Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини. Позивач зазначає, що не перебуваючи у шлюбі з [PERSON] має спільну дитину, неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виданого 29.01.2016 року.Спільне життя з відповідачкою не склалося, тому що в них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого між ними відбувалися постійні сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Після їх роз`їзду син, залишився на утриманні відповідачки. За домовленістю з нею він постійно піклується про сина, бере участь у його вихованні. З моменту роз`їзду з відповідачкою вона мало приділяє часу та уваги дитині, їй бракує часу слідкувати за сином, постійно залишає дитину на своїх родичів. Гроші, які позивач надає на утримання дитини, [PERSON] витрачає на себе, та свої розваги.Позивач проживає в окремому житловому будинку. Має стабільний та високий заробіток. Хоче дати дитині належні освіту і добробут. З початком повномасштабного вторгнення в Україну країни агресора позивач постійно відчуває підвищену відповідальність за життя та здоров`я свого сина так як відповідачка зареєстрована в м.Мар`їнка, Донецької області, що межує з м.Донецьк. Беручи до уваги те, що відповідачка зареєстрована та проживає в небезпечному місці позивач неодноразово намагався з нею домовитися за для кращого захисту інтересів дитини переїхати геть з Донецької області та не наражати життя дитини на небезпеку. Взаєморозуміння у цьому питанні вони не досягли. Відповідачка не може дати дитині ані безпечного місця перебування,ані матеріального забезпечення.Тому позивач змушений звернутись до суду, щоб визначити місце проживання малолітньої дитини. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановлений законодавством строк та порядок, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, з позовними вимогами згодна. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~160,\~161 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім`ї або без адекватних засобів підтримки. Відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. На підставі ст. 3,76,79,80,175,184 ЦПК, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», статей 160, 161 СК України, відповідно до п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України»,-

Outcome: approved