Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 13913 у зв`язку із заборгованістю позивача перед ТОВ «Фінпром Маркет» в розмірі 10 256 грн. На думку позивача вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», постанови КМУ від 29.06.1999 № 1172. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, вказаний виконавчий напис. Стянути з відповідача на користь позивача судовий збір та витрати на правову допомогу. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно позовної заяви, просить розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. До суду від представника відповідача надходила заява про врегулювання спору за участю судді, але, оскільки сторони за викликом суду не з`явились, вказана заява залишена без розгляду. В подальшому від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 18.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 13913 у зв`язку із заборгованістю [PERSON] перед ТОВ «Фінпром Маркет» в розмірі 10 256 грн. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вчинення виконавчих написів є процедурою за законодавством України, за якою нотаріус перевіряє наявність правочину та безспірність вимог за укладеним правочином, з огляду на те, що нотаріус виконує визначену Законом України та Кабінетом Міністрів України процедуру повернення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису це підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Нормами законодавства передбачено обов`язкову вимогу встановлення безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису повинен був пересвідчитись про відсутність на час пред`явлення вимоги відповідача безспірної заборгованості. В тому числі врахувавши повідомлення на адресу боржника та можливі заперечення з даного приводу. Однак, письмових доказів направлення на адресу боржника будь-яких повідомлень нотаріусом суду не надано. Про наявність таких повідомлень сам приватний нотаріус у виконавчому написі не зазначив. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено стягнення грошових сум або витребування майна за виконавчим написом. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 встановлений перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.3.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п.3.5. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. При прийнятті рішення судом приймається до уваги правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 11 квітня 2019 року у справі №761/45737/17 щодо правової природи виконавчого напису нотаріуса та правова позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі №905/2130/17 щодо вчинення виконавчого напису нотаріусом за документами, які не можуть бути розцінені, як підтвердження безспірності заборгованості боржника. Вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру заборгованості за кредитним договором, а саме заборгованості за сумою кредиту, процентами та комісіями у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та пропозиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, беручи до уваги неможливість встановити безспірність вимог до позивача щодо наявності заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПУ України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать,\~зокрема,\~витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу разом із позовною заявою позивачем надано ордер на надання такої допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правової допомоги, додаток до договору, акт виконаних робіт (наданих послуг), копію меморіального ордеру. Відповідачем сума витрат на професійну правничу допомогу під сумнів не поставлено. Таким чином, на відповідача покладаються судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 4,12,81, 142, 263-268\~ЦПК України суд,-

Outcome: approved