Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

[PERSON] (надалі також\~позивач) звернулася до суду із позовними вимогами до [PERSON] (надалі також\~відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи їх тим, що з 06.03.2005 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей, доньку, [PERSON] , [INFO] , та доньку, [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що за час спільного проживання між нею та відповідачем часто виникали скандали та сварки у зв`язку з неспівпаданням поглядів на питання сімейного життя, ведення спільного господарства, витрат коштів сімейного бюджету, виховання дітей. З листопада 2021 року припинили з відповідачем шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство, на примирення категорично не згодна, шлюб зберігати не має наміру, тому позивач просить розірвати їх шлюб. 16.08.2022 р. суд відкрив провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с19-20). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Відповідач, в установлений судом строк, відзиву на позов не подав. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого Виконкомом Червоненської селищної ради Глухівського району Сумської області, вбачається, що [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 06.03.2005 р., актовий запис за № 01, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 3). З оглянутих копій свідоцтв про народження вбачається, що сторони мають двох неповнолітніх доньок:\~ [PERSON] , [INFO] (а.с. 6), та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Судом встановлено, що на час розгляду справи сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач вважає неможливим збереження сім`ї, бажає шлюб розірвати, на примирення не згодна. Відповідно до\~ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження\~є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Враховуючи вищезазначені норми закону та особливий характер сімейних відносин і їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд не може покласти обов`язок збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася, збереження шлюбу буде суперечити інтересам як подружжя, і тому цей шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем, а саме: 992,40 грн. на сплату судового збору за подання позовної заяви (а.с. 14). Крім того, позивачем було надано документи, які підтверджують факт понесення нею витрат у сумі 600 грн. на правничу допомогу (а.с. 8-12). Враховуючи загальний обсяг наданих адвокатом послуг, рівень складності справи, та виходячи з принципів розумності виваженості і справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на підставі ст. 137 ЦПК України слід стягнути 600,00 грн. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та відповідно до ч. 1 ст.\~110, ст.\~112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved