Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

\~Позивач [PERSON] 23 березня 2022 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] , та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з 08 липня 2019 року. Відповідач починаючи з 2019 року з`їхав та на теперішній час адреса його невідома. [PERSON] не проживає в даній квартирі, не бере участі в її утриманні, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі не має, нею взагалі не цікавиться. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює позивачу певні незручності, чим об`єктивно порушуються права позивача, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про судове засідання, був повідомлений належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Не проживає». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, виклик відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є власником житлової квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 173016271 від 08.07.2019 та копією договору купівлі-продажу квартири серії ННХ 321909 від 08.07.2019. Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в житловій квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] з 26.07.2018. Факт того, що відповідач у вказаній житловій квартирі не проживає підтверджується довідкою Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за № 10 від 10.02.2022, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований адресою: [ADDRESS] , але не проживає з 2019 року. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобов`язані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру його фактичного проживання в цій квартирі. Відповідно він втратив право на користування цією квартирою, оскільки добровільно припинив користування вказаною квартирою та переселилася на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391\~ЦК\~України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як судом встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні відсутній більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачем не пов`язаний, домовленості між ним та позивачем, як власником житла, щодо порядку використання житлової квартири відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою квартирою і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved