Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 11.06.2016 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 49, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, набуте у шлюбі, [PERSON] , а також стягнути з відповідача судові витрати по справі, посилаючись на те, що сімейні стосунки у них з чоловіком через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів, почуття любові та поваги не склалися, а тому вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберігати її надалі недоцільно. Крім того, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти, посилаючись на те,\~ що з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться\~ на її утриманні. Відповідач, як батько, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, до суду надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 11.06.2016 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 49,що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.06.2016 року (а.с. 8). Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.03.2018 року а.с. 9, копія довідки виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 167 від 29.06.2022 року а.с. 10). В період спільного проживання через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів сімейні стосунки у сторін не склалися, вони втратили почуття любові та взаємоповаги, з 04.12.2021 року сторони разом не проживають, надалі бути подружжям не бажають, а тому їх сім`я розпалася остаточно і зберігати її надалі недоцільно. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в суді докази, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу слід задовольнити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони зберігати шлюб не бажають, а тому суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалася остаточно і її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.\~8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства»\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином,\~аналізуючи зібрані\~по справі\~та досліджені\~в судовому\~засіданні докази,\~суд вважає,\~що позов\~про стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини підлягає\~задоволенню,\~оскільки в\~суді знайшов\~підтвердження той\~факт,\~що[PERSON] \~є батьком неповнолітнього [PERSON] , а тому зобов`язаний приймати участь у вихованні та утриманні дитини, тож суд у відповідності зі ст.ст. 181-183 Сімейного кодексу України стягує з нього аліменти. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач понесла судові витрати за подання позову про розірвання шлюбу у вигляді сплаченого судового збору в сумі 992,40 гривень, що підтверджується квитанцією ПриватБанку від 04.07.2022 року (а.с. 13), а тому дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача. Крім того, при поданні позову про стягнення аліментів позивачка на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору. На час ухвалення судового рішення суду не було надано доказів про звільнення відповідача від сплати судового збору, тож суд з урахування задоволення позову про стягнення аліментів стягує з нього передбачений законом розмір судового збору за подання позовної заяви, який згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 992,40 гривень.

Outcome: approved