Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Перша Донецька міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом, яку обґрунтував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина у виді недоотриманої пенсії. 29 серпня 2019 року державним нотаріусом П`ятої Донецької державної нотаріальної контори йому видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії померлого [PERSON] в сумі 172414,84 грн., належної спадкодавцю на підставі Довідки № 20107/02/25 від 15 серпня 2019 року, виданої Покровським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Донецької області. Відповідач на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом видав йому лише 164504,17 грн., а решта суми 7910,67 грн. стягнуті на підставі Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05 травня 2020 року, справа № 226/3839/19. Зазначає, що під час розгляду справи №226/3839/19 судом встановлено, що відповідно до Довідки відповідача про розмір нарахованої пенсії [PERSON] , розмір його пенсії за період з липня 2014 року по січень 2019 року склав 247228,84 грн., таким чином, судом стягнута лише та частина суми, на яку нотаріусом видано Свідоцтво про право на спадщину, і яку відповідач протиправно не передає. Вважає, що розмір недоотриманої пенсії складає 74811 грн. і ця сума також увійшла до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті його батька. Просить суд визнати право власності в порядку спадкування на недоотриману пенсію в сумі 74811,00 грн. після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином на електронну адресу. 29 серпня 2022 року від начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Рад Н., до суду надійшла Заява, в якій вона просить суд розглянути справу у відсутності представника управління та відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Також від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до суду надійшов Відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначено, що [INFO] помер батько [PERSON] [PERSON] , який перебував на обліку в управлінні, як внутрішньо переміщена особа. Можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано статтею 52 ЗУ №1058, в тому числі і в частині їх виплати спадкоємцям, за умови надання Свідоцтва про право на спадщину, де спадковим майном зазначено пенсію померлого пенсіонера. У випадках коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з ч.2 ст.49 ЗУ № 1058, з урахуванням вимог статті 46 ЗУ № 1058 (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії). Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами. Порядок спадкування за законом та здійснення права на спадкування встановлений главами 86, 87 Цивільного кодексу України, та передбачає звернення спадкоємців до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього ж Кодексу. Перелік документів, які спадкоємець зобов`язаний надати нотаріусу для отримання Свідоцтва про право на спадщину деталізований в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі Свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину, а також спори щодо спадкового майна не підлягають судовому розгляду. Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закону №1058) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1)особисті немайнові права; 2)право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3)право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4)права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (ст. 1219 ЦК України). Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Щодо позовних вимог Позивача стосовно його права на право майна спадкодавця якого не існує, адже за час життя спадкодавець його не набув. Системний аналіз положень статей 1219 ЦК України та статті 1227 ЦК України, при застосуванні до встановлених у цій справі обставин, дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на пенсію як об`єкт цивільних прав, яке нерозривно пов`язане із особою і яке, відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право на суми пенсії, які нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отриманні ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року по справі № 428/12730/19 вказано, що при вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. Подібний за змістом висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц, від 14 квітня 2020 року у справі №431/6232/16-ц, від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц. Слід зазначити, що спадкування є формою правонаступництва, що реалізується спадкоємцем у межах обсягу спадкової маси та не включає в себе процесуальні права та обов`язки спадкодавця, які ним не реалізовані за життя. Отже, у цій справі Позивач пред`явив позовну вимогу про зобов`язання стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії за життя [PERSON] в порядку спадкування на виплату яких мав право [PERSON] але не отримав за життя, що не відповідає способу захисту його прав як спадкоємця. В даному випадку зміст позовних вимог фактично зводиться до включення до складу спадщини того майна, якого не існує та право на яке спадкодавець за час життя не набув. Застосування іншого підходу фактично означатиме перегляд судом тих правовідносин, які виникли за час життя спадкодавця і стосовно законності яких спадкодавець не висловив жодних претензій. Норми ст. 46, 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки ці норми стосуються вже нарахованих (належних на час смерті) пенсіонеру сум пенсії. Такий правовий висновок викладений у постанові Луганського апеляційного суду від 22.03.2021 року у справі № 428/9469/20. Оскільки за життя пенсіонер не був позбавлений права на отримання пенсії, прострочення сталося з його вини, що є підставою для обмеження суми отримання пенсії в межах трирічного терміну. Зазначена правова позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №428/1273/19. Таким чином, позовні вимоги Позивача, щодо стягнення недоотриманої пенсії [PERSON] в сумі 74 811,грн., не підлягають задоволенню, оскільки відносяться до нереалізованого за життя права на отримання пенсії та відповідно обмежуються трирічним терміном. Просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Перша Донецька міська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та неявка у судове засідання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, не перешкоджає розгляду даної справи. В силу приписів ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Перша Донецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~392\~Цивільного кодексу\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.\~16\~Цивільного кодексу\~України способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено та підтверджено Свідоцтвом про смерть, Серія [NUMBER] , виданого 19 червня 2019 року Костянтинівським районним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Донецької державної нотаріальної контори 29 серпня 2019 року, спадкоємцем майна, а саме недоотриманої пенсії померлого [PERSON] в сумі 172414,84 грн. є його син [PERSON] . Спадщина, на яку видано це Свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в сумі 172414,84 грн., які належали померлому на підставі Довідки, виданої 15 серпня 2019 року за № 20107/02/25 Покровським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Донецької області. Спадкова справа №188/2019, зареєстрована в реєстрі за № 1-870. Однак під час розгляду цивільної справи № 226/3839/19 Димитровським міським судом Донецької області за позовом [PERSON] до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: П`ята Донецька державна нотаріальна контора, про стягнення сум пенсії в порядку спадкування стало відомо, що розмір недоотриманої пенсії за життя [PERSON] склав 247228,84 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, Рішенням № 226/3839/19, від 05 травня 2020 року Димитровським міським судом Донецької області за позовом [PERSON] до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: П`ята Донецька державна нотаріальна контора, про стягнення сум пенсії в порядку спадкування, яке набуло законної сили 21 вересня 2020 року, встановлено, що Згідно з довідкою відповідача про розмір нарахованої пенсії [PERSON] , розмір його пенсії за період з липня 2014 року по січень 2019 року склав 247228,84 грн. Дана обставина встановлена рішенням суду у цивільній справі, яке набуло законної сили, а тому не потребує доказування при розгляді даної справи. Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця. Відповідно до\~статті 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтями\~1217,\~1223 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, відповідно до статті 1227\~ЦК України передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до\~статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст вищевказаних норм також узгоджується з положеннями частини першої\~статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Положення частин другої, третьої\~статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»,Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі Свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зі змісту постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №570/6046/14-ц вбачається, що під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріуса винесення Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження. Вищевикладене свідчить про те, що основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Це пояснюється тим, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку та неможливості усунення обставин, які створюють відсутність таких умов. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не надавав інформацію П`ятій Донецькій міській державній нотаріальній конторі та на повторний запит Першої Донецької міської державної нотаріальної контори щодо конкретної суми нарахованої пенсії, але не виплачених коштів [PERSON] , який помер у січні 2019 року, тому нотаріусом не було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на суму 247228,84 грн., та позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Дана обставина підтверджується відповіддю Першої Донецької міської державної нотаріальної контори щодо спадкового майна [PERSON] , наданої за №445 від 10 листопада 2021 року, відповідно до якої Першою Донецькою міською державною нотаріальною конторою15 вересня 2021 року було зроблено додатковий запит до Відділу обслуговування Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо суми недоотриманих коштів, належних [PERSON] , окрім тих, що зазначені у Свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 29 серпня 2019 року за № 1-870. На цей запит, листом від 22 жовтня 2021 року, отримано відповідь що сума недоотриманої пенсії виплачується не більше ніж за три роки з звернення до управління особи, яка має право на спадщину із оформленим Свідоцтвом про право на спадщину згідно частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки нотаріальною конторою не вдалося встановити повний склад спадкового майна згідно з п.4.14 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого 22.02.2012 за №296/5 Наказом Міністерства юстиції України, - для подальшої реалізації прав спадкоємця та об`єктивного встановлення складу спадкового майна, пропонується звернутися до суду. Згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним». Згідно абз.10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2 та 3ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст.\~52\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» без\~урахування норм\~ст.\~46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Тому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на Висновки, висловлені Верховним Судом у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц, від 14 квітня 2020 року у справі №431/6232/16-ц, від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц, оскільки 14 лютого 2022 року Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду під час розгляду справи 243/13575/19 Постановою відступила від висновків, викладених у постановах: від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19); від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19); від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20); від 16 грудня 2020 року у справі № 428/12730/19 (провадження № 61-15863св20), ухвалених Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, та висловила новий висновок, в якому зазначила, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Таким чином, встановивши, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги на спадкове майно\~нараховану, але невиплачену пенсію [PERSON] , померлого у січні 2019 року, однак, не може реалізувати свого права на отримання спадкового майна в нотаріальній конторі, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за [PERSON] права власності на нараховану, але недоотриману частку пенсії у розмірі 74811,00 грн., ( нарахована пенсія [PERSON] за період з липня 2014 року по січень 2019 року, у сумі 247228,84 грн. 172414,84 грн., на яку видано Свідоцтво про право на спадщину за законом) в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду не сплачував судовий збір по справі та його позовні вимоги задоволені в повному обсязі, тому суд прийшов до переконання, що витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. слід покласти на відповідача, стягнувши його за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved