 1902) [PERSON] , [INFO] , бажає проживати разом із батьком - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Виходячи з вищезазначеного, та, враховуючи відсутність спору між сторонами щодо визначення місця проживання та порядку утримання їх спільних дітей, вільне обрання собі місця проживання за адресою місця проживання батька [PERSON] , яка досягла чотирнадцяти років, позовні вимоги [PERSON] в цій частині позову слід також задовольнити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1984,80 гривень. На підставі викладеного та,

Outcome: approved