Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

в лютому 2022 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2006 року позивача було визнано батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Внесені зміни до актового запису № 1143 від 11.05.2006 року про народження дитини [PERSON] , записано батьком дитини позивача, змінено прізвище матері із [PERSON] на [PERSON] , змінено прізвище дитини із [PERSON] на [PERSON] , по батькові дитини змінено із [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що він разом із відповідачем та їх донькою проживали разом в період із весни 2006 року до весни 2018 року. Шлюб між позивачем та відповідачем не реєструвався. В листопаді 2021 року позивач від керівництва школи, де навчалась донька дізнався, що, остання, вже майже рік не відвідує навчальний заклад. Зателефонувавши доньці, вона повідомила позивача, що не може відвідувати школу, оскільки, мати народила дитину, але покинула її, та вона вимушена опікуватись маленьким братом. Позивач забрав доньку із братом до себе, повідомивши про це службу у справах дітей та сім`ї. Позивачем на даний час створені всі умови для дітей. Місцезнаходження відповідача невідоме, та, остання, жодним чином не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не піклується про них, та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Посилаючись на зазначене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1309,00 грн., щомісячно. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2022 року, у справ було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.07.2022 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з"явився , направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив позовні вимоги задовольнити з викладених в позові підстав. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Відзив на позов до суду не подала. Представник третьої особи в судове засідання не з"явилася . Просила слухати справу ому засіданні підтримала позовні вимоги, та вказала на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] в м. Києві, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта. Фактично позивач проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , в якій позивачу на праві власності належить 1/3 частина. Відповідач [PERSON] народилась [INFO] , та її останнє відоме місце проживання є [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2006 року у справі № 2-1834/2006 р., позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства було задоволено. Визнано батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] . Внесені зміни до актового запису № 1143 від 11.05.2006 року про народження дитини [PERSON] , записано батьком дитини [PERSON] , [INFO] , змінено прізвище матері із [PERSON] на [PERSON] , змінено прізвище дитини із [PERSON] на [PERSON] , по батькові дитини було змінено із [PERSON] та [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] , що підтверджується копією паспорта. Позивач вказує та судом встановлено, що на даний час неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої є позивача, фактично проживає разом із батьком, яким створені для дитини всі необхідні умови для проживання, навчання та її виховання. Матір дитини - відповідач у справі, вихованням дитини не займається. Покинула старшу доньку разом із молодшим сином без харчування та грошей. Донька була позбавлена можливості відвідувати школу. На даний час місцезнаходження відповідача невідоме, та засобів зв`язку із нею немає. 15.06.2022 року органом опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації зроблено висновок, відповідно до якого Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація, а саме орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що всупереч вимог СК України відповідач вихованням та утриманням доньки не займається, вона не цікавиться місцем її перебування, станом здоров`я, духовним та фізичним розвитком. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларація прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що неповнолітня донька проживає разом із батьком - позивачем у справі. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, та відповідач участі в утримання та вихованні дитини не приймає. Судом в ході розгляду справи достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконує обов`язків щодо піклування про здоров`я, психологічний та фізичний розвиток доньки, та достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача з боку відповідача суду надано не було, а тому посилання позивача та третьої особи на ці обставини є слушними. На переконання суду, встановлені судом обставини є підставою для висновку, що відповідач має бути позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, оскільки, матір не виявляє батьківського піклування, та фактично ухиляється від своїх обов`язків з їх виконання. За правилами частини 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Статтями 155, 180, 181, 182, 183 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. Судом встановлено, що відповідач є працездатною, відомості про розмір та джерела доходів відповідача відсутні, а тому з урахуванням усіх обставин справи, суд приходить до висновку, що аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої доньки необхідно стягнути в твердій грошовій сумі в пред`явленому до стягнення розмірі, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (15.02.2022 року) і до досягнення дитиною повноліття. Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування позовних вимог підтверджують наведені висновки суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача достатніми доказами не спростовано, а відтак суд прийшов до переконання, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини та стягнення аліментів на її утримання, в зв`язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають задоволенню. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 992,40 грн., слід стягнути із відповідача на користь позивача, а судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів слід стягнути із відповідача на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved