Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-22 00:00:00

[PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права [PERSON] на стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] (надалі - Дитина). Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що на підставі постанови Закарпатського апеляційного суду від 14 травня 2019 року присуджено до стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00 гривень щомісячно на кожну дитину. Разом з тим, з 28.06.2021 донька [PERSON] проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні. У зв`язку з наведеним, просить припинити право відповідача на отримання аліментів на доньку [PERSON] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, натомість подали до суду заяву про проведення судового засідання у їх відсутності, позовні вимоги просили задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечили. Належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа пояснень не надала. Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. 1. Судовим розглядом справи встановлено, що предметом спору, тобто правовим об`єктом з привиду якого виникла конфліктна ситуація між сторонами справи є сімейні правовідносини, пов`язані з виконанням батьками обов`язку щодо сплати аліментів на утримання [PERSON] . В контексті хронології існуванням спірних правовідносин між сторонами справи, суд наводить наступні обставини справи. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21 червня 2006 року, а.с. 9). На підставі постанови Закарпатського апеляційного суду від 14 травня 2019 року (а.с. 5-6) присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , ,в твердій грошовій сумі по 2000,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Рішення суду набуло законної сили, видано виконавчий лист. 11.07.2019 заступником начальника відділу Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Хрипта Олександром Олександровичем відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного рішення. Разом з тим, [PERSON] , [INFO] , Словацькою республікою надано дозвіл на проживання [NUMBER] , який дійсний до 22.08.2026. Згідно з рішенням директора початкової школи Братіслави від 31.08.2021 [PERSON] прийнято на початкову освіту з 01.09.2021. З даних заяви від 10.06.2022, написаної власноруч [PERSON] , остання з 28.06.2021 проживає з батьком [PERSON] у Словацькій республіці та перебуває на повному його утриманні. \~ \~ \~ \~2. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд враховує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з \~статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного\~з батьків\~покладається однакова\~відповідальність за\~виховання,\~навчання і\~розвиток дитини.\~Батьки або\~особи,\~які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України\~\~\~27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 Сімейного кодексу України). Частинами першою, третьою\~статті 181 Сімейного кодексу України\~визначено,\~що способи\~виконання батьками\~обов`язку\~утримувати дитину\~ визначаються\~ за\~домовленістю між\~ними.\~За рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до пункту 7 частини другої\~статті 16 Цивільного кодексу України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення. Відповідно до статті 188 Сімейного кодексу України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно з частиною другою\~статті 197\~Сімейного кодексу України\~за позовом\~платника аліментів\~суд може\~повністю або\~частково звільнити\~його від\~сплати заборгованості\~за аліментами,\~якщо вона\~виникла у\~зв`язку\~з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (частина четверта статті 273 Цивільного процесуального кодексу України). Виходячи з викладеного, право на утримання має той з батьків, з ким проживає дитина, припинення проживання дитини з тим з батьків, хто отримував аліменти, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини. Фактичний аналіз наявних в матеріалах справи даних, свідчить про те, що [PERSON] з 28.06.2021 проживає з батьком в Словацькій Республіці. У зв`язку з тим, що з 28.06.2021 року Дитина проживає разом з батьком, тому [PERSON] втратила право на отримання аліментів. Приймаючи таке рішення, суд враховує положення частини третьої статті 160 Сімейного кодексу України, відповідно до якої якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню. 3. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України На підставі наведеного та

Outcome: approved