Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-12 00:00:00

[PERSON] від імені якого виступає представник [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. 21 травня 1972 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »). Шлюб було зареєстровано виконавчим комітетом Верхньопетрівецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 21 травня 1972 року зроблено запис за № 17. Подружжя [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.«А-І», ганку з козирком літ.«а», ганку літ.«а1», сарая літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», навісу літ.«Д», воріт з хвірткою під № 1, хвіртки під № 2, огорожі під № 3, криниці під № 4 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року вказані особи були його членами, кожен з вказаних осіб набув право власності на 1/2 частину згаданого домоволодіння. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 житлового будинку літ.«А-І», 1/2 ганку з козирком літ.«а», 1/2 ганку літ.«а1», 1/2 сарая літ.«Б», 1/2 сарая літ.«В», 1/2 сарая літ.«Г», 1/2 навісу літ.«Д», 1/2 воріт з хвірткою під № 1, 1/2 хвіртки під № 2, 1/2 огорожі під № 3, 1/2 криниці під № 4 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] будучи дружиною спадкодавця, тобто в силу статті 529 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на час смерті спадкодавця, спадкоємцем за законом першої черги, своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном (стаття 549 Цивільного кодексу Української РСР), оскільки безпосередньо перед смертю спадкодавця проживала разом з ним та була постійно прописана в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця. [PERSON] набула право на все домоволодіння - 1/2 як її частка у майні колишнього колгоспного двору + 1/2 як спадкове майно за законом після смерті чоловіка [PERSON] . 06 травня 1994 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Шлюб було зареєстровано Верхньопетрівецькою сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 06 травня 1994 року зроблено запис за № 06. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літ.«А-І», ганку з козирком літ.«а», ганку літ.«а1», сарая літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», навісу літ.«Д», воріт з хвірткою під № 1, хвіртки під № 2, огорожі під № 3, криниці під № 4 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При житті все своє майно [PERSON] заповіла позивачу - [PERSON] . Заповіт був складений 22 березня 2021 року, посвідчений керуючою справами виконавчого комітету Петровецької сільської ради Негрій С.В. і зареєстрований в реєстрі за № 47. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить відповідна відмітка на ньому. Як вбачається з наявної в спадковій справі інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 03 червня 2021 року № 65016125 вказаний заповіт є чинним, нових заповітів спадкодавець не складав. В установлений статтею 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк, а саме 03 червня 2021 року позивач [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Сирбу Л.Б. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, де була заведена спадкова справа за №26/2021. 19 листопада 2021 року приватний нотаріус Чернівецького районного нотаріального округу Сирбу Л.Б. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №191-02-31, якою відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстави неподання документів, які посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане домоволодіння. Як вбачається з доданої до позову інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та інших відповідних реєстрів від 06 жовтня 2021 року №278341639, відомості щодо реєстрації права власності відносно вказаного домоволодіння в цих реєстрах відсутні. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформила право власності на домоволодіння за собою та не зареєструвала це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідачами по справі є два спадкоємці за законом першої черги - [PERSON] (донька спадкодавця) та [PERSON] (чоловік спадкодавця), а також онук спадкодавця [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщину за заповітом, посвідченим 13 жовтня 2016 року (цей заповіт в силу частин другої-третьої статті 1254 Цивільного кодексу України є повністю скасованим вищезгаданим заповітом, складеним 22 березня 2021 року на користь позивача). Також позивачу з метою реалізації права на спадкування необхідно встановити факт подружніх відносин між [PERSON] та [PERSON] , оскільки в актовому записі про шлюб прізвище чоловіка вказано як « [PERSON] », а в актовому записі про смерть - « [PERSON] ». Цей факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Петровецької сільської ради від 08 квітня 2022 року за № 834. Враховуючи вищевикладене просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , були подружжям у зареєстрованому шлюбі, актовий запис про шлюб №17 від 21 травня 1972року по виконкому Верхньопетрівецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області. Визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку літ.«А-І», ганку з козирком літ.«а», ганку літ.«а1», сарая літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», навісу літ.«Д», воріт з хвірткою під № 1, хвіртки під № 2, огорожі під № 3, криниці під № 4 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] від імені якої виступає представник [PERSON] подала до суду зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи Петровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за законом. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує слідуючими обставинами. [PERSON] 1947р.н. являється рідною матір?ю позивачки [PERSON] [INFO] .. Прізвище « [PERSON] » було у [PERSON] внаслідлок декількох шлюбів та відповідно змін прізвищ, а саме: у 1964р. у зв?язку з розірванням шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] »; у 1972р. у зв?язку з одруженням з « [PERSON] » на « [PERSON] »; у 1994р. у зв?язку з одруженням з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Дівоче прізвище позивачки «[PERSON] у 1985 році було змінено на «[PERSON] у зв?язку із укладенням шлюбу. За життя [PERSON] належало домогосподарство, яке складається з житлового будинку літ. «А-І», ганку літ. «а», ганку літ. «а-1», сарая літ. «Б», сарая літ. «В», сарая літ. «Г», навісу літ. «Д», воріт з хвірткою №1, хвіртки №2, огорожі №3, криниці №4 та знаходиться за адресою: [ADDRESS] на яке у неї були відсутні правовстановлюючі документи. [INFO] померла [PERSON] . 2квітня 2021р. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, була зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] .. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.10.2021р. [PERSON] стало відомо, що її матірю [PERSON] було складено заповіт від 22.03.2021р. та посвідчено секретарем Верхньопетрівецької сільської ради Сторожинецького району, Чернівецької області. Вказує, що заповіт це правочин, для дійсності якого закон вимагає обов`язкового дотримання встановленої форми та посвідчення. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Запис про те, що заповіт від 22.03.2021року №47 складено і записано зі слів заповідача за допомогою комп?ютерної техніки та прочитано ним вголос, підписано ним - відсутній, не зазначено власноручно про те, що заповіт прочитано вголос. Таким чином, достовірно з 'ясувати чи дійсно заповідачем прочитаний даний заповіт немає можливості. Заповіт складений на користь особи, яка була сторонньою для заповідачки, що викликає сумнів у дійсній волі [PERSON] на складання саме такого заповіту. Виходячи вишенаведеного вважає, що посадовою особою органу місцевого самоврядування, був порушений порядок посвідчення заповіту та допущено порушення вимог щодо форми заповіту, а отже заповіт є нікчемний. Тому просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на майно, яке складається з житлового будинку літ. «А-І», ганку літ. «а», ганку літ. «а-1», сарая літ. «Б», сарая літ. «В», сарая літ. «Г», навісу літ. «Д», воріт з хвірткою №1, хвіртки №2, огорожі №3, криниці №4 та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача по основному позову [PERSON] основний позов підтримав, просить його задовольнити, просить відмовити у задоволенні зустрічного позову та щодо зустрічного позову зазначив, що обгрунтовуючи зустрічний позов, [PERSON] посилалась на те, що запис про те, що заповіт від 22 березня 2021 року № 47 складено і записано зі слів заповідача за допомогою комп`ютерної техніки та прочитано ним вголос, а отже достовірно з`ясувати чи дійсно заповідачем прочитаний даний заповіт немає можливості, тому вважає, що посадовою особою органу місцевого самоврядування був порушений порядок посвідчення заповіту та допущено порушення вимог щодо форми заповіту, а отже заповіт є нікчемним. Як вбачається зі змісту заповіту від 22 березня 2021 року останній посвідчений керуючою справами виконавчого комітету Петровецької сільської ради Негрій С.В. за допомогою загальноприйнятих технічних засобів - з використанням комп`ютерного набору та роздруківки. У графі «підпис» міститься рукописний підпис, а вище графи "Підпис" є запис «заповіт складено в двох примірниках, за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп`ютерної техніки), один з яких знаходиться в Петровецькій сільській раді, а другий видається заповідачу [PERSON] ». У наступному рядку зазначені місце та дата посвідчення заповіту, а також запис «заповіт посвідчений мною, [PERSON] , зі слів [PERSON] . Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний нею у моєї присутності о 10 годині 15 хвилин». Керуюча справами виконавчого комітету Петровецької сільської ради Негрій С.В. встановила особу заповідача, перевірила її дієздатність, роз`яснила заповідачу зміст статей 1241, 1245, 1307 ЦК України, заповіт скріплено гербовою печаткою Петровецької сільської ради, оплачено державне мито. Представник [PERSON] - [PERSON] у суді просить відмовити у задоволенні основного позову, та просить задовольнити зустрічний позов, підртимала зустрічний позов. Відповідачі по основному позову [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з?явилися, відзив на позов не подали. Представник третьої особи по зустрічному позову Петровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з?явився, надав суду лист в якому просить розглянути справу без представника сільської ради. Судом встановлено, що 21 травня 1972 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »). Шлюб було зареєстровано виконавчим комітетом Верхньопетрівецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 21 травня 1972 року зроблено запис за № 17. Подружжя [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.«А-І», ганку з козирком літ.«а», ганку літ.«а1», сарая літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», навісу літ.«Д», воріт з хвірткою під № 1, хвіртки під № 2, огорожі під № 3, криниці під № 4 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року вказані особи були його членами, кожен з вказаних осіб набув право власності на 1/2 частину згаданого домоволодіння. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 житлового будинку літ.«А-І», 1/2 ганку з козирком літ.«а», 1/2 ганку літ.«а1», 1/2 сарая літ.«Б», 1/2 сарая літ.«В», 1/2 сарая літ.«Г», 1/2 навісу літ.«Д», 1/2 воріт з хвірткою під № 1, 1/2 хвіртки під № 2, 1/2 огорожі під № 3, 1/2 криниці під № 4 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] будучи дружиною спадкодавця, тобто в силу статті 529 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на час смерті спадкодавця, спадкоємцем за законом першої черги, своєчасно, в установлений законом шестимісячний строк, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном (стаття 549 Цивільного кодексу Української РСР), оскільки безпосередньо перед смертю спадкодавця проживала разом з ним та була постійно прописана в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, що підтверджується записами в особовому рахунку № [NUMBER] погосподарської книги Верхньопетровецької сільської ради на 1991-1995 роки та довідкою виконавчого комітету Петровецької сільської ради від 11 жовтня 2021 року № 1850. [PERSON] набула право на все домоволодіння - 1/2 як її частка у майні колишнього колгоспного двору + 1/2 як спадкове майно за законом після смерті чоловіка [PERSON] . 06 травня 1994 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Шлюб було зареєстровано Верхньопетрівецькою сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 06 травня 1994 року зроблено запис за № 06. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку літ.«А-І», ганку з козирком літ.«а», ганку літ.«а1», сарая літ.«Б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», навісу літ.«Д», воріт з хвірткою під № 1, хвіртки під № 2, огорожі під № 3, криниці під № 4 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При житті все своє майно [PERSON] заповіла позивачу - [PERSON] . Заповіт був складений 22 березня 2021 року, посвідчений керуючою справами виконавчого комітету Петровецької сільської ради Негрій С.В. і зареєстрований в реєстрі за № 47. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить відповідна відмітка на ньому. Як вбачається з наявної в спадковій справі інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 03 червня 2021 року № 65016125 вказаний заповіт є чинним, нових заповітів спадкодавець не складав. В установлений статтею 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк, а саме 03 червня 2021 року позивач [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Сирбу Л.Б. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, де була заведена спадкова справа за №26/2021. 19 листопада 2021 року приватний нотаріус Чернівецького районного нотаріального округу Сирбу Л.Б. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №191-02-31, якою відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстави неподання документів, які посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане домоволодіння. Як вбачається з доданої до позову інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та інших відповідних реєстрів від 06 жовтня 2021 року №278341639, відомості щодо реєстрації права власності відносно вказаного домоволодіння в цих реєстрах відсутні. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформила право власності на домоволодіння за собою та не зареєструвала це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 19.10.2021р. Приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Сирбу Л.Б. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої відмовлено [PERSON] [INFO] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Надано право оскаржити відмову у десятиденний строк з дня її видачі. Відповідачами по справі є два спадкоємці за законом першої черги - [PERSON] (донька спадкодавця) та [PERSON] (чоловік спадкодавця), а також онук спадкодавця [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщину за заповітом, посвідченим 13 жовтня 2016 року (цей заповіт в силу частин другої-третьої статті 1254 Цивільного кодексу України є повністю скасованим вищезгаданим заповітом, складеним 22 березня 2021 року на користь позивача). Із довідки №834 від 08.04.2022р. виданої виконкомом Петровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області вбачається, що [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про смерть № витягу 00035346932 та [PERSON] , який вказаний в витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № витягу 00033127730, являється однією і тією особою. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За таких обставин, суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо зустрічного позову суд керується слідуючим. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.2 ст.1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. Статтею 1251 ЦК України передбачено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч.2, ч.4 ст.207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. За змістом ст..215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п.1.4 розділу 3 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 р. №3306/5 та зареєстрованого 14.11.2011 р. за №1298/20036 при посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними у пункті 2.6 розділу II цього Порядку. Суд вважає доводи [PERSON] в зустрічному позові безпідставними, так як позивачем не надано належних доказів. Згідно тексту заповіту після розпорядження заповідача на випадок своєї смерті міститься запис наступного змісту: заповіт складено в двох примірниках за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп`ютерної техніки), один з яких в Петровецькій сільській раді, а другий видається заповідачу [PERSON] . Після того в графі «Підпис» наявний підпис заповідача. Текст заповіту також містить написи керуючою справами виконавчого комітету Петровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Негрій С.В. про те, що заповіт записаний нею зі слів [PERSON] , заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний нею у присутності [PERSON] о 10 годині 15 хвилин. Вищевикладене не дає підстав вважати, що заповіт №47 від 22.03.2021р. посвідчений керуючою справами виконавчого комітету Петровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Негрій С.В. є нікчемним. Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 21.10.2020 р. по справі №495/6646/16-ц, де зазначено, що відсутність рукописного запису у заповіті про те, що заповіт прочитаний та складений з його слів, не дає підстав для визнання такого заповіту нікчемним, оскільки вказана інформація відображена у посвідчу вальному написі. За таких обставин відсутні підстави для висновку про нікчемність заповіту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц зазначено, що: «цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Outcome: approved