Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вказаним вище позовом. Посилався на те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою також зареєстровані відповідачі: його колишня дружина [PERSON] , [INFO] та її донька [PERSON] , [INFO] , однак з 20.06.2018 року фактично у зазначеному будинку не проживають. У добровільному порядку відповідачі з реєстраційного обліку в належному йому будинку не бажають знятись. Будь-яких домовленостей між ним та відповідачами щодо користування житловим будинком не було. Відповідачі значний період часу не проживають в даному будинку, не приймають участі в утриманні будинку в належному стані та не сплачують кошти за користування комунальними послугами. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , який належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності. Судові витрати по справі не бажає стягувати з відповідачів на свою користь. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності та присутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подали. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене суд вважає за можливе розглянути справу без присутності відповідача, ухваливши заочне рішення, оскільки проти цього не заперечує позивач. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з огляду на таке. Згідно копії договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області 05.12.2006 року Гапчуком В.М., зазначено, що [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії Витягу з Державного реєстру правочинів №3261543 від 05.12.2006 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12780242 від 06.12.2006 року виданого начальником Сокирянської філії Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації [PERSON] , зазначено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20.06.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.07.2007 року виконавчим комітетом Селищанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області по актовому запису №05 - розірвано. Згідно довідки №397 від 08.08.2022 року, виданою старостою Братанівського старостинського округу Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області Лєсніком В. підтверджується, що позивач [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . До складу його сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - донька дружини, [PERSON] , [INFO] - донька, [PERSON] , [INFO] - донька. Згідно довідки №398 від 08.08.2022 року, виданої старостою Братанівського старостинського округу Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області Лєсніком В., зазначено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак фактично з 20.06.2018 року не проживають за даною адресою Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, у т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З досліджених судом доказів встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в житловому будинку позивача без поважних причин більше одного року. За таких обставин, є всі передбачені законом підстави для визнання відповідачами такими, що втратили право користування житловим приміщенням в належному позивачу житловому будинку, в тому числі і право на реєстрацію в ньому місця проживання. Оскільки позивач не бажає стягувати з відповідачів на свою користь понесені ним судові витрати по справі, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу. На підставі ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 263, 265, 268, 273, 280 ч.1, 282, 284, 287 ч.4, 288 ч.2, 289, 354, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

Outcome: approved