Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] та просить визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач мотивував тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 08.10.1989 право власності на житлове господарство по [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого був його батько [PERSON] . Право власності на 1/4 частину вищезгаданого житлового господарства зареєстроване на підставі рішення Городенківського районного суду від 15.11.2021 за [PERSON] . Для будівництва та обслуговування житлового будинку було виділено земельну ділянку площею 0,23 га. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 05.11.2021, житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 69,1 кв.м, житловою - 38,6 кв.м, комори, двох сараїв, стайні, стодоли, гаража, погребу, криниці, огорожі та вимощення. Голова колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] . За заповітом від 25.12.2008, посвідченим секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району, [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядив: належний йому земельний пай (державний акт на право власності на земельну ділянку ІФ № 016059) заповів [PERSON] , 1952 р.н.; все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати, і на що він матиме право за законом заповів в рівних частинах [PERSON] , 1952 р.н., та [PERSON] , 1959 р.н. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Станом на 15.04.1991 (час ліквідації колгоспних дворів) в колгоспному дворі по [ADDRESS] проживали: голова двору [PERSON] та його дружина [PERSON] , які набули право спільної сумісної власності на це будинковолодіння і їх частки у вказаному майні рівні - по 1/2. Реально частки в колгоспному дворі не виділялися. Оскільки [PERSON] залишив заповітне розпорядження, яким належне йому майно заповів по половині позивачеві та відповідачці [PERSON] , то, відповідно, і належна спадкодавцю половина житлового будинку ділиться між ними порівно. Згідно рішення Городенківського районного суду від 15.11.2021, яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину житлового господарства по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до Городенківської державної нотаріальної контори, однак державний нотаріус відмовила йому у видачі документів на спадщину на житлове господарство через його реєстрацію, як колгоспного двору, без виділу часток його членів. Оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину через реєстрацію спадкового господарства, як колгоспного двору, тому звернувся до суду з даним позовом. Провадження у даній справі відкрито 09.06.2022, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.07.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 07.09.2022. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач у заяві, поданій до суду 25.02.2022 разом із позовною заявою, просить розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує. Відповідачі 01.03.2022 надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі та зазначили, що позовні вимоги визнають у повному обсязі. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України,\~відповідно до\~якої учасник\~справи має\~право заявити\~клопотання про\~розгляд справи\~за його\~відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії свідоцтва на\~ право\~ особистої власності на жилий будинок від\~ 08.10.1989, виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09 серпня 1989 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який\~\~\~ розташований\~\~ в [ADDRESS] , дійсно\~ належить\~ на праві\~ особистої власності колгоспному\~\~двору, головою якого є\~ [PERSON] .\~\~ Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 9649 від 19.03.2021, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 21 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 08.10.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989. Державна реєстрація\~права власності\~на житлові\~будинки,\~споруди у\~період видачі\~вищезгаданого свідоцтва\~на право\~особистої власності\~на жилий\~будинок (з\~31.01.1966\~по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Оскільки суспільна група господарства, розташованого по [ADDRESS] , - «колгоспний двір», право власності на майно колишнього колгоспного двору набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Станом на 15.04.1991 в житловому будинку по [ADDRESS] \~були зареєстровані та проживали:\~\~голова сім`ї, голова колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , що стверджується\~копією довідки № 21-23, виданої 07.02.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради згідно по господарської книги № 1 за 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ). З наведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить [PERSON] \~та [PERSON] на праві сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному. За заповітом, посвідченим 25.12.2008 секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 490, [PERSON] , [INFO] ,\~житель с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, належний йому земельний пай (державний акт на право\~ власності на земельну ділянку ІФ № 016059)\~заповів\~ [PERSON] , 1952 р.н.; все інше майно, де б воно не було і з\~ чого б воно не складалося, і взагалі все те, що\~ йому буде\~ належати, і на що\~ він\~\~ матиме право\~ за законом\~ заповів в рівних частинах [PERSON] , 1952 р.н.,\~та [PERSON] , 1959 р.н.\~ Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 46449296 (номер в реєстрі нотаріальних дій 490), що стверджується копією Інформаційної довідки № 28282896 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 06.10.2011 Городенківською районною державною нотаріальною конторою. [PERSON] помер\~ [INFO] у с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 17 від 04.07.2011, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.07.2011 виконавчим комітетом\~ Тишківської\~ сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. \~ \~ \~ \~На день смерті ( [INFO] ) [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований\~та проживав по [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] , [INFO] , що\~ стверджується копією довідки № 21-25, виданої 07.02.2022\~ Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради згідно по господарської книги № 1 за 2011-2015 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ). Те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] ,\~ виданого 11 січня 1978 р., запис за № 23 від 04 червня 1949 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження. Позивач [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~є сином\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~що стверджується\~копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 січня 1952 р., запис за № 4 від 20 січня 1952 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. [PERSON] та [PERSON] є також батьками відповідачки [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями: свідоцтва про народження відповідачки серії [NUMBER] , виданого 30.01.1959, запис за № 4 від 02 січня 1959 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження, та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого слідує, що відповідачка після укладення шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 13 від 30 серпня 1980 р. в книзі записів актів про укладення шлюбу. Із копії спадкової справи № 529/2011, наданої суду державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, вбачається, що позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини (06.10.2011). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач,\~прийнявши спадщину\~після смерті\~батька [PERSON] ,\~як спадкоємець\~за заповітом,\~29.02.2012\~подав нотаріусу\~заяву про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~на спадкове\~майно померлого. Йому 29.02.2012 та 15.03.2012 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 194 та № 313, на спадкове майно [PERSON] , що складається із\~ земельної ділянки, що належала померлому на підставі\~ Державного акту\~ на право приватної власності\~ на земельну ділянку серії І-ІФ № 016059, та\~ грошових вкладів з процентами в ВАТ Державний\~ Ощадний Банк України, філії Івано-Франківського\~ обласного управління в ТВБВ № 10008/079. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Дружина померлого [PERSON] [PERSON] , [INFO] , як непрацездатна вдова спадкодавця, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, є спадкоємцем, що має право на обов`язкову частку у спадщині. Проживаючи постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка в розмірі половини частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов`язкову частку), оскільки не подала нотаріусу заяву про відмову від її одержання. [PERSON] , [INFO] , померла\~ [INFO] у віці 91 рік в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 від 08.01.2021, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.01.2021 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. На день смерті ( [INFO] ) [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована\~та проживала одна по [ADDRESS] , що\~ стверджується копією довідки № 21-26, виданої 07.02.2022\~ Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради згідно по господарської книги № 1 за 2016-2021 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ). Із копії\~спадкової справи\~№ 55/2021 щодо майна [PERSON] , наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., вбачається, що згідно заповіту, посвідченого 02.10.2020 секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 51, [PERSON] , [INFO] ,\~жителька с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, рухоме і нерухоме, і взагалі все, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй внучці відповідачці [PERSON] , [INFO] , жительці м. Івано-Франківськ. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 67181842 (номер в реєстрі нотаріальних дій 51), що стверджується копією Інформаційної довідки № 63997349 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 19.03.2021 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. Даний заповіт відповідно до ч.2, ч.3 ст.1254 ЦК України скасував заповіти, складені [PERSON] 25.12.2008 та 27.04.2012, інформація про які міститься у вищезгаданій Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Відповідачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті баби [PERSON] , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (19.03.2021). Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Їй 30.09.2021 приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. видано шість свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 1683, № 1684, № 1685, № 1686, № 1687, № 1688, на земельні ділянки, що належали [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки: серії ІФ № 082043, серії ІФ № 081513, серії ІФ № 082042, серії ІФ № 081513, серії ІФ № 082044, серії ІФ № 080779. 21.02.2022 відповідачці [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 332, на житловий будинок [ADDRESS] . До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до\~ набрання\~ чинності\~ постановою\~Верховної Ради\~України від\~17.07.2020\~№ \~807-ІХ\~«Про \~утворення \~та \~ліквідацію \~районів» -\~Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому, як члену колишнього колгоспного двору, та, згідно заповіту від 25.12.2008, підлягає спадкуванню позивачем та відповідачкою [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/4\~частці. Рішенням Городенківського\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~15.11.2021\~по справі\~№ 342/909/21\~(провадження\~№ 2/342/625/2021)\~за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~\~\~Городенківської міської\~ради,\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача \~ [PERSON] про\~визнання права\~власності на\~житловий будинок\~з приналежними\~до нього\~будівлями і\~спорудами в\~порядку спадкування,\~що набрало\~законної сили\~16.12.2021,\~за відповідачкою\~ [PERSON] \~визнано право\~власності на\~1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Підставою звернення позивача до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори № 257/02-31 від 19 лютого 2022 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на належну йому частку житлового будинку [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 26.03.2021, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1975 році, господарські будівлі та споруди в 1975, 1980 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями станом на 01.03.2022 становить 82920 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За господарством по [ADDRESS] \~ закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,23\~ га, що підтверджується\~ копією довідки № 21-24, виданої 07.02.2021 Тишківським старостинським\~ округом Городенківської міської ради\~\~ згідно по господарської\~ книги № 1 за 2016-2021\~ роки (особовий рахунок № [NUMBER] ). З Інформації\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~та Реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна №\~299286137,\~сформованої 13.02.2022,\~вбачається,\~що за\~ [PERSON] \~зареєстровано право\~спільної часткової\~власності на\~1/4\~частку житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами\~по [ADDRESS] на\~підставі рішення\~Городенківського районного\~суду Івано-Франківської\~області від\~15.11.2021 по\~справі № 342/909/21. \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що спадкодавцю [PERSON] , як голові колгоспного двору, Городенківським РВК 08.10.1989 був виданий документ, що посвідчував його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Оскільки станом на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15.04.1991) в даному господарстві були зареєстровані та проживали голова господарства [PERSON] та його дружина [PERSON] , тому дане господарство належало їм на праві сумісної власності в рівних частках по 1/2, однак частки не виділено. Позивач, будучи одним із спадкоємців за заповітом після смерті [PERSON] , успадкував та фактично став власником 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за вищезгаданою адресою, однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлого в ньому конкретно не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану частку нерухомого майна. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані\~у справі\~докази, враховуючи правомірність набуття позивачем права власності на 1/4 частку спадкового житлового будинку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», так як є особою з інвалідністю І групи, що стверджується копією посвідчення серії [NUMBER] , виданого 03.11.2005. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На\~підставі ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.), ст.ст.\~ 316,\~317,\~325,\~328,\~347,\~392,\~1216,\~1217,\~1220,\~1222,\~1223,\~1233,\~1241,\~1268-1270,\~1296-1297\~ЦК України\~(2003\~р.),\~п.9\~ч.1\~ ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,

Outcome: approved