Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

До Дзержинського\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу Дніпропетровської\~області 30\~червня2022\~року надійшла позовна заява позовної заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 1-4). Позов пред`явлено за правилами альтернативної підсудності - за місцем виконання виконавчого напису (частина 12 статті 28 ЦПК України). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 30 червня 2022 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є. Ухвалою судді 01 липня 2022 року позов залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с.24). Ухвалою суду від 15 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 27). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідач Акціонерне товариство\~«Перший Український\~Міжнародний Банк»відзив на позов не надав. 24 серпня 2022 року надав заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Від третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, пояснень на\~позов не\~надходило. Від Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Юхименко Ольги Леонідівни, пояснень на позов не надходило. Ухвалу про призначення судового засідання отримано, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду 26 серпня 2022 року У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стислий виклад позовних вимог позивача. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 08.05.2019 року було вчинено виконавчий напис № 10810 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «ПУМБ» заборгованості у розмірі 40808,74 грн. На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу дніпропетровської області Юхименко О.Л. відкрите виконавче провадження № 599377456. Листом від 10.12.2019 року позивач звернувся до приватного виконавця з проханням призупинити виконавче провадження, повідомивши про те, що у нього була викрадена сім-картка, за допомогою якої викрадені кошти з банківського рахунку позивача в сумі 27000,00 грн., а саме кредитний ліміт. За заявою позивача Металургійним ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області було відкрите кримінальне провадження № 12019040710000084 від 17.01.2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України. Позивач з 1999 року по теперішній час працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» водієм автотранспортних засобів. В рамках виконавчого провадження приватним виконавцем 24.07.2019 року була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника, згідно з якою з заробітної плати позивача утримано та перераховано на користь АТ «ПУМБ» 40808,74 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок приватним виконавцем здійснено неправомірне стягнення з нього коштів на його виконання, оскільки позивачем дійсно було укладено з АТ «ПУМБ» договір про відкриття карткового рахунку, однак стягнуті приватним виконавцем кошти позивач від банку не отримував. Крім того, приватному нотаріусу не подавалися документи, які підтверджують безспірність заборгованості, і він її не перевіряв та не встановлював. Таким чином приватний нотаріус, вчиняючи виконавчий напис на підставі документів наданих відповідачем не перевірив та не врахував факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги закону. Враховуючи викладене, вважає, що є достатні підстави вважати, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства є таким що не підлягає виконанню. Відповідач Акціонерне\~товариство «ПУМБ»відзив на позов не надав, надав заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Приватний виконавець Юхименко Ольга Леонідівна заяв, клопотань не подавала. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна заяв, клопотань не подавала. Короткий виклад обставин справи, встановлених судом. 08 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис № 10810 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі відповідач) заборгованості за кредитним договором № 26255019594851 від 18 лютого 2015 року, укладений між АТ «Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги є АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за період з 06 травня 2018 року по 06 травня 2019 року у розмірі 40308,74 грн. яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 8660,43 грн., простроченої заборгованості по процентам 9983,25 грн., строкової заборгованості за сумою кредиту у розмірі 20594,19 грн., строкова заборгованість по процентам у розмірі 1070,87 грн., плата за вчинення виконавчого напису 500,00 грн. (а.с.8). На підставі заяви АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про примусове виконання рішення, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Юхименко Ольгою Леонідівною 19 червня 2019 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59377456 з виконання виконавчого напису № 10810, про стягнення з позивача (боржника) [PERSON] заборгованості у розмірі 40808,74 грн. (а.с.9). Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Юхименко Ольги Леонідівни від 19 червня 2019 року, основна винагорода приватного виконавця складає становить 4080,87 грн. (а.с.9 зворот). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2019 року було внесено відомості за заявою [PERSON] та відкрите кримінальне провадження № 12019040710000084 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за фактом таємного викрадення грошових коштів з рахунку (а.с.11). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Юхименко Ольги Леонідівни від 24 липня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернуто стягнення на доходи [PERSON] (а.с.13). Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Юхименко Ольги Леонідівни від 11.02.2022 року за № 2677, 25.06.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». В ході виконавчого провадження № 59377456 з [PERSON] стягнуто грошових коштів у розмірі 45289,61 грн., з яких 4080,87 грн. основна винагорода приватного виконавця, 400,00 грн. витрати виконавчого провадження, 40808,74 грн. борг за виконавчим написом, який перерахований на рахунок стягувача (а.с.15). Згідно довідки, виданої [PERSON] ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», за період з 01.08.2019 року по 30.04.2021 року утримано та перераховано заборгованості у розмірі 40808,74 грн. на користь АТ «ПУМБ» (а.с.17). Нормативно-правове обґрунтування Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій: шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Разом з тим нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. До матеріалів справи долучено лише копія пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] від 18 лютого 2015 року (а.с.16). До матеріалів справи не долучено Кредитний договір № 26255019594851 від 18 лютого 2015 року, укладений між АТ «Ренесанс Капітал» та [PERSON] . Отже не зрозуміло який строк кредитування за договором, дата повернення кредиту, чи позичальник (позивач) ознайомлений з умовами споживчого кредитування банку. Відповідач не скористався правом надання доказів безспірності заборгованості та до суду не представлено розрахунок заборгованості та його складових. Суд враховує, що договори на отримання кредиту як правило є договорами приєднання, та передбачають погодження Умов та правил банківського обслуговування, кредитування тощо, та такі умови є мінливими, тому для доведення безспірності заборгованості Відповідач зобов`язаний довести, які саме Умови кредитування діяли на момент укладання договору, та довести що позичальник обізнаний та ознайомлений з такими умовами. Відповідачем в підтвердження безспірності заборгованості не представлено та не надано до відзиву на позовну заяву. Також суду не представлено доказів, що Відповідач мав право вимоги до Позивача за кредитним договором № 26255019594851 від 18 лютого 2015 року, та саме за цим договором відбулося відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами за ланцюгом: АТ «Ренесанс Капітал» - АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (Відповідач). Так само і не представлено доказів належного сповіщення боржника про зміну кредитора у зобов`язанні відповідно до положень ст.ст.516-518 ЦК України. Крім того, суд зауважує, що кредитний договір між АТ «Ренесанс Капітал» та Позивачем, за яким за твердженням Відповідача відбулася зміна кредитора у зобов`язанні, був укладений 18 лютого 2015 року, а виконавчий напис вчинено 08 травня 2019 року, в той час як строк позовної давності становить 3 роки. Доказів пролонгації дії договору, а так само і доказів переривання позовної давності Відповідачем не надано. За таких обставин суд погоджується з твердженнями позивача, про те що кредитний договір № 26255019594851 від 18 лютого 2015 року не є доказом наявності безспірної заборгованості, а складові заборгованості, строки її погашення, мають встановлюватися за позовом правонаступника до боржника про стягнення заборгованості, а тому виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної заборгованості. Крім того, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Відповідачем є безспірним. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності вимог банку. Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, а також враховуючи визнання позову відповідачем в цій частині, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Що стосується вимоги позивача про стягнення з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» сплачену суму за виконавчим написом № 10810, вчиненим 08.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Хара Наталією\~Станіславівноюв розмірі 40808,74 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. При цьому, відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис № 10810 від 08 травня 2019 року визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. Як вбачається із довідки, складеної ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Чалова І.М. з 01.08.2019 року по 30.04.2021 року з його заробітної плати було утримано заборгованості згідно постанови приватного виконавця Хара Н.С. № 59377456 від 24.07.2019 року на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до погашення суми боргу у розмірі 40808,74 грн. (а.с.33). Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню в частині стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача в повному обсязі. Що стосується розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позову, вказані витрати мають бути стягненні з відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved