Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав та покладення обов`язків стосовно [PERSON] строком на 6 місяців. Заявниця просить заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 100 метрів до її місця проживання та їхніх спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а також заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори або контактувати з ними через інші засоби зв`язку, особисто або через третіх осіб. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] вказує, що [PERSON] її колишній чоловік, з яким вони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заявниця вказує, що [PERSON] постійно з`являється у помешкання, де проживають вона та діти, і чинить фізичне насильство стосовно неї та дітей. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-3 КУпАП відповідно до постанови Диканського районного суду Полтавської області від 12.07.2022 у справі № 529/442/22. Після винесення вказаної постанови вона ще 2 рази зверталася з відповідними заявами до поліції з приводу вчинення стосовно неї [PERSON] домашнього насильства. Однак, незважаючи на призначення судом адміністративного стягнення та неодноразові профілактичні бесіди представників правоохоронних органів щодо неприпустимості здійснення домашнього насильства, [PERSON] продовжує вчиняти стосовно неї та дітей домашнє насильство. Внаслідок таких протиправних дій [PERSON] вона постійно перебуває в стресовому стані, відчуває страх за безпеку свого життя і здоров`я та своїх дітей. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав, вказаних у заяві та в судовому засіданні. Вказала, що її колишній чоловік [PERSON] постійно вчиняє стосовно неї домашнє насильство, а саме ображає її, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою. Такі дії [PERSON] вчиняє в присутності їхніх спільних неповнолітніх дітей. Заявниця просила задовольнити її заяву про видачу обмежувального припису, оскільки відчуває нездатність захистити себе та своїх дітей, а тому потребує захисту. Зазначила, що строк дії обмежувального припису саме у 6 місяців буде достатнім для відновлення психологічного стану як її, так і дітей. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти вимог заявниці щодо встановлення обмежувального припису щодо неї, проти такого припису відносно дітей - заперечував, оскільки такий припис перешкоде спілкування з дітьми. При цьому, [PERSON] підтвердив, що дійсно декілька разів нецензурно виражався на адресу колишньої дружини [PERSON] , погрожував фізичною розправою, так як знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Після цього колишня дружина викликала працівників поліції, які склали стосовно нього протоколи за фактом вчинення домашнього насильства. [PERSON] також вказав, що фактично проживає разом із заявницею та дітьми по [ADDRESS] . Однак, зареєстрований він за іншою адресою - [ADDRESS] . Зараз проживає у свого товарища в [ADDRESS] . Також вказав, що на теперішній час він офіційно працює та отримує заробітну плату, та має змогу вийняти інше житло. Вказав, що дітей не ображає, любить їх та хоче з ними спілкуватися. Представник заінтересованої особи - Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Макаренко М.П. пояснив, що йому, як дільничному по с. Водяна Балка Полтавського району Полтавської області, особисто, так і від своїх колег відомо про неодноразове вчинення домашнього насильства [PERSON] стосовно колишньої дружини [PERSON] , за які був притягнутий до адміністративної відповідальності. В свою чергу, фактів щодо неналежного поводження [PERSON] з дітьми або вчинення щодо них насильства йому не відомо. Представник органу поліції вважав, що для припинення домашнього насильства у вказаній сім`ї, необхідно видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] лише в частині колишної дружини. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Диканської селищної ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, від вказаного органу на адресу суду надійшов відзив на заяву про видачу обмежувального припису, згідно якого він вважає обґрунтованою цю заяву, просить її задовольнити та розглянути справу за відсутності його представника. Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На теперішній час заявниця разом з дітьми фактично проживають по [ADDRESS] . В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] також постійно проживає за вказаною адресою, іншого житла не має. Відповідно до постанови Диканського районного суду Полтавської області від 06.07.2022, яка набрала законної сили, провадження у справі стосовно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом скоєння ним 12 червня 2022 року домашнього насильства стосовно колишньої дружини [PERSON] , закрито у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. З вказаної постанови суду вбачається, що потерпіла просила суворо не карати колишнього чоловіка, оскільки вони з ним примирилися. Постановою Диканського районного суду Полтавської області від 12.07.2022, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення 18 червня 2022 року домашнього насильства психологічного характеру стосовно колишньої дружини [PERSON] , та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Постановою Диканського районного суду Полтавської області від 27.09.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення 11 вересня 2022 року домашнього насильства психологічного характеру стосовно колишньої дружини [PERSON] , та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, постанова не набрала законної сили. Згідно з пунктами 3, 5, 6, 14 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить зокрема обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 3, ч.4 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Під час вирішення питання щодо застосуванні заходів тимчасового обмеження прав кривдника суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, дослідивши наявні докази у справі їх сукупності, встановивши, що щодо заявниці вчинялося домашнє насильство і є ризики продовження та їх повторення, а тому з метою захисту прав заявника від насильства в сім`ї, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне видати обмежувальний припис строком на 3 (три) місяці, яким заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання заявниці та їхніх спільних неповнолітніх дітей за адресою: [ADDRESS] , вести листування, телефонні переговори або контактувати із заявницею [PERSON] через інші засоби зв`язку, особисто або через третіх осіб. Суд вважає наявними підстави для застосування заборони [PERSON] наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання заявниці та їхніх спільних неповнолітніх дітей за адресою: [ADDRESS] , оскільки під час розгляду справи було встановлено, що [PERSON] зареєстрований за іншою адресою, відмінною від фактичного місця проживання, тобто має можливість проживати за іншою адресою під час дії обмежувального припису. Крім того, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на теперішній час офіційно працює, отримує заробітну плату, тобто має можливість за необхідності винаймати житло. На думку суду, таке тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Підстав для видачі обмежувального припису на шість місяців, як про це просить заявниця, тобто на максимально можливий строк, передбачений законом, наразі судом не встановлено. Щодо доцільності встановлення такого заходу як тимчасового обмеження прав [PERSON] на заборону вести листування, телефонні переговори або контактувати із неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] через інші засоби зв`язку, особисто або через третіх осіб, суд зазначає наступне. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У статті 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Оцінюючи загальну пропорційність будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, потрібно ретельно оцінювати низки факторів. Зокрема, у цій конкретній ситуації суд повинен керуватися «найкращими інтересами дітей». Суди під час розгляду такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Оскільки заявник не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення насильства стосовно дитини, зокрема того, що вона зверталася до компетентних органів із заявами щодо вирішення цього питання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви та вважає, що видача обмежувального припису може спричинити розрив сімейних зв`язків і не спрямований на захист "найкращих інтересів дитини". Застосовуючи обмежувальний припис щодо заборони [PERSON] наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання [PERSON] , [INFO] та їхніх спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , судом враховано, що Конституція України найвищою соціальною цінністю визначає людину, її життя та здоров`я, а положеннями статтей 3 та 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя та здоров`я, життя та здоров`я інших людей від протиправних посягань. В свою чергу, вказана заборона не призведе до необґрунтованого обмеження [PERSON] у реалізації своїх прав стосовно дітей, оскільки батько не позбавлений можливості спілкування з своїми дітьми поза межами їх проживання. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. На підставі викладеного,

Outcome: partial