Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки Позивачка у липні 2022 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що з 21.01.1989 нею був укладений шлюб з [PERSON] , який розірвано рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 09.01.2014 року. За час спільного проживання у шлюбі на підставі Договору про надання про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 18.10.1989 року подружжям була отримана у безстрокове користування земельна ділянка площею 450 кв.м за адресою: [ADDRESS] на якій у подальшому сторонами було побудовано житловий будинок, загальною площею 81,4 кв.м., літня кухня-сарай, загальною площею 60,1 кв.м., пристройка загальною площею 14,4 кв.м. та погріб загальною площею 20 кв.м. Під час шлюбу земельна ділянка не була набута у власність шляхом безоплатної приватизації чи в інший спосіб. Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість якого становить 248140 грн. [PERSON] посилалась на те, що 04.07.2022 між сторонами відбулась сварка, в ході якої відповідач висловив наміри та погрози щодо виселення позивачки із спірного будинку. Проте оскільки це майно було набуто сторонами під час шлюбу, тому воно є спільною власністю подружжя і [PERSON] має право на Ѕ частину житлового будинку. Посилаючись на указані обставини, позивачка просить суд визнати спільною сумісною власністю житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] та у порядку поділу указаного нерухомого майна визнати за [PERSON] право на Ѕ його частину. Стислий виклад позиції відповідача [PERSON] письмовий відзив не подав, під час судового розгляду позовні вимоги [PERSON] визнав. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 02.08.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків. 05.08.2022 року на виконання ухвали суду було надано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 09.08.2022 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що сторони 21.01.1989 року зареєстрували шлюб, який рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 09.01.2014 року, що набрало законної сили 06.03.2014 року, був розірваний (а.с.12). Отже, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.01.1989 року по 06.03.2014 року. Рішенням Виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 19.10.1989 року [PERSON] виділено земельну ділянку площею 450 кв.м. для будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.13, 14, 15-16, 17-23). На підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Тростянецькою державною нотаріальною конторою від 31.10.1989 року за реєстровим №2810, рішення виконкому Тростянецької міської ради народних депутатів від 19.09.1992 року № 177, яким затверджено акт про закінчення будівництва та прийому житлового будинку по [ADDRESS] в експлуатацію, Охтирським бюро БТІ 06.10.1992 року було зареєстровано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] за [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту на спірний житловий будинок станом на 1992 рік домоволодіння складається з житлового будинку ("А-1") загальною площею 81,4 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами (літня кухня-сарай "Б", прибудова "б", погріб "п/г"). Ринкова вартість спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами станом на 12.07.2022 складає 248140 грн. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина 2 статті 60 СК України). Частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Судом установлено, що [PERSON] спірний будинок набув у власність у період перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON] . Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу (крім майна, зазначеного в статті 57 СК України). Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Сторони визнали, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями є об`єктом їх спільної сумісної власності, а тому за відсутності іншої домовленості між ними, їх частки при його поділі є рівними. Згідно із частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Частиною першою та другою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частина четверта та п`ята статті 71 СК України). За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. За загальним правилом при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Ураховуючи, що сторони цієї справи не висловили згоди щодо поділу спірного нерухомого майна шляхом присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ідеальних часток подружжя у розмірі Ѕ за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та за адресою: [ADDRESS] без її реального поділу із залишенням її у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] . Таким чином позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Визнання відповідачем [PERSON] позову відповідає закону, не порушує прав та законних інтересів сторін або інших осіб, тому підстави для неприйняття судом визнання позову відсутні. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Позивачкою при зверненні з цим позовом до суду сплачено судовий збір в розмірі 1240,70 грн. 00 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, оскільки відповідач визнав позов до початку судового розгляду, з останнього на користь позивачки слід стягнути 50% суми судового збору, яка підлягає відшкодуванню позивачу у розмірі 620,35 грн., решту суми слід компенсувати позивачу з держаного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved