Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

30 червня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування зазначено, що 17 квітня 2010 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Спочатку сімейне життя проходило нормально, але через деякий час відносини між сторонами почали погіршуватись, все частіше між сторонами виникали конфлікти. Позивач зрозумів, що сторони втратили почуття любові та кохання один до одного. З відповідачкою майже рік спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, сімейні та подружні відносини не підтримують. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, у зв`язку з чим Позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. 15 липня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи з викликом сторін по справі. 12 вересня 2022 року від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Проти задоволення позову не заперечувала та погодилась на розірвання шлюбу. 21 вересня 2022 року від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання 21 вересня 2022 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 17 квітня 2010 року, про що свідчить актовий запис №106, зареєстрований Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (серія [NUMBER] ). Відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] не просила після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 23 липня 2010 року. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач сторони спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння втрачено, шлюбні стосунки сторони не підтримують. Сторони надали згоду на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved