Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на 1/2 квартири у праві спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/2 квартири в порядку спадкування, а саме: - визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , як частку у праві спільної сумісної власності подружжя; - встановити факт проживання позивачки з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з грудня 2002 року по [INFO]; - визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що 06.12.1985 позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] , який став членом Житлово-будівельного кооперативу «Буревісник-7» з метою придбати квартиру. 02.11.1988 родина у складі трьох осіб: позивачки, її чоловіка [PERSON] та їх сина [PERSON] отримала ордер на вселення у жиле приміщення в будинку [ADDRESS] . Пайовий внесок виплачено в повному обсязі 08.02.1992. У 2002 році позивачка розірвала шлюб із чоловіком, однак після розірвання шлюбу позивачка продовжувала мешкати з останнім як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу по день смерті [PERSON] , а саме до [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Позивачка у визначений законом строк звернулась до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки неможливо встановити родинні відносини останньої з померлим, право власності на квартиру не зареєстроване. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.09.2022 суд залишив позов без руху з огляду на його невідповідність вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, надав позивачці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали. 20.09.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків та відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків позивачки. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.09.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 27.10.2021 о 14.00 год.; залучено до участі у справ, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Житлово-будівельний кооператив «Буревісник-7»; звільнено позивачку від сплати судового збору за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 22 700,00 грн та зменшено загальний розмір судового збору позивачці за звернення до суду з позовною заявою до 908,00 грн; витребувано від Сьомої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 218/2021, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 27.10.2021 у зв`язку з неявкою учасників справи та невиконанням ухвали суду в частині витребування спадкової справи відкладено проведення підготовчого засідання на 02.12.2021 14.30 год. 10.11.2021 на виконання ухвали від 27.09.2021 Сьома київська державна нотаріальна контора подала копію спадкової справи № 218/2021, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 02.12.2021 представник позивачки - адвокат Даниленко Т.В. подала клопотання про виклик та допит свідка, яке задоволено судом 02.12.2021. 02.12.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 01.02.2022 12.30 год. для надання можливості представнику позивачки надати додаткові докази у справі. 13.12.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно з яким просить ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та відповідно до вимог чинного законодавства, справу розглянути без представника відповідача. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив таке: - щодо вимоги про встановлення фактупроживання позивачки із [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з грудня 2002 року по [INFO] зазначив, що надані позивачкою докази на підтвердження факту спільного проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу не підтверджують цих обставин, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона у період з грудня 2002 року по [INFO], проживаючи разом із [PERSON] , брала участь у витратах по утриманню кв. [ADDRESS] ; - щодо визнання за позивачкою право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] зазначив, що позивачка дійсно зареєстрована та проживає з 1988 року за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, яке належало йому на праві приватної власності. Однак, після смерті [PERSON] є інші спадкоємці першої черги: [PERSON] та [PERSON] . Відмови від прийняття спадщини від спадкоємців за законом першої черги не надходили, а позивачка відноситься лише до четвертої черги спадкоємців за законом. Померлим [PERSON] за життя пайовий внесок за квартиру порядку спадкування після смерті [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] внесено повністю. 01.02.2022 у підготовчому засіданні задоволено клопотання про долучення до справи доказів, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 21.03.2022 11.30 год., оскільки у учасників справи не закінчились строки для подачі заяв по суті справи. 21.03.2022 справу знято з розгляду у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, пошкодженням адміністративної будівлі Дарницького районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5-А, а також у зв`язку із перебування судді у відпустці. 18.07.2022 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 09.09.2022 о 12.00 год. 09.09.2022 позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі та задоволення позовних вимог, просить свідків не допитувати. Відмова від допиту свідків прийнята судом. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглянути справу без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд розглянув справу за відсутністю учасників справи за наявними у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки від учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд. Щодо вимоги про встановлення факту проживання позивачки із [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з грудня 2002 року по [INFO], суд зазначає таке. Як вбачається з копії постанови державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. від 30.06.2021 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому [INFO] [PERSON] , зокрема, через неможливість встановити родинні відносини з померлим (а.с.14, 67). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Позивачка просить встановити факт її проживання із [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з грудня 2002 року по день смерті останнього - [INFO] . Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Згідно з висновком про застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №524/10054/16, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. З матеріалів справи встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] з 06.12.1985 перебували у шлюбі, який 28.02.2002 розірвано, на підтвердження чого надано копії свідоцтв про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.17), про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.18). Відповідно до довідок № 9 від 27.03.2017 та № 58 від 22.07.2021, виданих головою ЖБК «Буревісник-7», позивачка мешкала разом із [PERSON] по день смерті останнього - [INFO] (а.с.21, 22). Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання особи № 65679711 від 15.07.2021, з 24.11.1988 по день надання довідки позивачка значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с.30). Отже, позивачка станом на день смерті [PERSON] мешкала разом з останнім за однією адресою. Разом із тим, як вже зазначено судом, встановити факт проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу можливо в разі доведення, зокрема, наявності у них спільного побуту, який, крім ведення спільного господарства, передбачає піклування чоловіка та жінки один перед одним, надання взаємної допомоги. З копії декларації № 0000-КХЕТ-РА3К про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладеної між [PERSON] та сімейним лікарем Бобровицького районного Центру первинної медико-санітарної допомоги [PERSON] вбачається, що [PERSON] зазначив як довірену особу пацієнта саме позивачку [PERSON] (а.с.24). Крім того, з копії медичної довідки № 22 від 16.07.2021 вбачається, що опікувалась, доглядала та займалась лікуванням [PERSON] до дня його смерті саме позивачка (а.с.25). З наданих позивачкою фотографій вбачається спільна присутність позивачки та [PERSON] на святах, проводили спільно сільськогосподарські роботи (а.с.28,29). [INFO] [PERSON] помер (а.с.16), а організаційними питаннями щодо його поховання займалась позивачка, на підтвердження чого надано накладну від [INFO] (а.с.26). Суд не приймає до уваги довідку (а.с.27), зі змісту якої вбачається, що позивачка сплачувала за поминальний обід, оскільки неможливо встановити заклад або уповноважену особу, яка цю довідку надала позивачці. Суд, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає доведеним позивачкою факт перебування у близьких стосунках із [PERSON] як чоловіка та жінки, притаманних подружжю, оскільки вони дійсно після розлучення та до дня смерті [PERSON] спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, оскільки піклувались один за одним, про що, зокрема свідчить декларація з сімейним лікарем, а також сукупність наданих позивачкою доказів на підтвердження зазначеної обставини. Щодо вимоги про визнання за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , як частку у праві спільної сумісної власності подружжя, суд зазначає таке. З урахуванням положень ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, до правовідносин, які виникли між сторонами, застосовуються норми ЗУ «Про власність» та Кодексу про шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. 02.11.1988 виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів [PERSON] з родиною із трьох осіб ( [PERSON] , його дружина [PERSON] , син [PERSON] ), як члену житлово-будівельного кооперативу видано ордер № 072582 на право вселення в квартиру [ADDRESS] (а.с.19). [PERSON] був членом ЖБК «Буревісник-7» з 26.10.1988, є власником кооперативної квартири [ADDRESS] , оскільки 08.02.1992 він повністю сплатив суму пайового внеску на квартиру в розмірі 14 081,09 крб (а.с.20). Оскільки на момент виникнення права власності у [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , законодавством не передбачалось обов`язкової реєстрації права власності на нерухомість для членів житлово-будівельних кооперативів, [PERSON] набув право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] 08.02.1992 з моменту повної сплати пайового внеску на квартиру, тобто з 08.02.1992. Позивачка [PERSON] з 06.12.1985 по 28.02.2022 знаходилась у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України. Главою 6 Кодексу про шлюб та сім`ю регулюються питання щодо майнових прав та обов`язків подружжя. Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Оскільки спірна квартира придбана в період, коли позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , з урахуванням вимог ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін як подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про визнання за позивачкою права власності на 1/2 квартиру [ADDRESS] , як частку у праві спільної сумісної власності подружжя. Щодо вимоги про визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , суд зазначає таке. [INFO] помер [PERSON] , на підтвердження чого позивачка надала копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.16). Після його смерті відкрилась спадщина на спірну квартиру. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, із належним чином засвідченої копії спадкової справи № 218/2021 заведеної державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори вбачається, що 26.03.2021 позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої відкрито зазначену спадкову справу (а.с.53 зв.). Звертаючись із значною заявою до нотаріуса, позивачка зазначила, що інших спадкоємців, крім неї немає. Разом із тим, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що після смерті [PERSON] , спадкоємцями за законом, які відносяться до першої черги є [PERSON] та [PERSON] . Однак, суд звертає увагу на таке. [PERSON] - це позивачка, та на момент звернення до суду із зазначеною позовною заявою вона, з урахуванням вимог ст. 1264 ЦК України, входила до четвертої черги спадкоємців за законом. Щодо іншого спадкоємця - [PERSON] суд зазначає, що це син позивачки та [PERSON] (а.с. 92, 93), однак відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.03.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у м. Києві, [INFO] він помер (а.с.94). Із дослідженої копії спадкової справи не встановлено інших спадкоємців, окрім позивачки. Постановою державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. від 30.06.2021 відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому [INFO] [PERSON] , окрема, через те, що право власності на квартиру, за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване (а.с.14, 67). Суд зазначає, що відповідно до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 11.02.2010 право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації. У той же час, відповідно до вимог ЗУ «Про власність» (у редакції станом на час виникнення права власності на кооперативну квартиру у спадкодавця - 08.02.1992) право власності члена кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації. У зв`язку з тим, якщо пай був виплачений тоді, коли реєстрація прав на нерухомість не була обов`язковою, на даний момент, власник не може розпорядитися своїм житлом, якщо право власності на нього не зареєстровано. Зокрема, неможливо нотаріально оформити перехід спадщини до спадкоємців. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб. Як вбачається з вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Як вже зазначено, інших спадкоємців, крім позивачки, немає. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Матеріали справи не містять доказів, що [PERSON] за життя зареєстрував право власності на спірну квартиру з урахуванням вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 11.02.2010. Відповідно до абз. 2 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Оскільки 08.02.1992 [PERSON] повністю сплатив суму пайового внеску на квартиру в розмірі 14 081,09 крб., до складу спадщини відповідно включається квартира [ADDRESS] . З урахуванням викладеного, а також беручи до уваги визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину спірної квартири як частку у праві спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність заявлених позовних вимог про визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та задовольняє зазначену позовну вимогу. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Ухвалою Дарницького районного суду від 27.09.2022 позивачку звільнено від плати судового збору за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 22 700,00 грн та зменшено загальний розмір судового збору позивачці за звернення до суду з позовною заявою до 908,00 грн. З огляду на те, що позивачка не просила стягувати судові витрати з відповідача у разі задоволення позову, враховуючи принцип диспозитивності, встановлений статтею 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачкою під час розгляду справи.

Outcome: approved