Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-26 00:00:00

Розпорядженням Верховного суду від 14.03.2022 р. N 7/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Золочівського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області. Так, від ТОВ "ФК "Профіт Капітал" надійшов позов до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в загальній сумі 88405,38 грн., судових витрат по справі у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2481 грн. Та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. В обґрунтування позову вказав, що 23.08.2017 року між ПАТ "Ідея Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір №В03.340.70335, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 24960,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно умов договору кредиту та додатками до даного договору, який є його невід`ємною частиною. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі у вказаній сумі строком на 36 місяців, а позичальник зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами договору. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав та станом на 10.01.2022 року має заборгованість в загальній сумі 88405,38 грн., яка складається з: 24822,74 грн. заборгованості за тілом кредиту; 15538,69 грн. заборгованості за відсотками; 37640,31 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями, 2525,47 грн. заборгованість за 3% річних за користування кредитом, 7878,17 грн. заборгованість за інфляційними витратами. В подальшому 03.12.2020 року між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал" було укладено договір факторингу №12/90, відповідно до умов якого АТ "Ідея Банк" відступає позивачу ТОВ "ФК "Профіт Капітал", а ТОВ "ФК "Профіт Капітал" приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ "Ідея Банк" за плату на умовах визначених договору факторингу. Позивач ТОВ "ФК "Профіт Капітал" зобов`язання за договором факторингу виконав в повному обсязі, а тому до нього, починаючи з 03.12.2020 року, перейшло право вимоги за договором № В03.340.70335 від 23.08.2017 року. 08.08.2022 ухвалою судді відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд стосовно нього справи в суді через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Причину неявки в судове засідання [PERSON] не повідомив і відзив, заперечень на позов або інших клопотань суду не подав. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 23.08.2017 року між ПАТ "Ідея Банк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № В03.340.70335, відповідно до п.1.1 якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 24960,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно з умовами цього договору та Додатком №1 до даного договору, який становить його невід`ємну частину. Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 кредитного договору банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 36 місяців; за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 6,00%. Відповідно до п. 1.4. Договору кредиту станом на день укладення Договору кредиту змінна частина ставки, становить 9,50%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15,5000%. Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору кредиту Змінна частина процентної ставки дорівнює потрійному значенню UIRD (далі - Індекс) за останній день попереднього місяця. Позичальник підтвердив, що розуміє суть і принципи визначення процентної ставки, усвідомлює ризики, які випливають із змінної частини ставки протягом всього строку кредитування, і погоджується на ці ризики. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 24960,00 грн. строком до 23.08.2020, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами (відповідно до Додатку№1 до Договору кредиту) згідно з умовами цього Договору. Пунктом 5.5. Договору кредиту Сторони домовились, що строк позовної давності за цим Договором, встановлюється сторонами тривалістю у 5 (п`ять) років. Згідно з Законом України "Про споживче кредитування", реальна річна процентна ставка складає 198,6000% (п. 5.7 Договору кредиту). Розділом 6 договору кредиту, наведено "Графік щомісячних платежів за кредитним договором". З вказаного графіку видно, що відповідач [PERSON] як позичальник повинен починаючи з 23.09.2017 року на протязі 36 місяців сплачувати кошти в сумі 1982,09 грн., яка складається з тіла кредиту, процентів, комісії. Тому, банк свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 24960,0 грн. в строки визначені умовами Договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 03.12.2020 року утворилася заборгованість в розмірі 780001,74 грн., що складається з : заборгованості за основним боргом - 24822,74 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 15538,69 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 37640,31 грн. Крім цього, позивач скористався своїм правом та начислив відповідачу заборгованість за 3% річних за користування кредитом в сумі 2525,47 грн. та заборгованість за інфляційними витратами в сумі 7878,17 грн. У зв`язку з чим, загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] станом на 10.01.2022 року становить 88405,38 грн. В подальшому, 03.12.2020 року АТ "Ідея Банк" (Клієнт) та позивач ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал" (Фактор) уклали договір факторингу №12/90, відповідно до умов якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.2.2 договору факторингу права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього договору та передається, в день укладання цього договору, клієнтом фактору в електронному вигляді та надсилається засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п.3.1 договору факторингу сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги, по реєстру боржників складає 2300000 грн. Відповідно до п.5.5 договору факторингу фактор не бере на себе будь-яких договірних зобов`язань клієнта за первинними договорами, окрім прав вимоги за такими первинними договорами щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості з боржників, строк платежу за якими настав, а також ті, що виникнуть в майбутньому. З реєстру боржників до договору факторингу №12/90 від 03.12.2020 року слідує, що АТ "Ідея Банк" відступило ТОВ "ФК "Профіт Капітал" свої права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №В03.340.70335 від 23.08.2017 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення, тому, заборгованість за кредитним договором визначена станом на 03.12.2020 в розмірі 78001,74 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 24822,74 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 15538,69 грн., є доведеною та обґрунтованою. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії в розмірі 37640,31 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Також, в п. 2.1 Кредитного договору, передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за кредитне обслуговування в 36 щомісячних внесках включно до 23-го дня/числа кожного місяця згідно додатку №1 даного договору. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.10.2019 по справі №740/4328/14. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Згідно із Законом України "Про захист прав споживачів" послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 у справі №6-2071цс16. Крім того, аналізуючи норми ст. 549-552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, суд вказує на те, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання. Проте, положеннями параграфа 1 "Позика" Глави 71 Розділу І Книги п`ятої ЦК України не передбаченого такого наслідку укладення договору позики як сплата комісії. Тому, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 37640,31 грн. Щодо позовної вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, необхідно зазначити наступне. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року (справа №758/1303/15-ц, провадження №14-68цс18) ст.625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. У цій статті визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При вирішенні питання про стягнення річних нарахованих, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тому, лише після спливу визначеного договором строку кредитування позивач має право забезпечити свої права і інтереси на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми боргу 2525,47 грн., за період з 03.12.2020 по 10.01.2022, в розмірі 2525,47 грн. та інфляційні витрати за період з грудня 2020 року по листопад 2021року в сумі 7878,17 грн., що є доведеним відповідно наданими розрахунками і підлягають стягненню з відповідача. Тому, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Профіт Капітал" заборгованості, що складається із заборгованості за тілом кредиту; заборгованості за відсотками, оскільки такі передбачені кредитним договором, заборгованості за 3% річних за користування кредитом та інфляційних втрат, які передбачені чинним законодавством при простроченні виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи,належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником позивача на підтвердження надання товариству правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року, укладений між ТОВ "ФК "Профіт Капітал" та АО "Правовий діалог", згідно якого клієнт сплачує на користь Об`єднання винагороду у розмірі 2000 грн., акт №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 01.06.2022 року, платіжного доручення від 05.07.2022 року (а.с.56-63). За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "ФК "Вердикт Капітал" в частині стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. підлягає також задоволенню. Крім цього, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2481 грн, позовні вимоги задоволено частково в сумі 50765,07 грн., що становить в еквівалентів 57,42 %. Тому, відповідно до задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1424,59 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial