Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті сестри, посилаючись на наступне. Вона є власницею 4/5 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого Нікопольською міською радою 26.03.1996 року. В її безпосередньому користуванні є окремо визначена частина житлового будинку. Власницею 6/17 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору довічного утримання, посвідченого Першою нотаріальною конторою 26.09.1991 року за реєстром № 1-2745, була її сестра [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. 19 травня 2017 року вона звернулась із заявою про прийняття спадщини за законом на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій сестрі, що проживала поряд з нею. Постановою від 13 березня 2018 року державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що було здійснено реконструкцію житлового будинку і площа будівлі збільшилась, відповідно змінились частки у праві власності на житловий будинок з 6/17 частин до 1/5 частини. В 1987 - 1988 роках нею було здійснено реконструкцію житлового будинку - своєї частини будівлі, на підставі дозволу міськвиконкому, оформленого рішенням № 350/1 від 14.08.1987 року та рішенням виконавчого комітету Ради народних депутатів м.Нікополя № 442/1 від 10.09.1993 року затверджено акт приймання індивідуального житлового будинку в експлуатацію. Згідно з технічним паспортом від 07.02.1990 року, їй, на праві власності належить 4/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . Вподальшому проведено державну реєстрацію частини права власності та видано свідоцтво про право особистої власності від 26.03.1996 року на домоволодіння (на 4/5 частин) будинку [ADDRESS] за нею. [INFO] померла її сестра [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, з якою вона сумісно проживала в даному будинку і яка була власницею 6/17 частин домоволодіння [ADDRESS] . 19.05.2017 року звернулась до Першої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри та особи, з якою вона сумісно проживала в будинку, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Її сестра [PERSON] була власницею 6/17 частин житлового будинку [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 березня 2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] , з підстав здійснення реконструкції в житловому будинку, було змінено частки, а перереєстрацію права власності з 6/17 частина на 1/5 частин не зробили. У зв`язку з чим вчинити нотаріальну дію, а саме - видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частину права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті її сестри [PERSON] , померлої [INFO] , немає можливості, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, спадщину вона після смерті рідної сестри прийняла, згідно положень ч.3 ст.1268 ЦК України. Відповідно до ст.1262 ЦК України, до другої черги спадкоємців за законом законодавець відносить рідних братів та сестер спадкодавця, його бабу та діда як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК). Вказані особи залучаються до спадкування за обставин, передбачених ч.2 ст.1258 ЦК України, тобто, за відсутності спадкоємців першої черги. Її сестра проживала не в шлюбі і ніколи в шлюбі не перебувала, дітей також не мала. На підставі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, вважає, що відмітка у паспорті про реєстрацію її постійного місця проживання в будинку [ADDRESS] свідчить про спільне проживання з померлим спадкодавцем [PERSON] з 1991 року по день її смерті - [INFO] , тобто понад п`ять років, тому вважаю, що набула право на спадкування після смерті сестри [PERSON] , як спадкоємець другої черги по закону. За таких обставин звернулась до суду і просить визнати право власності на спадкове майно, у порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] , померлої [INFO] , задовольнивши та припинивши право власності на 6/17 частин житлового будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . Крім того, визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] (яка складається з: житлового будинку (літ.А), загальною площею 102,1 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м; літньої кухні (цегла) (літ.Б); сараю (цегла) (літ.В); підвалу (бетон) (літ.Е); гаражу (цегла) (літ.Г); вбиральні (цегла) (літ.Д); споруджень - № 1-6 (літ.І). В судове засідання сторони не прибули, надали до суду заяви про розгляд справи у свою відсутність, позивач на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.77), представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала (а.с.78). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка є власницею 4/5 частин житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого Нікопольською міською радою 26.03.1996 року (а.с.24). В її безпосередньому користуванні є окремо визначена частина житлового будинку. Власницею 6/17 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору довічного утримання, посвідченого Першою нотаріальною конторою 26.09.1991 року за реєстром № 1-2745, була її сестра [PERSON] (а.с.25-28), яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.29). 19 травня 2017 року позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини за законом на частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій сестрі, що проживала поряд з нею. Постановою від 13 березня 2018 року державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що було здійснено реконструкцію житлового будинку і площа будівлі збільшилась, відповідно змінились частки у праві власності на житловий будинок з 6/17 частин до 1/5 частини (а.с.34). В 1987 - 1988 роках нею було здійснено реконструкцію житлового будинку - своєї частини будівлі, на підставі дозволу міськвиконкому, оформленого рішенням № 350/1 від 14.08.1987 року та рішенням виконавчого комітету Ради народних депутатів м.Нікополя № 442/1 від 10.09.1993 року затверджено акт приймання індивідуального житлового будинку в експлуатацію (а.с.33, 37). Згідно з технічним паспортом від 07.02.1990 року, позивачці, на праві власності належить 4/5 частини житлового будинку [ADDRESS] (а.с.38-41). Вподальшому проведено державну реєстрацію частини права власності та видано свідоцтво про право особистої власності від 26.03.1996 року на домоволодіння (на 4/5 частин) [ADDRESS] за позивачкою (а.с.42). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, спадщину після смерті рідної сестри позивачка прийняла, згідно положень ч.3 ст.1268 ЦК України. Відповідно до ст.1262 ЦК України, до другої черги спадкоємців за законом законодавець відносить рідних братів та сестер спадкодавця, його бабу та діда як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК). Вказані особи залучаються до спадкування за обставин, передбачених ч.2 ст.1258 ЦК України, тобто, за відсутності спадкоємців першої черги. Сестра позивачки проживала не в шлюбі і ніколи в шлюбі не перебувала, дітей також не мала. На підставі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, вважає, що відмітка у паспорті про реєстрацію її постійного місця проживання в будинку [ADDRESS] свідчить про спільне проживання з померлим спадкодавцем [PERSON] з 1991 року по день її смерті - [INFO] , тобто, понад п`ять років. За таких обставин. суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на спадкове майно після смерті сестри [PERSON] - задовольнити. Однак, що стосується вимоги позивачки про припинення права власності на 6/17 частин домоволодіння, яке належало спадкодавиці [PERSON] , на думку суду, ці вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене та

Outcome: partial