Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивували тим, що вона є власником двох земельних ділянок, які орендує відповідач [PERSON] згідно договорів оренди землі від 08.02.2017 року. Позивач вказує, що відповідач всупереч умовам вищевказаних договорів несвоєчасно (до 1 грудня) та не в повній мірі (10% від нормативної грошової оцінки землі) сплатила орендну плату за 2017, 2018 та 2019 роки. В зв`язку з вищевказаним на підставі п.38 вищевказаних договорів оренди землі позивач просить суд розірвати ці договори оренди землі, скасувати записи про державну реєстрацію права, зобов`язати відповідача повернути земельні ділянки та стягнути на її користь судовий збір. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді\~Хорольського районного суду\~Полтавської\~області\~від\~30.06.2020 року\~відкрито провадження по справі. Ухвалою\~суду\~від 27.07.2020 року\~підготовче\~провадження у справі закрито \~та\~ призначено\~справу до судового розгляду. Ухвалами\~суду від 16.11.2020\~року,\~12.11.2021\~року,\~23.03.2022\~року,\~11.07.2022\~року\~та 22.08.2022\~року відкладено основний судовий розгляд. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] \~ адвокат\~Чубенко Ж.А. позов підтримала повністю та просила його задоволити з наведених у ньому підстав, просила розглянути справу за відсутності позивача. Показала суду, що боргів по орендній платі відповідач не має пере позивачем. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася. У відзиві на позов відповідач просила суд відмовити в задоволенні позову, так як на користь позивачки нею було вчасно сплачено орендну плату за 2017 та 2018 роки і прострочено її виплату лише за 2019 рік на 1, 5 місяці, в зв`язку з чим не має системного порушення більше 2 разів договорів оренди. У відповіді на відзив представник позивача вказала, що позиція відповідача про вчасну сплату орендної плати за 2017 та 2018 роки не підтверджена належними доказами, так як до відзиву долучено платіжні відомості, видаткові накладні, які на її думку, були неналежним чином оформлені, як первинні документи в бухгалтерському обліку. В судовому\~засіданні \~свідки [PERSON] та [PERSON] , підтвердили те,\~що відповідач [PERSON] не в\~повному розмірі\~та не\~завжди своєчасно\~сплачувала орендну\~плату позивачу [PERSON] .\~ Суд,\~заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю виходячи з нижченаведеного. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником двох земельних ділянок з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області (бувшої Клепачівської сільської ради село Шишаки Хорольського району Полтавської області), а саме: земельної ділянки з кадастровим номером 5324887000:00:009:0029 площею 6.87 га, та земельної ділянки з кадастровим номером 5324887000:00:001:0027 площею 2.34 га, що доводиться копіями Державних актів на право власності на земельні ділянки Серія ПЛ № 193951 та Серія ПЛ № 005027, а також копіями Витягів із Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ-5316263942020 від 11.06.2020 року та № НВ-5316263802020 від 11.06.2020 року. 08.02.2017\~року між позивачем\~ [PERSON] та\~відповідачем [PERSON] були укладені договори оренди земельних ділянок, згідно яких орендодавець (позивач) передала орендарю (відповідачу) у строкове платне користування для ведення особистого селянського господарства: 1) земельну ділянку\~з кадастровим\~номером 5324887000:00:009:0029 площею 6.87 га, що доводиться копією Договору оренди землі від 08.02.2017 року, копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 81470912 від 28.02.2017 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1185265053248, номер запису про інше речове право: 19245638, дата державної реєстрації права оренди: 24.02.2017 року) та копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5316263942020 від 11.06.2020 року; 2) земельну ділянку\~з кадастровим\~номером 532488700000:001:0027 площею 2.34 га, що доводиться копією Договору оренди землі від 08.02.2017 року, копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 81445188 від 28.02.2017 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1184994653248, номер запису про інше речове право: 19240621, дата державної реєстрації права оренди: 24.02.2017 року) та копією Витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5316263802020 від 11.06.2020 року. Строк дії вищевказаних договорів (далі договорів) 7 років. Згідно пунктів\~9\~та 11\~договорів орендна\~плата вноситься\~орендарем у\~формі та\~розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки землі кожного року до 1 грудня. Пунктом 28 договорів передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно пункту 38 договорів, - дія договорів припиняється шляхом їх розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договорами, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно Витягу із технічної документації нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5324887000:00:009:0029 складає 148\~210,44\~гри.,\~а тому\~орендна плата за користування даною земельною ділянкою складає 14 821,04 гри. Згідно Витягу із технічної документації нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5324887000:00:001:0027 складає 76 894,24 гри., а тому орендна плата за користування даною земельною ділянкою складає 7 689,42 гри. Отже, умовами вищезазначених договорів оренди № б/н від 08 лютого 2017 року передбачено, що відповідач зобов`язана кожного року до 01\~грудня поточного року сплачувати позивачу орендну плату за 2 земельні ділянки на загальну суму не менше ніж 22 510,46 грн. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем в повній мірі сплачено орендну плату за всі роки, а саме за 2017, 2018, 2019, 2021 включно, що доводиться: за 2017 рік - копією платіжної відомості № 2 за листопад 2017 року, згідно якої позивач [PERSON] отримала 29 400, 00 грн., та копією видаткової накладної № 01 від 04 серпня 2017 року, згідно якої [PERSON] отримала 10 000, 00 грн. та 500 кг пшениці вартістю 1 400, 00 грн. на загальну суму 40\~800, 00 грн.; за 2018 рік - копією платіжної відомості № 1/18 за листопад 2018 року, згідно якої позивач [PERSON] отримала 32\~000, 00 грн.; за 2019 рік - банківською квитанцією від 21.01.2020 року, згідно якої позивач [PERSON] отримала 25\~375, 00 грн.; за 2021 рік - квитанцією АТ «Укрпошта» від 01.12.2021 року, згідно якої позивач [PERSON] отримала 40 600, 00 грн. Вищенаведене також підтверджено представником позивача, яка вказала, що відповідачем сплачено позивачу орендну плату із 2017 року по 2021 рік, тобто включно і за 2020 рік і розмір орендної плати не оспорюється позивачем. В судовому засіданні встановлено, що фактично за кожен рік позивачу було сплачено орендну плату в більшому розмірі, ніж передбачено договорами оренди землі. Виплата орендної плати в повному розмірі підтверджується і тим, що позивачем при подачі позову не ставилася вимога про стягнення недоплаченої орендної плати. Отже, на даний час, станом на 01.09.2022 року у відповідача перед позивачем відсутня заборгованість по сплаті орендної плати. Суд бере до уваги те, що незважаючи на те, що на усій території України було встановлено в 2020 та 2021 роках карантин для запобігання поширенню коронавірусу COVID-19, орендну плату було виплачено позивачу саме в грошовій формі, а не зерном, і розмір її не оспорюється позивачем. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. Вищевказане узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній в постанові від 14 листопада 2018 року по справі № 484/301/18. Судом встановлено лиш один випадок порушення строку виплати позивачу орендної плати за 2019 рік, оскільки її перераховано відповідачем позивачці не 01.12.2019 року, а 21.01.2020 року згідно банківської квитанції, але грошима, а не зерном. Отже, на даний час несплати орендної плати, передбаченої договором, судом не встановлено, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed