Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-13 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся представник позивача адвокат Мисан В.М. із заявою про ухвалення рішення про судові витрати, в якій просив суд ухвалити додаткове рішення по справі №695/1456/18, яким стягнути з відповідачів: Піщанської сільської\~ради,\~виконавчого комітету\~Піщанської сільської\~ради,\~фізичної особи-підприємця\~ [PERSON] судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5400.00 грн. Вказана заява мотивована тим, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.08.2022 року позов [PERSON] до Піщанської сільської ради, виконавчого комітету Піщанської сільської ради, фізично ї особи-підприємця [PERSON] про скасування рішень про оформлення права власності, свідоцтва про право власності та визнання права власності частково задоволено. При цьому, за твердженням представника позивача, [PERSON] з метою захисту своїх прав та інтересів під час підготовки до розгляду та безпосередньо в процесі розгляду справи звертався до адвоката Мисана В.М. 05.10.2018 р. між [PERSON] та адвокатом Мисаном В.М. був укладений договір № б/н про надання правової допомоги. За умовами вказаного договору за надання правничої допомоги позивач сплачує адвокату оплату послуг за годину роботи в сумі 900.00 (дев`ятсот) гривень. Представник позивача стверджує, що [PERSON] отримав правову допомогу на суму 5400.00 грн., а тому вказані витрати позивача мають бути відшкодовані відповідачами згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України. При прийнятті вказаного судового рішення судом не вирішувалось питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, проте стороною позивача було заявлено про надання доказів, стверджуючих судові витрати на професійну правничу допомогу. За таких обставин представник позивача звернувся до суду з даною заявою. У судове засідання позивач та його представники не прибули. Представник позивача адвокат Мисан В.М. направив до суду заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі позивача та його представника. Представник відповідача адвокат Сизько Б.Б. у судовому засіданні заперечував по суті заяви, повідомивши, що адвокат Мисан В.М. приймав участь лише в одному судовому засіданні, клопотання, супровідна та пояснення, що містяться у матеріалах справи підписані не [PERSON] чи адвокатом Мисаном В.М., а іншим представником [PERSON] , який є сином позивача і не є замовником адвокатських послуг. Крім того вказував, що документи, які вказані у акті приймання-передачі не є складними і не потребують вивчення судової практики та чинного законодавства, а тому вважає, що сума витрат на правову допомогу не є співмірною з наданими послугами та просив їх зменшити, при цьому враховуючи, позовні вимоги задоволено частково. Суд, вирішуючи питання стягнення понесених судових витрат, зазначає про таке. Відповідно до ч.,ч. 1, 4\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст.133 ЦПК України). Так, ч. 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Частинами 1, 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). Судом встановлено, що 05 жовтня 2018 року між [PERSON] та адвокатом Мисаном Василем Миколайовичем було укладено Договір № б/н про надання правової допомоги. Заявником в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу вказано, що в ході розгляду справи за умовами вказаного вище договору адвокатом надано наступну правову допомогу, а саме ним виготовлено: -Клопотання від 30.06.2020 року про відкладення розгляду справи 0,5 год. на суму 450.00 грн.; -Клопотання про закінчення розгляду справи по суті та прийняття рішення від 30.01.2021 року 0,5 год. на суму 450.00 грн.; -Клопотання про закінчення розгляду справи по суті та прийняття рішення від 30.03.2021 року 0,5 год. на суму 450.00 грн.; -Додаткові письмові пояснення від 30.04.2021 року № 2 2 год. на суму 1800.00 грн.; -Супровідний лист на адресу суду 29.07.2021 року 0,5 год. на суму 450.00 грн.; -Клопотання у справі № 695/1456/18 (суддя Середа Л.В.) від 08.08.2022 № 1 1,5 год. на суму 1350.00 грн.; -Участь у судовому засіданні 29.08.2022 року 1 год. на суму 900.00 грн.; Таким чином, клієнтові ( [PERSON] ) надана правова допомога по вказаній справі на суму 5400.00 грн., яку він сплатив, що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № б/н від 29.08.2022 року. Факт отримання вказаних робіт [PERSON] стверджується актом прийом-передачі наданих послуг від 29.08.2022 року. Отже, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позивачем понесені судові витрати на надання правової допомоги. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19.02.2020 р. по справі №755/9215/15-ц вказала, що із запровадженням з 15 грудня 2019 року змін до ЦПК законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим. Дотримання вказаного критерію співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката продиктовано ч. 4 ст. 137 ЦПК України. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Таким чином відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Верховний Суд неодноразово зазначав, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте представник позивача у повній мірі не дотримався вказаних вище вимог. Так зазначаючи у Акті прийому-передачі наданих послуг від 29.08.2022 року представник позивача вказав, що ним було виготовлено та направлено до суду клопотання про закінчення розгляду справи по суті та прийняття рішення від 30.01.2021 року, проте даного клопотання матеріали справи не містять. Щодо інших клопотань, додаткових письмових пояснень та супровідного листа, то дійсно до суду такі надходили, проте всі підписані представником позивача Іванюком О.М., з яким договір про надання правової допомоги адвокат Мисан В.М. не укладав. Представництво та захист інтересів клієнта (позивача) адвокатом Мисаном В.М. у суді стверджується доданими до матеріалів справи доказами, зокрема, як вбачається з протоколу судового засідання по справі №695/1456/18 від 29.08.2022 року, судове засідання, в якому брав участь адвокат Мисан В.М., як представник позивача, тривало, з урахуванням часу перебування суду в нарадчій кімнаті, близько 1 год. 37 хв. Згідно доданого до матеріалів заяви Акту прийому-передачі наданих послуг від 29.08.2022 року вартість надання послуг представництва та захисту інтересів клієнта в суді становить 900.00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача, 2) у разі відмови в позові на позивача, 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до тексту позовної заяви [PERSON] заявлено три вимоги, дві з яких рішенням суду задоволено, у задоволенні решт вимог відмовлено. Отже, лише сума 900.00 грн. витрат на правову допомогу є належним чином підтверджена, і враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 600.00 (шістсот) гривень. Крім того, згідно з квитанцією № 1227850 від 09.05.2018 року позивачем сплачено судовий збір у сумі 2114.40 грн. Отже, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1480 (одна тисяча чотириста вісімдесят) гривень 08 коп. Беручи до уваги вищевказане,

Outcome: partial