Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, який мотивує тим, що 20.12.2003 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від спільного проживання у сторін народилось двоє дітей. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва шлюб між сторонами розірвано. З моменту розірвання шлюбу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання спільних з позивачем дітей. І своїй позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі по ј частини всіх видів доходу відповідача на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Позивач просила суд слухати справу у її відсутність. 18.02.2022 від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області надійшло підтвердження про реєстрацію місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). 22.06.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, публікації оголошення на офіційному сайті судової влади України. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до часткового задоволення. 27.09.2011 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 21.09.2011 (а.с. 8). Від спільного проживання сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.08.2005 (а.с. 9) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.12.2011 (а.с. 10). На підтвердження того факту, що діти проживають разом з позивачем суду надано Довідку про реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] №77305922 від 12.01.2022 та Довідку про реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] № 77305720 від 12.01.2022 (а.с. 15-16). Ва матеріалах справи наявна копія рішення Дніпровського районного суду міста Києві від 08.08.2019 по справі №755/10130/19 яким було розірвано шлюбу між [PERSON] до [PERSON] (а.с. 11-12). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 27.11.2021 позивач вдруге вийшла заміж та взяла собі прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до довідки ТОВ «Провінція Плюс» №3 від 11.01.2022 позивач працює з 01.06.2017 на посаді вальцювальник сировини та напівфабрикатів (а.с. 17). Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 Сімейного кодексу України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Статтею 182 Сімейного кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. (ст. 191 СК України) За приписами ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи, що малолітні діти проживають разом з позивачем і знаходяться на його утриманні, відсутні дані стосовно розміру доходу відповідача, стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання двох їхніх спільних дітей в частці від доходу матері. Враховуючи наведене, з урахуванням обставин, визначених ст. 182 Сімейного кодексу України, суд приходить висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до частини третьої статті 183 Сімейного кодексу України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до приписів статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 191 Сімейний кодекс України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 03.07.2020 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Нормою 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial