Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-19 00:00:00

18 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 4 липня 2019 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві. Заявою відповідача підтверджується факт, що він повністю був проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши заяву, між сторонами, у відповідності до статті 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема умови договору банківського рахунку (стаття 1066 ЦК України) та кредитного договору (стаття 1054 ЦК України). В подальшому відповідач, ознайомившись з умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 30 січня 2020 року, отримав картку типу преміальна картка World Black Edition (кредитний ліміт до 200000,0 гривень). При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався підпунктом 2.1.1.2.5. Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою та рішенням Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою виникнення Овердрафту, який відповідно до пункту 1.1.1.63 Договору - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунок в розмірі ліміту кредитування. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно до умов договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість, однак, свої зобов`язання не виконує. Станом на 21 вересня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 91716,87 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 82180,53 гривень, 71955,28 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 10225,25 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4273,36 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 5269,98 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач заборгованість не сплачує, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 91716,87 гривень та витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,0 гривень. Згідно частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 10 листопада 2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи та призначено до розгляду на 11:00 17 грудня 2021 року. Судове засідання, призначене на 17 грудня 2021 року не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 10:30 14 лютого 2022 року про що повідомлено сторін. 14 лютого 2022 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з зайняттю представника банку. У судове засідання з`явився відповідач. Враховуючи клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 13 квітня 2022 року 11:30, явка представника позивача судом обов`язковою. У зв`язку із неявкою у судове засідання сторін, розгляд справи було відкладено на 11:00 12 липня 2022 року, про їм надіслано судові повістки про виклик. Судове засідання, призначене на 12 липня 2022 року не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці. Наступне судове засідання призначено на 13:45 20 вересня 2022 року про що повідомлено сторін, шляхом повторного надсилання судових повісок. 19 вересня 2022 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в поновному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. У призначене судове засідання з`явився відповідач. Щодо можливості розгляду справи у відсутності представника позивача, суд враховує думку відповідача, який не заперечував проти розгляду справи, а також клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника АТ КБ «Приват Банк». Відповідач в судовому засіданні, не заперечуючи обставин, викладених у позовній заяві, позовні вимоги визнав частково, пояснивши суду, що він дійсно звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» за метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву, при підписанні вказаної анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» укладають договір про надання банківських послуг. Щодо стягнення з нього заборгованості за зазначеним кредитним договором, пояснив, що визнає вимоги в частині стягнення з нього заборгованості за кредитом в розмірі 82180,53 гривень. Нараховані відсотки в розмірі 4273,36 гривень та 5262,98 гривень не визнає, оскільки вважає їх безпідставно нарахованими. Стверджує, що з січня 2021 року банк заблокував його кредитну та зарплатну картку, а тому не відбувалось погашення заборгованості. Вказує, що звертався в банк з метою врегулювання питання щодо карток, проте безрезультатно. Доказів на підтвердження зазначених пояснень суду не надав. Просив суд у разі задоволення позовних вимог застосувати розстрочку виконання рішення строком на три роки, посилаючись на воєнний стан в країні, та велику суму. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 4 липня 2019 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приват Банк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. З наданої суду довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , убачається, що старт карткового рахунку за картою [NUMBER] відбувся 11 лютого 2019 року, 10 вересня 2019 року відбулась зміна кредитного ліміту до 64000,0 гривень, в подальшому кредитний ліміт змінювався 18 вересня, 17 жовтня, 29 жовтня 2019 року до 100 000,0 гривень. Відповідачу [PERSON] за договором № б/н, були видані картки: 11 лютого 2019 року картку № [NUMBER] з терміном дії 01/22; 6 листопада 2019 року картку № [NUMBER] з терміном дії до 11/22; 30 січня 2020 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії 01/23. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором № б/н від 4 липня 2019 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] станом на 21 вересня 2021 року становить 91716,87 гривень, яка складається з: 82180,53 грн. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі, 71955,28 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 10225,25 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4273,36 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 5269,98 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В судовому засіданні відповідач зазначив, що при підписанні вказаної анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» укладають договір про надання банківських послуг. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме до пункту 2.1.1.3.1. Договору погашення кредиту та процентів здійснюються наступними шляхами: договірним списанням - Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмір процентів, які підлягають сплаті за цим Договором (здійснювати договірне списання); внесенням Клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. У разі відсутності коштів на рахунках, відповідач повинен здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Пунктом 2.1.1.3.2. Договору мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань відповідача, розрахованих в процентах від загальної заборгованості, які щомісяця повинен сплачувати клієнт протягом строку кредиту. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Згідно пункту 1.1.1.88 Договору, прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті Банку в термін, передбачений Договором. Прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем, але не погашені, або погашені частково не в повному обсязі. Пунктом 1.1.2.1.7 Договору відповідач зобов`язаний вчасно здійснювати оплату банківських послуг відповідно до тарифів банку, здійснювати погашення заборгованості у строки та в розмірах визначених Договором. Згідно з пунктом 1.1.3.1.5. Договору відповідач доручив банку списувати кошти з рахунків клієнта у межах сум, що підлягають сплаті банку за Договором, у разі настання термінів платежів (договірне списання), у межах платіжного ліміту рахунка. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законом порядку. Пунктом 1.1.1.3.1 Договору у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Відповідно до пункту 2.1.1.6.1. Договору сторони узгодити, що в разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів, які підлягають сплаті в порядку передбаченому пунктом 2.1.1.3.1. Договору, щонайменше на один календарний місяць, банк має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі, виконати інші зобов`язання за договором в тому числі щодо сплати пені, в повному обсязі. Відповідно до пункту 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з порушення моменту зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до часини другої статті 625 ЦК України встановлюється за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 74,4 % для преміальних карток: Platinum, World Black Edition, World Elite Infinite, VISA Signature. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. АТ КБ «Привабанк», на підтвердження вимог статті 1054 ЦК України, щодо виконання своїх зобов`язань, а саме надання позивачем відповідачу грошових коштів за договором б/н від 4 липня 2019 року, надано виписку з карткового рахунку [PERSON] № б/н, з якої вбачається про користування останнім коштами. Зазначене визнається відповідачем. Проте, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за кредитом в розмірі 91716,87 гривень. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Оскільки відповідач не заперечує факт укладання договору на умовах, вказаних у позовній заяві та документах, долучених до позову, підтвердив, що має заборгованість перед банком, однак визнав позовні вимоги в частині заборгованості в розмірі 82180,53 гривні, суд, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №б/н від 4 липня 2019 року у розмірі 91716,8782180,53 гривні - заборгованість за кредитом, 4273,46 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками, 5262,98 гриень - заборгованість за простроченими відсотками. Крім того, відповідач, зважаючи на суму боргу та зменшення розміру доходів через воєнний стан в країні, просив розстрочити йому сплату боргу на три роки. Згідно із частиною першою статті 435 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може розстрочити його виконання. Частиною п`ятою статті 435 ЦПК України встановлено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. З урахуванням обставин справи, розміру боргу, що виник у відповідача, матеріального стану відповідача, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду про стягнення заборгованості протягом одного року, шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі 7643,07 гривень на поточний рахунок АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2270,0 гривень.

Outcome: approved