Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент", яке було замінено правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про захист прав споживачів, в якому просить визнати виконавчий напис №218991, вчинений 23.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості у загальному розмірі 28560,12 грн, таким що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис №218991 від 23.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості у загальному розмірі 28560,12 грн. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що позивач є боржником за Кредитним договором № 6/2/10/2008/980-К/156 від 08.09.2008. Позивач вважає, виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 10.11.2021 відмовлено в забезпеченні позову. Ухвалою суду від 10.11.2021 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.08.2022 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" задоволено, залучено до участі у справі правонаступника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" - Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» та закрито підготовче провадження по справі. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача, позивач в судове засідання не з`явились, представник у позові просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання, повторно, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки відповідач суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Третя особа, яка належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, пояснень з приводу поданого позову до суду не надала. Враховуючи те, що а ні позивач, а ні його представник не надали згоди на заочний розгляд справи, то її розгляд відбувається в загальному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. 23.06.2021 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено Виконавчий напис № 218991 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості у загальному розмірі 28560,12 грн. за Кредитним договором № 6/2/10/2008/980-К/156 від 08.09.2008 р. В матеріалах справи міститься Кредитний договір № 6/2/10/2008/980-К/156 від 08.09.2008 р, з якого вбачається, що він не був нотаріально посвідчений. Як вбачається з договору про відступлення прав вимоги від 11.11.2021 № 1111/К-1 ТОВ "Брайт Інвестмент" відступило ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» право вимоги за кредитним договором [PERSON] , тобто відбулась заміна кредитора. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліком документів за, якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Судом встановлено, що приватний нотаріус під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису керувався п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час його застосування, був визнаний судом незаконним та не чинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 23.06.2021 - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. В матеріалах справи міститься Кредитний договір № 6/2/10/2008/980-К/156 від 08.09.2008 р, з якого вбачається, що він не був нотаріально посвідчений. Отже, враховуючи, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинними положеннями нормативно-правового акту, при цьому матеріали справи не містять відомостей, що кредитний договір був посвідчений нотаріально, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved