Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-18 00:00:00

У липні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] . Вказана позовна заява мотивована тим, що 11 лютого 2014 року сторони зареєстрували шлюб. Після одруження [PERSON] прізвище не змінювала. У даному шлюбі відповідач всиновив неповнолітню доньку [PERSON] . [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, через постійні конфлікти, фактично шлюбні стосунки припинились у травні 2022 року, дані обставини стали причиною для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. 12.07.2022 року на запит суду в порядку ч.7 ст.187 ЦПК України надійшли відомості з органу реєстрації місця проживання про зареєстроване місце проживання відповідача.(а.с.14) Ухвалою суду від 12.07.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні (а.с.15). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому просив справу розглядати у його відсутність. (а.с. 11) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, справу просила розглянути в судовому засіданні без її участі.(а.с.19) У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 11 лютого 2014 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.7) Після одруження [PERSON] прізвище не змінювала. У даному шлюбі відповідач всиновив неповнолітню доньку [PERSON] . [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно виконавчим комітетом Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №30 видане 19.06.2018 р. (а.с.8) Суд встановив, що спільне життя у подружжя не склалося через постійні конфлікти, образи, непорозуміння один одного, необґрунтовані недовіри, підозри. Фактично шлюбні стосунки сторін припинилися у травні 2022 року та з цього періоду не підтримують шлюбних відносин. Дані обставини стали причиною того, що позивач вирішив звернутися до суду про розірвання шлюбу з [PERSON] . В сторін відсутні спільні інтереси, внаслідок чого їх спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача, котрий не має бажання бути з дружиною разом. Строк для примирення позивачу не потрібен. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. У відповідності до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Спору щодо поділу майна подружжя не має. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до приписів ч.1ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зіст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи однозначну позицію учасників справи, суд не вважає за можливе застосування будь-яких заходів щодо збереження шлюбу. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява N 44647/98). Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п.1.3. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду в повному обсязі у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved