Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-14 00:00:00

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2016 року у вказаній справі було відкрито провадження. 27 вересня 2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації, витребування транспортного засобу, реєстрацію транспортного засобу. Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2016 року вказаний позов ПАТ «Акцент-Банк» було задоволено. Зазначеним заочним рішенням, зокрема, визнана недійсною довіреність № 5 від 04.06.2015 року, видана від імені Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на ім`я [PERSON] , визнаний недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Hyundai, модель Accent, рік випуску 2014, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , оформлений довідкою-рахунком серії № [NUMBER] , виданою 02.07.2015 року на ім`я [PERSON] , скасовано державну реєстрацію права власності на автомобіль марки Hyundai, модель Accent, рік випуску 2014, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , визнано недійсним свідоцтво серії [NUMBER] від 02.07.2015 року, видане МРЕВ № 1 м. Київ, про реєстрацію вказаного транспортного засобу на ім`я [PERSON] , скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на автомобіль марки Hyundai, модель Accent, рік випуску 2014, № кузова/шасі: [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , визнано недійсним свідоцтво серії [NUMBER] від 05.08.2015 року, видане ДАІ Київ, про реєстрацію вказаного автомобіля за [PERSON] , витребувано в останньої вказаний транспортний засіб, який вирішено передати представникам ПАТ «Акцент-Банк», зареєструвати його за останнім, надавши повноваження отримати (відновити) свідоцтво про реєстрацію автомобіля. В подальшому ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року за заявою відповідача [PERSON] було скасовано. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу та договорами поруки та позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, скасування державної реєстрації права власності на автомобіль, витребування транспортного засобу, реєстрацію транспортного засобу були роз`єднані. У справі № 175/3307/16-ц залишено позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу та договорами поруки. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2020 року цивільну справу із вказаними позовними вимогами було направлено за підсудністю до Драбівського районного суду Черкаської області. Крім того, ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року цивільну справу за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, скасування державної реєстрації права власності на автомобіль, витребування транспортного засобу, реєстрацію транспортного засобу було передано за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 17.06.2020 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу та договорами поруки. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року виділені матеріали № 175/882/20 за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, скасування державної реєстрації права власності на автомобіль, витребування транспортного засобу, реєстрацію транспортного засобу було об`єднано в одне провадження з цивільною справою № 175/3307/16-ц за позовом ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу та договорами поруки та передано судді Драбівського районного суду Черкаської області Чепурному О.П. Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2020 року вказану цивільну справу було прийнято до розгляду та постановлено її подальший розгляд і вирішення здійснювати в межах об`єднаної цивільної справи №175/3307/16-ц в спрощеному провадженні як малозначної справи. Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2020\~року було прийнято зустрічну позовну заяву\~ [PERSON] до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності та виключення відомостей про обтяження рухомого майна до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ «Акцент-Банк» у справі №175/3307/16-ц. Після цього ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 21 січня 2021 року позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу та договорами поруки, визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, скасування державної реєстрації права власності на автомобіль, витребування транспортного засобу, реєстрацію транспортного засобу було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2021 року дану позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» у зв`язку з не усуненням недоліків було повернуто позивачу. Цією ж ухвалою суду відповідачу [PERSON] було повернуто її зустрічну позовну заяву до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності та виключення відомостей про обтяження рухомого майна. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 15 квітня 2021 року ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2021 року\~ було скасовано в частині\~повернення зустрічного позову [PERSON] та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду в цій частині. Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 26.04.2021\~року цивільну справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності та виключення відомостей про обтяження рухомого майна було передано на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року\~дану справу було прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. В своєму позові [PERSON] з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати за нею право власності на транспортний засіб «Hyundai Accent», номер кузова/шасі: [NUMBER] , 2014 року випуску, та виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження вказаного автомобіля від 08.08.2016 року за №15925959, зареєструвати вказаний автомобіль на її ім`я, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що 05 серпня 2015 року через торгівельну мережу ТОВ «Авторада» нею було придбано у [PERSON] автомобіль «Hyundai Accent», 2014 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER] , який зареєстровано на її ім?я. 22 листопада 2019 року під час переоформлення транспортного засобу їй стало відомо, що вказаний автомобіль перебуває у розшуку на підставі постанови державного виконавця Дніпровського відділу виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції. Також в розшуку перебуває номерний знак та свідоцтво про реєстрацію. У зв`язку з чим автомобіль, ключі та реєстраційні документи було вилучено працівниками поліції. Підставою для арешту та розшуку вказаного автомобіля стало заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року у справі № 175/3307/16, яке було скасоване за її заявою. Після скасування заочного рішення постановами державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 17 квітня 2021 року та 21 квітня 2020 року було припинено розшук автомобіля та повернуто їй вилучений автомобіль. Однак згідно з листами Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 17 червня 2020 року та 19 червня 2020 року на підставі заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року було скасовано 20 червня 2017 року реєстрацію за нею автомобіля «Hyundai Accent», 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] та правових підстав для поновлення реєстрації немає. Також було зазначено, що в Державному реєстрі наявна інформація про обтяження даного транспортного засобу, де обтяжувачем виступає ПАТ «Акцент Банк». Таким чином, наявність вказаного обтяження порушує її право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Тому, оскільки обтяження автомобіля заставою було зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 08 серпня 2016 року, тобто після набуття нею цього майна, позивач, посилаючись на положення статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», просить виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження вказаного автомобіля, а також зареєструвати автомобіль на її ім?я. Крім того, посилаючись на положення ст. 41 Конституції України, статей 321, 391, 392 ЦК України, позивач просить визнати за нею право власності на автомобіль «Hyundai Accent», 2014 року випуску, номер кузова [NUMBER] , зареєструвавши його на її ім`я. Під час підготовчого провадження відповідачем Акціонерним товариством «Акцент-Банк» був поданий відзив на позов [PERSON] , в якому зазначено, що на підставі заяви [PERSON] про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу АВ00А+00739746 від 26.06.2015 року між ним і банком був укладений договір фінансового лізингу, згідно умов якого [PERSON] отримав від ПАТ «А-Банк» у платне користування автомобіль марки Hyundai, модель Accent, рік випуску: 2014, реєстраційний номер [NUMBER] та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, що встановлені Додатком 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ «Акцент-Банк». У подальшому [PERSON] перереєстрував транспортний засіб від імені банку на [PERSON] , який, у свою чергу, на підставі довідки-рахунку перереєстрував транспортний засіб на ім?я [PERSON] . Відповідач вважає, що перереєстрація автомобіля є недійсною, оскільки було порушено положення частини 3, 5 статті 203 ЦК України, так як банк не видавав [PERSON] довіреність на перереєстрацію транспортного засобу, останній вибув із власності банку поза його волею. Тому відповідно до ст. 388 ЦК України автомобіль може бути витребуваний у добросовісного набувача, що є підставою для скасування попередньої реєстрації та поновлення державної реєстрації права власності банку. Звертає увагу, що автомобіль не перебував у заставі банку, а був його власністю, тому норми Закону України «Про заставу» та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження», на які посилається позивач, не підлягають застосуванню. Також вважає, що позивачем не доведено понесення витрат на правничу допомогу. У зв`язку з вищевикладеним відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Третьою особою Регіональним сервісним центром МВС в м. Києві були подані письмові пояснення, в яких вважає, що вимога позивача про зобов`язання РСЦ МВС в м. Києві зареєструвати за нею транспортний засіб «Hyundai Accent», рік випуску 2014, № кузова/шасі [NUMBER] є необґрунтованою, а тому просить відмовити в задоволенні позову в цій частині. Також звертає увагу, що 06.05.2020 року утворено Регіональний сервісний цент ГСЦ МВС в м. Києві, що здійснює серед іншого діяльність щодо державної реєстрації та перереєстрації транспортних засобів. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача Патрик Г.Г, яка брала участь у режимі відеоконференції, позов підтримала. Представник АТ «Акцент-Банк» у судове засідання не з`явився, у своїх письмових запереченнях просив розглядати справу без його участі. Представники третіх осіб - Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві та Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві в судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві про розгляд справи без участі його представника. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання також не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 26 червня 2015 року між ПАТ Акцент-Банк» та [PERSON] був укладений договір фінансового лізингу АВ00А+00739746, відповідно до якого банк передав належний йому на праві власності автомобіль марки Hyundai, модель Accent, рік випуску: 2014, № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] в лізинг [PERSON] на строк 60 місяців. З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2015 року [PERSON] на підставі довіреності № 5 від 04.06.2015 року у МРЕВ № 1 в м. Київ відповідно до довідки-рахунку № ААЕ284907 здійснив перереєстрацію автомобіля Hyundai, модель Accent, рік випуску: 2014, № кузова/шасі [NUMBER] на [PERSON] , який у подальшому 05.08.2015 року на підставі довідки-рахунку серії [NUMBER] вказаний автомобіль відчужив [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником автомобіля Hyundai, модель Accent, рік випуску: 2014, № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] . Дата державної реєстрації 05.08.2015 року. Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 08.08.2016 року було зареєстроване обтяження за № 15925959: вид обтяження - приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна, документ-підстава: договір застави, серія та номер: АВ00А+00739746, виданий 26.06.2015 ПАТ «Акцент-Банк», об`єкт обтяження: транспортний засіб Hyundai Accent, 2014 р.в., номер: [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати, боржник: [PERSON] , обтяжував: Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», код 14360080. Також судом установлено, що 20.06.2017 року ТСЦ № 8044 РСЦ МВС в м. Києві на підставі заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року у справі №175/3307/16-ц було скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на транспортний засіб Hyundai, модель Accent, рік випуску: 2014, № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] та визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Однак дане рішення суду було скасовано ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року. В травні 2020 року позивач звернулася до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві з заявою про проведення реєстрації вказаного автомобіля на її ім`я. Однак листом від 19 червня 2020 року № 31/26-Л-687 їй було відмовлено в цьому з тих підстав, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.02.2020 року по справі № 175/3307/16-ц за нею не визнано право власності на автомобіль та не зобов`язано РСЦ МВС провести реєстрацію автомобіля на її ім`я, питання щодо подальшої реєстрації транспортного засобу буде вирішуватися в судовому порядку. Крім того, було зазначено, що за результатами перевірки Державного реєстру обтяжень рухомого майна спірний автомобіль перебуває в заставі (заборона відчуження). Заявляючи позовні вимоги про визнання права власності на автомобіль Hyundai, модель Accent, рік випуску: 2014, № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , виключення відомостей про обтяження та реєстрацію автомобіля на її ім`я, позивач посилається на те, що на момент придбання нею цього автомобіля у Державному реєстрі були відсутні відомості про обтяження майна заставою. Крім того, державна реєстрація її права власності на автомобіль скасована та її право власності не визнається відповідачем. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша\~статті 15 ЦК України). Крім того, право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів передбачено частиною першою\~статті 4 ЦПК України. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13\~ЦПК України також\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~та частини першої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 317 ЦК України\~встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої і другої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про заставу», статті 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з частиною третьою та четвертою\~статті 577 ЦК України\~застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до\~статті 27 Закону України «Про заставу»\~застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави. Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень\~Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої\~статті 9\~Закону України\~«Про забезпечення\~вимог кредиторів\~та реєстрацію\~обтяжень» якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України\~«Про забезпечення\~вимог кредиторів\~та реєстрацію\~обтяжень» передбачено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі\~статтею 388\~Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Відповідно до\~статті 11\~Закону України\~«Про забезпечення\~вимог кредиторів\~та реєстрацію\~обтяжень» обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов`язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна. За змістом\~статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Отже, відповідно до вимог чинного законодавства застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У іншому випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Суд враховує, що реєстрація обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на автомобіль Hyundai, модель Accent, рік випуску: 2014, № кузова/шасі [NUMBER] відбулася 08 серпня 2016 року, тобто після його перереєстрації на нового власника, зокрема, на позивача [PERSON] . Більш того, суд бере до уваги, що автомобіль Hyundai, модель Accent, рік випуску: 2014, № кузова/шасі [NUMBER] взагалі не був предметом застави. Так, на виконання ухвали суду від 31 серпня 2021 року про витребування доказів самим відповідачем - АТ «Акцент-Банк» було повідомлено, що договір застави між банком і [PERSON] не укладався, що також підтверджено відповідачем у його письмових запереченнях. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису від 08.08.2016 року за № 15925959 про обтяження автомобіля Hyundai, модель Accent, рік випуску: 2014, № кузова/шасі [NUMBER] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Доводи відповідача про те, що банк не видавав [PERSON] довіреність на перереєстрацію автомобіля, а тому правочин щодо переходу права власності на автомобіль є недійсним, не впливають на висновки суду, оскільки вони не мають суттєвого значення при вирішенні питання про виключення запису про обтяження майна заставою. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на автомобіль Hyundai, модель Accent, рік випуску: 2014, № кузова/шасі [NUMBER] та реєстрацію за нею права власності на вказаний автомобіль, то суд звертає увагу, що право власності позивача на цей автомобіль було зареєстроване в установленому порядку 05.08.2015 року, договір купівлі-продажу даного автомобіля недійсним не визнаний. Позов АТ «Акцент-Банк» про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності на автомобіль, витребування транспортного засобу було повернуто. В даному випадку скасування судового рішення про визнання довіреності від 04.06.2015 року та договору купівлі-продажу від 02.07.2015 року недійсними, скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на автомобіль та повернення позову банку є підставою для поновлення державної реєстрації права власності [PERSON] на вказаний автомобіль. Водночас суд вважає, що підстави для визнання за позивачем права власності на автомобіль відповідно до статті 392 ЦК України, згідно з якою власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, відсутні, оскільки позивачем не доведено порушення, невизнання та/або оспорення її права власника спірного автомобіля відповідачем АТ «Акцент-Банк». Суд звертає увагу, що позивач свої позовні вимоги обґрунтовує не порушенням, невизнанням чи оспорюванням її права власності банком, а тим, що Регіональним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві було відмовлено у поновленні державної реєстрації її права власності на автомобіль у зв`язку зі скасуванням заочного рішення суду від 18.10.2016 року з підстав наявності судового спору та існування у Державному реєстрі запису про обтяження цього майна. Разом із тим, позивач позовних вимог щодо зобов`язання поновити державну реєстрацію її права власності на автомобіль не заявляла. Крім того, суд також звертає увагу, що Регіональним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві позивачу не відмовлено у поновленні державної реєстрації її права власності на автомобіль після повернення судом 18 лютого 2021 року первісної позовної заяви АТ «Акцент-Банк» та виключення з Державного реєстру відомостей про обтяження автомобіля. Відтак суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до АТ «Акцент-Банк» у частині визнання за нею права власності на автомобіль та реєстрацію автомобіля на її ім`я не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень\~статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 8\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 137 ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому згідно з частиною 3\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3129,50 грн. та 840,80 грн. Також у зв`язку з розглядом справи позивачем були понесені витрати на правничу допомогу адвоката Патрик Г.Г., що підтверджується договором про надання правничої допомоги, додатковою угодою до нього № 1, квитанцією про оплату послуг адвоката у розмірі 25 000 грн. Умовами вказаного договору передбачено, що замовник, крім іншого, зобов`язується сплачувати платежі, пов`язані з даною сплатою (поштові відправлення, витрати, пов`язані з відрядженням, тощо). Відповідно до наданих проїзних документів у зв`язку з прибуттям представника позивача до суду були понесені витрати на загальну суму 1409 грн. 24 коп., які представник позивача у своїй заяві просила стягнути з відповідача на користь позивача. Суд ураховує, що відповідно до закону відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року по справі № 280/2635/20. Суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу відповідає ціні позову, складності справи, іншим критеріям, визначеним у\~статті 137 ЦПК України, тобто вони є обґрунтованими та пропорційними предмету спора. Разом із тим, у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме на правничу допомогу в розмірі 8803,08 грн. (26409,24 х 33,33%) та судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial