Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради про усунення перешкод у вихованні дитини та встановлення способу участі у вихованні дитини, та просила суд усунути їй [PERSON] перешкоди з боку [PERSON] , [INFO] у вихованні онуки [PERSON] , [INFO] , шляхом визначення [PERSON] можливості спілкування з онукою - [PERSON] , [INFO] , а також визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні малолітньої онуки [PERSON] , [INFO] , шляхом: визначення днів побачень з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , [PERSON] кожну першу та третю суботу місяця з 10-00 год. суботи до 17-00 год. неділі з ночівлею в квартирі за адресою [ADDRESS] без участі матері, та визначення [PERSON] , щорічного виїзду за межі Дніпропетровської області з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , терміном на 10 календарних днів на відпочинок та оздоровлення у період серпня кожного року без супроводу та згоди матері [PERSON] . Вимоги обгрунтовані тим, що 15.05.2015 року син позивачки [PERSON] уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , [INFO] у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка є онукою позивачки. Рішенням суду від 10.05.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідачка [PERSON] уклала інший шлюб та змінила прізвище на [PERSON] . Між сином позивачки та відповідачкою виникли неприязні відносини та колишня невістка не надавала синові спілкуватися з дитиною, тому він був вимушений звернутися до виконкому для встановлення способу спілкування з дитиною. Рішенням виконкому № 401 від 18.11.2020 року синові встановлено спілкування з донькою двічі на тиждень, тривалість зустрічей щосуботи з 10-00 год. до 19-00 год.. один день будній за домовленістю, місце зустрічей без обмежень, та за попередньою домовленістю з матір`ю, взимку у святкові дні - один тиждень , влітку - один тиждень. Однак після рішення виконкому відповідачка не давала синові зустрічатися з донькою. Позивачці онуку для спілкування відповідач також не дає, не надає можливості приймати участь у її вихованні та житті дитини, що порушує право позивача , як бабусі виховувати свою онуку, яка має рости в повноцінній сім`ї. А тому позивач вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 13.07.2022 року провадження по справі відкрито в спрощеному провадженні та призначення судовий розгляд. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та пояснила по змісту позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову, пояснив по змісту позову та вказав, що можливо призначити спілкування бабусі з дитиною не в обов`язково в серпні, а в будь-який час літа терміном на 10 календарних днів та можливо зустріч з 19-00 год суботи до 17-00 неділі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову та пояснила по змісту відзиву, а саме, що батько дитини [PERSON] сам самоусунувся від виховання дитини та спілкування з нею, працює та проживає у Польщі. Крім того, при зустрічах позивачка налаштовує дитину проти матері. Саме батьки несуть першочергову відповідальність за дитину, а тому мати діє в інтересах дитини. Позивачка має право спілкуватися з дитиною, але якщо це не суперечить інтересам дитини, в даному випадку мати вважає в час війни найбезпечнішим місцем для дитини Дніпропетровська область, а тому не розуміє, який може бути відпочинок за межами області, більше того без супроводу та дозволу матері. У дитини дистанційне навчання та вона не може залишатися з ночівлями за іншими адресами , як просить позивач, так як їй необхідно навчатися. Матері буде тривожно, якщи дитина під час воєнного стану не буде ночувати вдома. А тому відповідач не визнає позову та просить відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] проти позову не заперечувала, але вважала, що інтересам дитини буде відповідати , якщо зустрічі та відпочинок бабусі з онукою будуть відбуватися за домовленістю з матір`ю. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши сторони, надавши їм оцінку в сукупності, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію сторін, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 15.05.2015 року син позивачки [PERSON] уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , [INFO] у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка є онукою позивачки. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.05.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідачка [PERSON] уклала інший шлюб та змінила прізвище на [PERSON] . Між сином позивачки та відповідачкою виникли неприязні відносини та колишня невістка не надавала синові спілкуватися з дитиною, тому він був вимушений звернутися до виконкому для встановлення способу спілкування з дитиною. Рішенням виконкому № 401 від 18.11.2020 року синові встановлено спілкування з донькою двічі на тиждень, тривалість зустрічей щосуботи з 10-00 год. до 19-00 год.. один день будній за домовленістю, місце зустрічей без обмежень, та за попередньою домовленістю з матір`ю, взимку у святкові дні - один тиждень , влітку - один тиждень. Позивачці онуку для спілкування відповідач не дає, не надає можливості приймати участь у її вихованні та житті дитини, що порушує право позивача , як бабусі виховувати свою онуку, яка має рости в повноцінній сім`ї. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Положення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Крускіч проти Хорватії» від 25 листопада 2014 року). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми внуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з внуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність». Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, інших членів сім`ї та родичів визначений Сімейним кодексом України, який, зокрема, регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабкою, дідом, прабабкою, прадідом і онуками, правнуками (ст.2 СК України). Право баби, діда, прабаби, прадіда спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні врегульовано приписами ст.257 СК України, відповідно до якої баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. При цьому, в силу приписів ст.164 СК України, припинення такого права сімейним законодавством не передбачено на відміну від припинення цього права у батьків у випадках позбавлення останніх батьківських прав. За змістом ст.263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. ЄСПЛ зазначає, що тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», рішення від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України», рішення від 16 липня 2015 року). Бабуся та дід, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, а батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов`язки на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Позбавлення позивача права щодо її участі у спілкуванні та вихованні її онуки може позбавити дитину родинних зв`язків з бабою, любові та турботи з боку останньої, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року. Враховуючи все вищенаведене, оскільки за результатами розгляду справи судом констатована наявність перешкод для позивача у вихованні і спілкуванні її з онукою, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є обґрунтованими, у зв`язку з чим слід зобов`язати відповідачку не чинити перешкоди позивачеві у спілкуванні з онукою, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача в частині визначення способу її участі у спілкуванні з онукою, суд зазначає наступне. Позивач в своєму позові просить визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні малолітньої онуки [PERSON] , [INFO] , шляхом: визначення днів побачень з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , [PERSON] кожну першу та третю суботу місяця з 10-00 год. суботи до 17-00 год. неділі з ночівлею в квартирі за адресою [ADDRESS] без участі матері, суд враховує рішення виконкому, в якому час щосуботи з 10-00 год. до 19-00 год. вже відведений для зустрічей з батьком, а тому частково задовольняє вимоги, а саме з 19-00 год. суботи до 17-00 год. неділі, при цьому в інтересах дитини суд вважає, правильним узгоджувати з матір`ю можливість зустрічей з дитиною, її стан здоров`я та інші істотні обставини. Крім того, визначення [PERSON] , щорічного виїзду за межі Дніпропетровської області з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , терміном на 10 календарних днів на відпочинок та оздоровлення у період серпня кожного року без супроводу та згоди матері [PERSON] , суд вважає, підлягає частковому задоволенню, так як необхідно узгоджувати з матір`ю відпочинок дитини, враховуючи її стан здоров`я, бажання дитини та інші істотні обставини. Отже в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. При визначенні способу участі бабусі у вихованні онуки, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, навчання дитини, індивідуальні потреби дитини даного віку, її особисту прихильність, стосунки усередині родини (конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини. При ухваленні рішення, суд враховує, що відносини між сторонами напружені, а тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивача у вихованні малолітньої онуки, що не суперечить інтересам дитини та з урахуванням її бажання. При цьому, суд наголошує, що законодавством передбачено право баби на участь у вихованні онуки. Суд, реалізуючи повноваження щодо сприяння сторонам у їх примиренні вважає за потрібне зазначити, що сторони перш за все в інтересах самої дитини повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що у наслідку матиме позитивний вплив на відносини онуки з бабою. Крім того, з огляду на оголошений після звернення позивача до суду в Україні воєнний стан у зв`язку із агресією Російської Федерації проти України, участь останньої у спілкуванні і вихованні онуки має здійснюватися, перш за все, з дотриманням безпеки для життя і здоров`я дитини. Вимоги позивача про її участь у вихованні та спілкуванні з онукою суд вважає обґрунтованими, проте бажаний нею спосіб такої участі, а саме без згоди та домовленості з матір`ю, не у повній мірі відповідає інтересам дитини, її віковим та психоемоційним особливостям розвитку. Таким чином, виходячи перш за все з інтересів дитини, враховуючи її малолітній вік, стан здоров`я та те, що дитина має постійне місце проживання, усталений режим дня та відпочинку, а також враховуючи обставини справи, обсяг та зміст позовних вимог, суд вважає необхідним визначити спосіб участі позивача у спілкуванні з малолітньою онукою наступним чином: визначення днів побачень з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , [PERSON] кожну першу та третю суботу місяця з 19-00 год. суботи до 17-00 год. неділі з ночівлею в квартирі за адресою [ADDRESS] без участі матері за попередньою домовленістю з матір`ю, враховуючи бажання дитини, стан її здоров`я, та інші істотні обставини, визначення [PERSON] , щорічного виїзду за межі Дніпропетровської області з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] , терміном на 10 календарних днів в будь-який літній місяць на відпочинок та оздоровлення за попередньою домовленістю з матір`ю, без її супроводу, враховуючи бажання дитини, стан її здоров`я, та інші істотні обставини. Також суд зазначає, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні у інший спосіб шляхом досягнення згоди між позивачем та відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи вимоги Конвенції про права дитини, положення ст.ст.159,257 СК Українита те, що інтересам дитини буде відповідати спілкування зі своєю бабусею. Крім того, судом враховано вік та стан здоров`я дитини , індивідуальні потреби дитини даного віку, оскільки відповідно до ч.6 ст.19 СК Українив першу чергу суд враховує інтереси дітей. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача з частковим задоволенням вимог.

Outcome: partial