Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та [PERSON] , договору про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території. З 17 жовтня 2017 року право власності на паркомісце за вищевказаним договором перешло до нового власника [PERSON] , відповідача у справі, При цьому позивач не був попереджений про перехід права власності, а відтак відштовхується від існуючого договору та зазначає, що [PERSON] не виконуються зобов`язання по оплаті послуг наданих позивачем, в зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 9 916,16 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позові та просив суд його задовольнити та не заперечував проти заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом,21 січня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ», було укладено договір №21-01-44А/СР12 про по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території, відповідно до умов якого позивач надає послуги по утриманню будівлі і споруд, в тому числі машиномісця № [NUMBER] рівня «А» за адресою [ADDRESS] , послуг по забезпеченню пропускного режиму до паркінгу та здійснення функцій управління, а власник машиномісця сплачує позивачу плату за отриманні послуги на умовах, визначених договором. З матеріалів справи вбачається, що з 17 жовтня 2017 року право власності на машиномісце № [NUMBER] рівня «А» за адресою [ADDRESS] ,зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 248135533 від 15.03.2021 року ( а.с. 47-49). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. А ч. 1 ст. 317 цього Кодексу встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує взяті зобов`язання щодо утримання майна належного йому на праві власності, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість за період з жовтня 2017 року по грудень 2018 року у розмірі 5 620 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що сума штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України, яка підлягає стягненню з відповідача становить 369,16 грн. - інфляційної складової боргу. При цьому, суд відмовляє у стягненні штрафів визначених у п. 5.3 Договору, оскільки договір укладався з [PERSON] , а не з [PERSON] , тобто він не ознайомлений з умовами договору і своє волевиявлення щодо п. 5.3. договору не реалізовував. Суд, дослідивши матеріали справи, з?'ясувавши обставини справи приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволеню в частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ „БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ" 5 620 грн. в рахунок стягнення заборгованості за утримання машиномісця, та 369 грн. 16 коп. - інфляційних втрат, а в стягненні штрафу у розмірі 3 927 грн. необхідно відмовити. Зважаючи на результат розгляду справи, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial