Jurisdiction: civil
Date: 2022-09-20 00:00:00

У грудні 2021 року Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Вишгородська міська рада, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що постановою у справі про адміністративне правопорушення №1/009653 від 09.12.2019 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. Вказаним адміністративним правопорушенням відповідач завдав рибному господарству України шкоду у розмірі 7650,00 грн., яка не була відшкодована останнім у добровільному порядку, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди на користь Вишгородської міської територіальної громади. Ухвалою суду від 26.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, вказавши, що дійсно був на рибальстві, однак здійснював вилов риби не сам, а разом зі своїм товаришем, а тому вважає, що розмір завданої шкоди позивачем обраховано невірно, із перевищенням норми вилову. При цьому він підтвердив, що постанову по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності він підписав та накладений на нього штраф у розмірі 170,00 грн. сплатив одразу ж, не оскаржуючи вказану постанову. Крім того, відповідач просив суд, у разі задоволення позовних вимог, розстрочити йому сплату суми боргу на 6 місяців рівними частинами з огляду на те, що він є пенсіонером та будь-якого іншого доходу, крім пенсії, не отримує. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в яких підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до наступних висновків. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів». Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишньої природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишньої природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Згідно із ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природної середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. У відповідності до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Згідно зі ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. У відповідності до п.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.04.1999 за №269/3562, забороняється лов водних живих ресурсів на зимувальних ямах. Згідно з п. 6.2. вказаних Правил шкода, заподіяна громадянами України, іноземцями та особами без громадянства незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №32 (32-98-п) від 19.01.1998. Судом встановлено, що 09.12.2019 о 12 год. 00 хв. на Київському водосховищі р. Дніпро, у м. Вишгород Київської області, [PERSON] спільно із [PERSON] в забороненому місці для будь-якого рибальства, на зимувальній ямі, порушив Правила любительського та спортивного рибальства, а саме, пересуваючись на гумовому човні «Agustar», оздобленими силіконовими приманками спінінгами виловили рибу виду судак кількості 30 шт., загальною вагою 9 кг, чим завдали шкоди рибному господарству України на суму 15300,00 грн. Вказана обставина підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення №1/009653 від 09.12.2019, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд визнає доведеним факт спричинення вказаної шкоди з вини відповідача. Розмір шкоди підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком матеріальної шкоди, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення №009653 від 09.12.2019, на підставі якого було прийнято вищевказану постанову. При цьому, як вбачається із матеріалів справи, вказаний розмір шкоди був обрахований позивачем із урахуванням Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011, згідно з якими оцінка збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення одного екземпляра водних біоресурсів незалежно від розміру та ваги (неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) за 1 судака становить 510 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, враховуючи вид та кількість виловленої риби (30 рибин виду судак), загальний розмір завданої шкоди склав 15300,00 грн. (510 грн. х 30 шт). Встановлено також, що Київським рибоохоронним патрулем відповідачу [PERSON] був направлений лист №1-7-19/4961-21 від 17.11.2021 з пропозицією у п`ятнадцятиденний термін з дня його отримання відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, у розмірі 7650,00 грн., тобто половини розміру завданої шкоди. Однак добровільно таку шкоду відповідач не відшкодував. При цьому судом враховується, що фактично відповідач визнав факт порушення ним Правил любительського і спортивного рибальства за обставин, наведених у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 85 КУпАП, та жодних доказів на спростування вищезазначених обставин, зокрема, щодо розміру шкоди або факту її добровільного відшкодування, до суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ураховуючи вищенаведене, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, у розмірі 7650,00 грн. Згідно із ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органу місцевого самоврядування, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди. Як вбачається із матеріалів справи, шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів було завдано Вишгородській територіальні громаді. З огляду на наведене, встановлений судом розмір шкоди у розмірі 7650,00 грн., завданий з вини відповідача, підлягає стягненню на користь Вишгородської міської ради. Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 435 цього Кодексу за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан. Враховуючи наведені положення процесуального законодавства, а також приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, суд вважає за доцільне розстрочити виконання рішення суду зі стягнення суми боргу на 6 місяців рівними частинами. На підставі викладеного,

Outcome: approved