Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою [PERSON] , що зареєстрований 14 травня 1983 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міськвиконкому, про що зроблено актовий запис № 187. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває із відповідачкою у шлюбі. Від даного шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Зазначає, що протягом останніх років сімейні стосунки між ним та відповідачкою погіршились, що призвело до постійних сварок. Вважає причиною припинення шлюбних відносин різні погляди на сімейне життя, відсутність спільних інтересів з дружиною. За викладених обставин на розірванні шлюбу наполягає та примирення не бажає. Позивач та\~відповідачка,\~будучи належним\~чином повідомленими\~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи,\~у \~судове засідання\~не з`явились.\~При цьому,\~сторонами подані\~до суду\~заяви,\~де вони\~просять розгляд\~здійснювати за\~їх відсутності,\~одночасно позивач\~підтримує позовні\~вимоги,\~а відповідачка\~визнає у\~повному обсязі. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 14 травня 1983 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міськвиконкому, про що зроблено актовий запис № 187 (а.с. 8). Від шлюбу позивач та відповідачка спільних неповнолітніх дітей не мають. На даний час сторони сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними неможливе, суд вважає що подальше їх спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам останніх, а відтак позов необхідно задовольнити. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 992,40 гривень підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved