Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницького обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 16 983,43 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 04 вересня 2020 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір у вигляді заяви про приєднання № 454274103/070619 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до умов заяви відповідачу відкрито поточний рахунок на умовах тарифного пакету «МІЙ КОМФОРТ» та тарифів за користування платіжною карткою, які розміщені на сайті банку. Позивач надав відповідачу платіжну картку та ПІН-конверт до неї. Також, позивач встановив відповідачу за його погодженням на вказаний рахунок кредит у сумі 14600 грн. під 38% річних за користування кредитними коштами. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, однак, відповідач став порушувати умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 23.08.2022 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву протягом 15 днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі. [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви, що підтверджується розпискою від 02.09.2022, проте правом відзиву не скористався. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 4 вересня 2020 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом подачі та підписання [PERSON] заяви про приєднання № 454274103/070619. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 14 600,00 грн. Згідно договору, за користування кредитними коштами відповідач [PERSON] зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 38 (тридцять вісім) процентів річних. АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу [PERSON] кредит в розмірі, встановленому договором. З наданої позивачем виписки по кредитному договору вбачається, що відповідач користувався виданою банком кредитною карткою, знімав кошти з рахунку. Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 09.08.2022 року становить 16 983,43 грн, яка складається з: - 14 445, 66 грн. - заборгованість за кредитом (основним боргом); - 1 702, 53 грн. - проценти за користування кредитом; - 106, 86 грн - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу; -21, 25 грн - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів; - 600, 88 грн - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; - 106, 25 грн - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів. Доказів, які б спростовували розмір заборгованості, відповідач суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно - правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved