Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-08 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.01.2017 року банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої обов`язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених кредитним договором. Як вбачається з розрахунку позовних вимог, свого обов`язку відповідач належним чином не виконує, порушує графік повернення кредиту та сплати процентів і допустив значну заборгованість. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 26.01.2017 року в розмірі 59278,74 грн. та судові витрати. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.04.2022 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачам у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. 09.06.2022 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано відзив на позов. Зазначає, що анкета-заява від 26.01.2017 року містить лише анкетні дані відповідача, проте не містить розмір кредитного ліміту та наданої грошової суми в кредит, інших істотних умов кредитування, зокрема, розміру та порядку нарахування неустойки. З анкети-заяви не вбачається, що відповідач отримував від позивача грошові кошти або кредитний ліміт, а тому підписання анкети-заяви не вказує про виникнення між сторонами кредитних відносин. З Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, на які посилається позивач, відповідача не ознайомлювали та вони не містять його підпису, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору укладеного між сторонами. Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом по справі, оскільки залежить від волевиявлення банку, який може вносити відповідні зміни в умови споживчого кредитування. Матеріали справи не містять доказів, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач підписуючи анкету-заяву, а також, що вони містили умови щодо сплати процентів, неустойки та саме у зазначеному розмірі і порядку нарахування. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позову. 27.06.2022 року представником позивача надано відповідь на відзив. Зазначає, що відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та правила надання банківських послуг, в якій зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Таким чином, відповідач погодився як з умовами та правилами надання банківських послуг так із необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями. Крім того, 09.01.2020 року відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписано паспорт споживчого кредиту, за програмою «Кредитна картка», в якому зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка. Належним доказом зняття коштів з карткового рахунку та користування кредитними коштами є виписка по рахунку, яку надано до відзиву. 12.07.2022 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано відповідь на відзив. Зазначає, що паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною частинною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування. Зі змісту паспорту споживчого кредиту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та базуються на обраних споживачем умовах кредитування. Також з паспорту слідує, що він містить інформацію щодо трьох продуктів, однак з наданих позивачем документів не зрозуміло яку саме отримав картку відповідач та ч отримав її взагалі. Крім того, паспорт споживчого кредиту підписаний 09.01.2020 р. вже після підписання 26.01.2017 р. анкети-заяви. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.01.2017 року [PERSON] підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Згідно умов підписаної Анкети-заяви, [PERSON] погодився, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають договір між ним та банком про надання банківських послуг Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого, згідно наданого банком розрахунку, станом на 12.02.2022 року має заборгованість у розмірі 59278,74 грн., яка складається з наступного: 48765,94 грн. - заборгованість за кредитом, 10512,80 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку 26.01.2017 року [PERSON] приєднався до запропонованих АТ «Акцент-Банк» публічних умов договору. Разом з тим, у анкеті-заяві позичальника від 26.01.2017 року процентна ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, порядок та умови збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів), не зазначені. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та штрафу, крім розрахунку заборгованості за договором, посилається на Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати неустойки (пені, штрафів). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, сплату неустойки, надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил, надані до позовної заяви, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 26.01.2017 р. шляхом підписання відповідачем анкети-заяви. А тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, встановлену у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також, на підтвердження позовних вимог позивачем надано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний відповідачем з допомогою електронного підпису - не є належним та допустимим доказом погодження сторонами умов договору. Так, з наданого паспорта видно, що від імені кредитодавця паспорт підписано шляхом використання факсимільного підпису та відтиску печатки банку, а від імені споживача вказано, що підпис клієнта [PERSON] 09.01.2020 року підписано простим електронним підписом з номера телефону [NUMBER] у відповідності з умовами та правилами надання банківських послуг. Згідно з ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За положеннями ст. 3 Закону України «Про електронно-цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису. У матеріалах справи відсутні докази погодження сторонами угоди умов про її підписання за допомогою підтвердження з номера телефону, ідентифікацію такого номера телефону або за допомогою електронного цифрового чи електронного підпису з боку відповідача, створення електронного підпису, ідентифікації та реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційних системах для укладення правочину відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Крім того, паспорт споживчого кредиту не може вважатися належним доказом щодо погоджених між сторонами розміру кредиту, процентної ставки, оскільки містить інформацію щодо кредитних карток «Універсальна», «Універсальна Gоld», «Зелена», однак саме якою карткою, та в який період, користувався [PERSON] матеріали справи не містять. Паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування. Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02 грудня 2020 року справа №284/157/20-ц. Відомості по 3 типах кредитного продукту не дозволяють суду зробити однозначний висновок про ознайомлення відповідача з умовами по конкретній картці, адже доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, що заборонено ч.6 ст.81 ЦПК України. Враховуючи викладене Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» не є належним та допустимим доказом погодження сторонами умов договору. Таким чином, беручи до уваги, що підписана відповідачем анкета-заява не містить умов щодо порядку та строку повернення кредитних коштів, розміру та порядку оплати процентів за користування кредитним коштами, відповідальності позичальника за несвоєчасне виконання зобов`язань, то вказана обставина є підставою для відмови у стягненні нарахованої банком заборгованості за відсотками. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої і використаної відповідачем суми кредитних коштів (тілом кредиту), який згідно наданого банком розрахунку становить 48765,94 грн. Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Додана позивачем виписка по картковому рахунку відповідача, підтверджує факт видачі кредитних коштів та користування ними. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з необхідністю стягнення з відповідача на користь позивача непогашеного тіла кредиту в розмірі 48765,94 грн. У відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2041 грн., оскільки встановлена судом сума заборгованості відповідача за кредитом складає 48765,94 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial