Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни № 33585, виданий 01.10.2020; стягнути з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь [PERSON] безпідставно стягнуті грошові кошти з поточних рахунків на загальну суму 7317,98 грн станом на 03.06.2021, а саме кошти стягнуті за виконавчим написом № 33585 від 01.10.2020, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору: 926,53 грн, з яких 908,00 грн сума судового збору, 18,53 грн комісія за подання позовної заяви; 463,27 грн, з яких: 454,00 грн сума судового збору, 9,27 грн - комісія за подання заяви про забезпечення позову. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у лютому 2021 року позивач дізналась, що 10.12.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. відкрито виконавче провадження № 63869163 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни № 33585 від 01.10.2020 про звернення стягнення за кредитним договором № 2001173404101 від 21.11.2018, укладеним між [PERSON] та ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», та задоволення вимог відповідача за кредитним договором у розмірі 60291,00 грн , в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2658,56 грн , прострочена заборгованість за комісією - 100,00 грн , прострочена заборгованість за процентами - 13336,31 грн , строкова заборгованість за сумою кредиту - 42325,84 грн , строкова заборгованість за комісією - 100,00 грн , строкова заборгованість за процентами - 1770,29 грн. За вчинення цього виконавчого напису стягнуто зі стягувача 250,00 грн , які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню, складає 60541,00 грн. Приватний виконавець постановив стягнути з боржника на користь приватного виконавця основну винагороду у сумі 6054,10 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис № 33585 від 01.10.2020 вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Кредитний договір № 2001173404101 від 21.11.2018, на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був нотаріально посвідченим та зареєстрованим в реєстрі правочинів, а був укладений у простій письмовій формі, та за умовами кредитного договору не передбачено позасудовий спосіб стягнення заборгованості за кредитним договором, як за виконавчим написом. При вчиненні виконавчого напису, нотаріус не отримувала від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним. Також, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків та пені зроблено відповідачем одноособово без урахування думки позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Наданий відповідачем нотаріусу розрахунок заборгованості за кредитним договором не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку, даний розрахунок не містить інформації щодо розміру отриманих позивачем кредитних коштів та інформації щодо погашення заборгованості. Нарахована та стягнута за кредитним договором комісія є платежем, які споживач за дії, які банк здійснює на власну користь, та банк не має права встановлювати такі платежі. Також, відповідач не надав нотаріусу доказів отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що позбавило останнього права заперечити проти вчинення виконавчого напису. Позивач заперечує проти отримання ним письмових повідомлень від відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором. Позивач вказує, що з 02.04.2021 в рамках виконавчого провадження ВП № 63869163 з поточних рахунків позивача безпідставно стягнуті грошові кошти в якості заборгованості за виконавчим написом 33585, виданого 01.10.2020, а саме, 02.04.2021 в АТ «ТАСКОМБАНК» РНОКПП [NUMBER] - [NUMBER] стягнуто 360,03 грн; 22.04.2021 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» РНОКПП [NUMBER] - 6957,95 грн на рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. Позивач просить грошові кошти на загальну суму 7317,98 грн визнати такими, що були стягнуті з позивача безпідставно, та стягнути їх з відповідача на користь позивача. 28.05.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова за заявою позивача [PERSON] ужиті заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 01.10.2020, зареєстрованим в реєстрі за № 33585 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», заборгованість за кредитним договором № 2001173404101 від 21.11.2018 у розмірі 60291,00 грн в рамках виконавчого провадження № 63869163, яке знаходиться в провадженні приватного виконавця виконавчого округу місті Києва Корольова Михайла Андрійовича, до ухвалення рішення (а.с.46-47). 28.08.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова матеріали цивільної справи № 953/15847/21 направлені за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова (а.с.49). 05.10.2021 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судового справи між суддями справу передано в провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М. (а.с.54). 13.10.2021 позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про уточнення вимог щодо стягнення судових витрат, в якій просить стягнути на її користь з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 926,53 грн, у тому числі сума судового збору 908,00 грн, комісія 18,53 грн - за подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; 926,53 грн, в тому числі сума судового збору 908,00 грн, комісія 18,53 грн - за подання позовних вимог майнового характеру; 463,27 грн, у тому числі судовий збір 454,00 грн, комісія 9,27 грн - за подання заяви про забезпечення позову (а.с.60-61). 20.10.2021 ухвалою суду відкрито по справі загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання (а.с.70-72). При відкритті провадження у справі ухвалою суду від 20.10.2021 за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни (юридична адреса: 01054, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, офіс 215) належним чином завірену копію нотаріальної справи, в якій міститься виконавчий напис № 33585 від 01.10.2020, на підставі якого з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» стягнуто заборгованість. Відповідно до листа Міністерства юстиції України Наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2021 № 931/5 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 17.01.2008 за № 6685 на ім`я [PERSON] , анульовано. Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.03.2021 № 280/6 діяльність приватного нотаріуса Хари Н.С. припинена з 15.03.2021 та зобов`язано нотаріуса протягом місяця передати документи нотаріального діловодства та архіву на зберігання до Київського міського державного нотаріального архіву (а.с.104-105). 13.01.2022 ухвалою суду витребувано з Київського міського державного нотаріального архіву належним чином завірену копію нотаріальної справи, в якій міститься виконавчий напис № 33585 від 01.10.2020, на підставі якого з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» стягнуто заборгованість (а.с.107-108). На виконання ухвали суду від 13.01.2022 про витребування доказів, Київський державний нотаріальний архів надав відповідь про те, що станом на 25.01.2022 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не передавала документи нотаріального діловодства та архіву на державне відповідальне архівне зберігання до Київського державного нотаріального архіву 28.07.2022 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито і справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] подала до суду клопотання, в яких зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, розглянути справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Належним чином повідомлені треті особи у судове засідання не з`явились, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, письмові пояснення щодо позову не подали. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 20.09.2021 ухвалою суду постановлено про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 01.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 33585, про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 2001173404101 від 21.11.2018, укладеним між ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», який є стягувачем, у розмірі 60291,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2658,56 грн; прострочена заборгованість за комісією - 100,00 грн; прострочена заборгованість за процентами - 13336,31 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту - 42325,84 грн; строкова заборгованість за комісією - 100,00 грн; строкова заборгованість за процентами - 1770,29 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.01.2020 по 20.08.2020. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» в розмірі 250,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, складає 60541,00 грн (а.с.22). 10.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63869163 за вказаним виконавчим написом (а.с.19-21). Дана постанова приватного виконавця винесена на підставі заяви стягувача АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про примусове виконання рішення, до якої стягувачем, згідно із додатку, надано: оригінал виконавчого напису № 33585 від 01.10.2020, належним чином завірена копія довіреності представника Стягувача № 383 від 24.04.2019, довідка про відкритий рахунок (а.с.26). За положенням пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Положеннями статті 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб) строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Суду не надано завіреної копії нотаріальної справи, в якій міститься виконавчий напис № 33585 від 01.10.2020, на підставі якого з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» стягнуто заборгованість та копії кредитного договору, на підставі якого вчинено виконавчий напис, матеріали справи таких доказів не містять. Проте, за оспорюваним виконавчим написом з позивача стягнута на користь Банку, зокрема, сума комісії. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16, від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18), послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Позовні вимоги банку у частині стягнення заборгованості за пенею та комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказані обставини в їх сукупності не можуть свідчити про безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем щодо сплати заборгованості за кредитним договором, та вказують на недотримання приватним нотаріусом вимог законодавства України під час вчинення оспорюваного виконавчого напису, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 7317,98 грн суд враховує, що згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Позивачем заявлена вимога про повернення безпідставно стягнутих з неї сум заборгованості за виконавчим написом, який визнається судом таким, що не підлягає виконанню. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Як свідчить аналіз матеріалів справи, в рамках виконавчого провадження ВП № 63869163 на рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А.з поточних рахунків позивача безпідставно стягнуті грошові кошти в якості заборгованості за виконавчим написом 33585, виданого 01.10.2020, який визнається судом таким, що не підлягає до виконання, а саме, 02.04.2021 в АТ «ТАСКОМБАНК» РНОКПП [NUMBER] - [NUMBER] стягнуто 360,03 грн; 22.04.2021 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» РНОКПП [NUMBER] - 6957,95 грн (а.с.82,83). Тому, враховуючи вищевикладене, в силу положень ст. 216 ЦК України, суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення 7317,98 грн (360,03+6957,95) з відповідача на користь позивача за судовим рішенням. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При зверненні до суду позивач понесла наступні судові витрати: 463,27 грн, у тому числі судовий збір 454,00 грн, комісія 9,27 грн - за подання заяви про забезпечення позову; 926,53 грн, у тому числі сума судового збору 908,00 грн, комісія 18,53 грн - за подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; 926,53 грн, в тому числі сума судового збору 908,00 грн, комісія 18,53 грн - за подання позовних вимог майнового характеру, загалом у розмірі 2316,33 грн (а.с.62-64). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2316,22 грн.

Outcome: approved