Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в якому просить стягнути з відповідача на його користь збитки (матеріальну шкоду) завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 19012,21 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником транспортного засобу KIA Sportage, 2013 року випуску, 29.09.2021року о 08-35 год. в м. Суми, по вул. Івана Сірка, 33/1, [PERSON] , рухаючись на велосипеді був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на автомобіль KIA Sportage, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням Позивача, що стояв попереду. Внаслідок зіткнення транспортний засіб Позивача отримав пошкодження. Своїми діями Відповідач порушив п.п. 2.3б, 12.1 ПДР і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Позивача зазнав численних пошкоджень матеріальних збитків. 13.10.2021року постановою Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/7273/21 ухвалено: Відповідача [PERSON] визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. Позивач одразу після настання ДТП повідомив страховика, з яким у нього укладено відповідний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На що страховик повідомив Позивача, що його транспортний засіб не оглядатиме аварійний комісар та він може звернутися до кваліфікованого експерта самостійно. Відповідальність Відповідача, як водія велотранспорту перед третіми особами не застрахована. З підстав, що велосипедисти не зобов`язані укладати договори ОСАЦВ. Відповідно до Висновку Експерта №072/21 за результатами авто товарознавчого дослідження складеного 18.10.2021року: вартість матеріальної шкоди завданої власникові автомобіля складає: 16452,87 грн.. Крім вказаного, Позивач зазначав, що у власному вищезазначеному авто чекав дружину та малолітню онуку. Відповідач на великій швидкості в`їхав в стоячий автомобіль, та доля хвилини зберегла життя та здоров`я рідним Позивача, відповідачем на сьогодні в добровільному порядку шкода не відшкодована. Відповідач поводив себе зухвало та взагалі не вибачився. Відповідач повідомив Позивача, про те, що він не збирається нічого компенсувати та що у нього є знайомі, які допоможуть йому уникнути відповідальності, у зв`язку з чим він вимушено звернувся до суду, а тому просить суд стягнути на його користь матеріальну шкоду та судові витрати. Представник позивача [PERSON] адвокат Якименко О.І. просить суд слухати справу у її відсутність та відсутність позивача, позов підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Одночасно також був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24.05.2022 року відкрито провадження у справи і призначено до судового розгляду на 30.06.2022 року. Судові засідання було відкладено на 30.08.2022 року і на 23.09.2022 року в зв`язку з неявкою відповідача і відсутністю даних про його належне повідомлення. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу KIA Sportage, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 29.09.2021 о 08-35 год. в м. Суми, по вул. Івана Сірка, 33/1 Відповідач рухаючись на велосипеді був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на автомобіль KIA Sportage, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням Позивача, що стояв попереду. Внаслідок зіткнення транспортний засіб Позивача отримав пошкодження. Своїми діями Відповідач порушив п.п. 2.3б, 12.1 ПДР і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Позивача зазнав численних пошкоджень матеріальних збитків. Щодо Відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення від 29.09.2021 року, також на місці події співробітники поліції за участю сторін склали схему місця ДТП, та відібрані письмові пояснення. 13.10.2021року постановою Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/7273/21 ухвалено: Відповідача [PERSON] визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на вказане, вина Відповідача у скоєнні ДТП, яка встановлена вищевказаною постановою суду в справі про адміністративне правопорушення, доведенню в цій справі не підлягає. 04.10.2021року між Позивачем та ФОП [PERSON] укладено договір №072/21 про надання послуги по розрахунку вартості спричиненого збитку колісного транспортного засобу вищезазначеного автомобіля. Вартість послуг експерта складає: 2559,34 грн.. Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 12.10.2021 року складеного судовим експертом автотоварознавцем Сітало Євгеном Володимировичем, в присутності власника автомобіля Позивача, в автомобілі KIA Sportage, державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкоджено та потребує заміни чи відновлювального ремонту: Крило переднє ПР деформація в верхній задній частині; Двері передні ПР деформація в верхній частині пан. двері; Дзеркало зад. Виду зовнішнє ПР деформація корпусу кріплення; Рама двері передньої ПР (стійка вітрового вікна ПР) деформація в середній частині. Відповідно до Висновку Експерта №072/21 за результатами авто товарознавчого дослідження складеного 18.10.2021року: вартість матеріальної шкоди завданої власникові автомобіля марки: KIA Sportage, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , в наслідку дорожньої транспортної пригоди, що сталася 29.09.2021 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на складові частини, без врахування втрати товарної вартості і ПДВ на роботи, матеріали і складові частини, станом цін на дату дослідження, складає: 16452,87 грн.. Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. В розділі 6 ПДР України закріплені обов`язки велосипедиста. Так, з огляду на пункт 6.7 ПДР України велосипедисти повинні виконувати вимоги цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу. На велосипедистів, що рухаються по проїзній частині розповсюджуються ті ж правила, що й на водіїв механічних транспортних засобів. Тобто, рухаючись по проїзній частині, велосипедист повинен керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть. Вищий спеціалізований суд з розгляду кримінальних та цивільних справ узагальнив судову практику з розгляду судами у 2010 - 2011 роках цивільних справ про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, вказав на те, що не вважається джерелом підвищеної небезпеки велосипед, оскільки цей транспортний засіб не має двигуна, а рухається внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому, отже, його експлуатація є повністю контрольованою. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування лише у разі, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Частиною 2 статті 1166 ЦК України встановлено презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Статтею 1192 ЦК України також передбачено право потерпілого на відшкодування збитків, розмір яких визначається вартістю виконаних робіт, необхідних для відновлення речі, в повному обсязі. Позивач не має законних підстав звернутися з заявою про відшкодування збитків до свого страховика, адже дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце сталася за вини Відповідача, який повідомив, що у нього поліс відсутній адже у нього відсутній обов`язок страхувати свою відповідальність на велотранспорті. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з положеннями статті 509, враховуючи приписи статей 11, 22, 23, 599, 1166 ЦК України факт завдання фізичній особі майнової шкоди, шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з ст. ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Обґрунтованість стягнення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується укладеним договором про надання правової допомоги, актом здачі-прийняття виконаних робіт на суму 10000,00 грн., квитанцією про сплату коштів в сумі 10000,00 грн. на рахунок Адвокатського об`єднання «Веріта груп». Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України відповідачем не подавалося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved